NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Icoanei Church

The Icoanei Church (Romanian: Biserica Icoanei) is a Romanian Orthodox church located at 12 Icoanei Street in Bucharest, Romania. It is dedicated to the Holy Trinity. The church derives its name from a 1682 icon that mentions a wooden church which, according to Nicolae Iorga, was built by Ceauș (messenger) David Corbea, whom Constantin Brâncoveanu sent as emissary to the court of Peter the Great. In its early years, it was thus also known as Ceauș David or Popa Dima, after a priest. In its stead, Mihail Băbeanu, former privy secretary to the Prince of Wallachia, built a domed wooden church surrounded by cells, variously dated to 1745-1750 or 1770. The first masonry church, dedicated to the Trinity, dates to 1784–1786; its ktetor was mercenary captain Panait Băbeanu, nephew of Mihail. As depicted in the votive painting, this church had three domes and a three-lobed plan, and was painted in fresco. Panait added twelve cells for poor widows. Damaged by the 1838 earthquake, the church was restored by Pană Băbeanu, the grandson of Panait, assisted by parishioners. The iconostasis, still in use, dates to 1850. By 1862, the church was in ruins, its funds wasted by Ioniță Băbeanu. In 1873, Elena Băbeanu commissioned a substantial renovation, led by architect Alexandru Orăscu, which gave the building its current form. The 1887-1889 restoration added the portico, redid the domes and enlarged the windows. Under the auspices of another Mihail Băbeanu, the painting was redone in 1889 by a pupil of Gheorghe Tattarescu, covering the old frescoes. In 1928, architect Paul Smărăndescu undertook a thorough renovation, removing the central dome. Consolidation took place after the earthquakes of 1940 and 1977, while work on the iconostasis and painting unfolded in 1967 and 1980. The church was re-sanctified in 1991. The cross-shaped church measures 23 meters long by 9 to 10.8 meters wide; the apses are in slight relief and circular both inside and out. The round Pantocrator dome above the nave has eight windows; the square bell tower above the narthex, aligned with the western facade, has two large windows on each side. The roof is flat, in two halves, terminating in a tympanum at the bell tower base. Entry is through a small open portico with a decorated frieze; it rests on pairs of stone columns. The facade ornamentation is slightly in relief: a cornice with small palmettes underscored by a sawtooth design, floral rosettes placed above the windows, icons of Saints Peter and Paul to the sides of the entrance. The interior windows are colored in pastel tones, with blue predominant. The tin-coated domes are decorated similarly to the facade. The church is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs. Also listed is the tomb of General Ioan Odobescu. The yard holds several other graves, the earliest being from 1846. The icon of the Virgin Mary, which attracts visitors, is kept before the altar. Notes References Lucia Stoica and Neculai Ionescu-Ghinea, Enciclopedia lăcașurilor de cult din București, vol. I. Bucharest: Editura Universalia, 2005, ISBN 973-7722-12-4 External links Official website
Katedra Zmartwychwstania Pańskiego w Oradei

Katedra Zmartwychwstania Pańskiego w Oradei (rum. Catedrala Învierea Domnului din Oradea) – katedra Rumuńskiego Kościoła Prawosławnego zlokalizowana w rumuńskim mieście Oradea przy Piața Emanuil Gojdu. Głównym wezwaniem jest Zmartwychwstanie Pańskie, a drugim patronem kościoła pozostaje św. Andrzej Șaguna, metropolita Transylwanii. Świątynia nazywana jest „Katedrą Słońca”. Położenie Obiekt znajduje się we wschodniej części historycznego centrum miasta, w pobliżu cytadeli, z którą połączony jest drewnianym mostem. Historia Projekt budowy katedry prawosławnej w Oradei sięga przywrócenia rumuńskiej prawosławnej diecezji w Oradei w 1920. Kamień węgielny pod budowę świątyni położył w 1995 patriarcha Teoktyst. Nabożeństwa odbywały się początkowo w kaplicy podziemnej wybudowanej w 2005. Architektura Budynek jest zbudowany w stylu stefańsko-rareșowskim, wywodzącym się z Mołdawii i przyjętym w Banacie oraz Siedmiogrodzie, który biskup Sofroniusz Drincec określił, że jest „wyjątkową architekturą, syntezą Wschodu i Zachodu”. Świątynia ma wysokość 65 metrów od fundamentu do szczytu krzyża i zajmuje powierzchnię 1422 m². Fasada główna jest ozdobiona mozaikową ikoną Zmartwychwstania, inspirowaną oryginałem z klasztoru Dafni w Grecji. Dach pokryty jest blachą miedzianą. Umieszczono na nim siedem krzyży – na wieżach i szczytach. Elewację wyłożono czerwonym marmurem i kamieniem z Podeni, a wnętrza marmurem z greckiej Kawali. Ikonostas także jest zbudowany z marmuru i został stworzony w Salonikach. Pięć dzwonów odlano w warsztacie w Innsbrucku. Katedra ma ogrzewanie podłogowe i system odladzania pod głównymi schodami wejściowymi. W absydzie ołtarzowej, w ikonach i w ikonostasie umieszczono mozaiki inspirowane starożytnymi bizantyńskimi wzorami z około X i XI wieku. Mozaika w absydzie ołtarza inspirowana jest dziełem z soboru św. Zofii w Kijowie, które z kolei miało za wzór mozaikę z bazyliki Hagia Sofia. Drzwi główne są kopią drzwi z tego samego kościoła. Mozaikowe ikony w ikonostasie oraz mozaikowy wystrój absydy ołtarza (175 m²) wykonał zespół artystów z Art Georgies z Jassów. Przy drzwiach królewskich i diakońskich zamontowano aksamitne pokrycia szyte i haftowane w warsztatach krawieckich klasztoru Świętego Krzyża w Oradei. Przypisy
Biserica fortificată din Gherdeal

Biserica medievală din Gherdeal este un ansamblu de monumente istorice aflat pe teritoriul satului Gherdeal, comuna Bruiu. Ansamblul este format din următoarele monumente: Biserica evanghelică (cod LMI SB-II-m-B-12391.01) Incintă fortificată, cu turnuri de colț și încăperi pentru provizii (cod LMI SB-II-m-B-12391.02) Note
Biserica fortificată din Laslea

Biserica fortificată din Laslea este un ansamblu de monumente istorice aflat pe teritoriul satului Laslea, comuna Laslea. Ansamblul este format din următoarele monumente: Biserica evanghelică (cod LMI SB-II-m-B-12410.01) Localitatea Laslea, mai demult Laslea Mare, (în dialectul săsesc Grisz-Lasseln, Lasln, în germană Großlasseln, în maghiară Szászszentlászló, Nagyszászszentlászló, colocvial Szentlászló) este satul de reședință al comunei cu același nume din județul Sibiu, Transilvania, România. Prima mențiune documentară a localității datează din anul 1317. Localitatea făcea parte dintr-un mănunchi de cinci sate revendicate de abatele de la Mănăștur, dar curând după mijlocul secolului al XIV-lea devine sat liber în Scaunul Sighișoara. Biserica La sfârșitul secolului al XIII-lea a fost construită o bazilică cu trei nave și turn în partea de vest, cu hramul Sfântul Ladislau. A fost demolată în anul 1840, excepție făcând turnul clopotniță. Construcția actualei biserici a început în anul 1842, iar între anii 1844-1845 au fost confecționate stranele, balcoanele, altarul, cristelnița și amvonul. Biserica nouă este înconjurată de un zid de incintă de mică înălțime. Din vechea fortificație s-au păstrat doar drumul de strajă și orificiile de tragere ale turnului. Bibliografie Asociația Mioritics cu suportul financiar al Deutsche Welterbe Stiftung: După texte elaborate de: Vladimir Agrigoroaei, Valentin Sălăgeanu, Luiza Zamora, Laura Jiga Iliescu, Ana Maria Gruia. După ilustrații executate de: Radu Oltean, Laurențiu Raicu, Florin Jude. Anghel Gheorghe, Fortificații medievale din piatră, secolele XII-XVI, Cluj Napoca, 1986. Avram Alexandru, Câteva considerații cu privire la bazilicile scurte din bazinul Hârtibaciului și zona Sibiului, în Revista monumentelor și muzeelor de istorie, 1981, numărul 2. Crîngaci Maria-Emilia, Bazilici romanice din regiunea Sibiului în Analele Asociației a Tinerilor Istorici din Moldova, Ed. Pontas, Chișinău, 2001. Juliana Fabritius-Dancu, Cetăți țărănești săsești din Transilvania, în Revista Transilvania, Sibiu, 19. Hermann Fabini. Universul cetăților bisericești din Transilvania. Sibiu: Editura Monumenta, 2009, 279 p. Iambor Petre, Așezări fortificate din Transilvania (sec. IX-XIII), Cluj-Napoca, 2005. Luca Sabin Adrian, PINTER Zeno Karl, GEROGESCU Adrian, Repertoriul arheologic al județului Sibiu (Situri, monumente arheologice și istorice), Sibiu, 2003. Thomas Nägler, Așezarea sașilor în Transilvania, Editura Kriterion, București, 1992. Adrian Andrei Rusu, Castelarea carpatica, Editura MEGA, Cluj-Napoca, 2005. George Oprescu, Bisericile, cetăți ale sașilor din Ardeal, Editura Academiei, București, 1956. Țiplic Ioan-Marian, Organizarea defensivă a Transilvaniei în evul mediu (secolele X-XIV), Editura Militară, București, 2006. Vezi și Laslea, Sibiu Note Legături externe Monumente istorice din România-Fișă și localizare de monument Fișă de monument Imagini din exterior Imagini din interior
Castelul Degenfeld din Cuci

Castelul Degentfeld din Cuci este un ansamblu de monumente istorice aflat pe teritoriul satului Cuci, comuna Cuci. Ansamblul este format din următoarele monumente: Castelul Degentfeld (cod LMI MS-II-m-B-15642.01) Parc (cod LMI MS-II-m-B-15642.02) Istoric Primul castel din localitatea Cuci a fost construit în secolul al XVII-lea de către contele Pekry Lőrinc, general al curuților, și soția sa, baronesa Petrőczi Kata Szidónia, poetă maghiară. Materialele acestui castel au fost folosite pentru construirea castelului Degenfeld. Inițiativa construrii acestuia aparține contelui Degenfeld Miksa Kristóf, în secolul XIX. Ulterior, clădirea a fost extinsă cu două aripi de către Degenfeld Lajos, în secolul al XX-lea. În timpul comunismului, castelul a fost sediu CAP, iar apoi, după marea inundație din 1970, în clădire s-au mutat Primăria, Biblioteca și Poliția. Castelul a fost retrocedat familiei Degenfeld. Trăsături Castelul, construit în stil neoclasicist, are un plan simetric, cu un singur nivel, și dispune de un portic cu coloane în axul central. Prin acest portic se poate ajunge în sala mare de odinioară, iar de acolo în sala de fumat, de conversație și în camerele de oaspeți. Pe vremuri, clădirea era înconjurată de un parc dendrologic și avea și două sere. Note Bibliografie Ion Dorin Narcis, Castele, palate și conace din România, editura Fundației Culturale Române, București, 2001 ISBN 973-577-320-1. Biró József, Erdélyi kastélyok, Budapest [1943]. Vezi și Cuci, Mureș Galerie de imagini
Biserica fortificată din Bod

Biserica fortificată din Bod este un ansamblu de monumente istorice aflat pe teritoriul satului Bod, comuna Bod. În Repertoriul Arheologic Național, monumentul apare cu codul 40615.08. Ansamblul este format din următoarele monumente: Biserica evanghelică (cod LMI BV-II-m-B-11607.01) Fragmente ale incintei fortificate (cod LMI BV-II-m-B-11607.02) Localitatea Bod, mai demult Bota (în germană Brenndorf, în maghiară Botfalu), este satul de reședință al comunei cu același nume din județul Brașov, Transilvania, România. Prima mențiune în documente datează din anul 1368. Biserica Localitatea a fost în Evul Mediu sat liber în districtul Brașov. În estul străzii principale se află biserica; partea cea mai veche este turnul clopotniță. Acesta a fost construit împreună cu o bazilică romanică în secolul al XIII-lea. La parter se pot observa resturile unui portal de V cu arc în plin cintru sau semicircular. Turnul s-a prăbușit în 1790 și a fost reconstruit. În timpul cutremurului din 1802, biserica este distrusă în totalitate. Biserica nouă este construită între 1804 și 1806. Din biserica medievală se păstrează numai cristelnița gotică, datată 1491. Sala simplă, cu tavan decorat cu stucatură, are pe 3 laturi balcoane. Altarul cu un tablou pictat de Carl Dörschlag în 1859 și orga constituie o unitate. De la incinta fortificată pe plan poligonal, întărită cu mai multe turnuri, s-a păstrat puțin după cutremurul din 1802. În 1856 turnul din NV ansamblului și zidul de incintă adiacent au fost demolate. Deteriorările turnului clopotniță după cutremurul din 1977, au fost remediate după proiectul inginerului Erhard Roth, prin introducerea de tiranți metalici. Note Bibliografie Asociația Mioritics cu suportul financiar al Deutsche Welterbe Stiftung: După texte elaborate de: Vladimir Agrigoroaei, Valentin Sălăgeanu, Luiza Zamora, Laura Jiga Iliescu, Ana Maria Gruia. După ilustrații executate de: Radu Oltean, Laurențiu Raicu, Florin Jude. Anghel Gheorghe, Fortificații medievale din piatră, secolele XII-XVI, Cluj Napoca, 1986. Dancu Fabrițius Juliana, Cetăți țărănești săsești din Transilvania, în Revista Transilvania, Sibiu, 19. Hermann Fabini. Universul cetăților bisericești din Transilvania. Sibiu: Editura Monumenta, 2009, 279 p. Iambor Petre, Așezări fortificate din Transilvania (sec. IX-XIII), Cluj-Napoca, 2005. Thomas Nägler, Așezarea sașilor în Transilvania, Editura Kriterion, București, 1992. Adrian Andrei Rusu, Castelarea carpatica, Editura MEGA, Cluj-Napoca, 2005. George Oprescu, Bisericile, cetăți ale sașilor din Ardeal, Editura Academiei, București, 1956. Ioan-Marian Țiplic, Organizarea defensivă a Transilvaniei în evul mediu (secolele X-XIV), Editura Militară, București, 2006. Vezi și Bod, Brașov
Monumentul Luptei Anticomuniste

Monumentul Luptei Anticomuniste sau monumentul Aripi este o sculptură a artistului Mihai Buculei amplasată la sfârșitul lunii decembrie 2015 în Piața Presei Libere din București, în locul fostei statui a lui Lenin. Proiectul monumentului a fost inițiat de către Asociația Foștilor Deținuți Politici din România încă din anul 1994. Conceptul artistic a fost realizat de sculptorul Mihai Buculei în urma unui concurs de soluții organizat în anul 2004. Istoric Inaugurarea monumentului a avut loc la 30 mai 2016, în prezența delegației Asociației Foștilor Deținuți Politici din România, condusă de dl. Octav Bjoza, a președintelui Klaus Iohannis, a presei și a publicului. În mod simbolic, amplasamentul monumentului a fost ales exact pe locul fostei statui a lui Lenin, în fața Casei Scînteii, o clădire reprezentativă a dictaturii comuniste. Monumentul „Aripi” domină vizual intrarea în cartierele Băneasa și Pajura. Monumentul a costat mai mult de 3,5 milioane de euro. Realizare arhitecturală Statuia - simbol al libertății și al avântului neîngrădit spre cer - este constituită din trei mari aripi, reprezentate stilizat, realizate din oțel inoxidabil și placate cu bronz patinat. Soclul masiv al monumentului este acoperit cu plăci de marmură roșie (reutilizate din postamentul fostei statui a lui Lenin). La baza monumentului, separat față de soclul acestuia, se află o placă memorială. Opera înaltă de 30 de metri reprezintă trei aripi stilizate, realizate din oțel inoxidabil placate cu bronz patinat, și este un monument dedicat luptei anticomuniste din România. Lucrarea are o greutate de 102 tone și o înălțime de aproximativ 24 de metri, iar soclul acoperit de granit pe care este amplasată are o înălțime de 6 metri. În comparație, Arcul de Triumf are o înălțime de 27 de metri. Statuia este amplasată pe axul Casei Presei Libere și a șoselei Regele Mihai I (fostă Șoseaua Kiseleff), pe direcția nord-vest. Referințe Legături externe [1] Hotărârea nr. 76/2003 privind finanțarea realizării Monumentului Luptei Anticomuniste FOTOGRAFII: ARIPI-MONUMENTUL LUPTEI ANTICOMUNISTE Vezi și Monumentul Rezistenței Anticomuniste din Cluj-Napoca
Cabana Voina

Cabana Voina este o cabană din Munții Iezer-Păpușa, aflată la 20 de kilometri nord de Câmpulung Muscel. Caracteristici Situată în Munții Iezer-Păpușa (munți ce fac parte din Grupa montană Iezer-Păpușa-Făgăraș), la marginea unei poieni largi pe cheile râului Târgului, Cabana Voina reprezintă o importantă bază turistică. Ea oferă un excelent loc de odihnă și este, în același timp, un restaurant dar și un punct de plecare pentru numeroase excursii în împrejurimi sau în excursii mai dificile în Munții Făgăraș. Astfel, pe versantul sud-vestic al Munților Iezer-Păpușa, la marginea unei frumoase păduri de brad, se poate poposi la Cabana Cuca, iar pe versantul nord-estic se poate ajunge la cheile râului Dâmbovița. altitudinea: 966 m căi de acces: drumul județean DJ734 din Câmpulung-Muscel, trecând prin Lerești deschisă permanent Istoric Prima cabană de la Voina apare în luna mai a anului 1935 sub denumirea de Casa Voina „Anton Negulici”. Clădirea era o fostă cabană forestieră, cesionată după desființarea căii ferate Câmpulung-Mușuroaiele către Asociația Drumeților din Munții Înalți ai României (A.D.M.I.R.) pe o durată de 10 ani. Proprietarii clădirii erau avocatul și viitorul primar al orașului Câmpulung, Anton Negulici, împreună cu mai mulți asociați. Cabana avea două dormitoare comune cu 20 de locuri, o cameră cu două locuri, o sufragerie, o bucătărie, un vestibul și o pivniță; aceasta urma să fie administrată de secția din Câmpulung a asociației A.D.M.I.R. Ceremonia de inaugurare a cabanei a avut loc în data de 12 mai 1935. Cabana urma să fie redenumită, purtând numele Casa „Vlaicu Vodă”, până când a fost pierdută într-un incendiu. În anul 1947, același Anton Negulici, împreună cu avocatul Gheorghe Negulici si profesorul Anton Grigore Balotă, donează un teren de 2.660 de metri pătrați, în valoare de 1.000.000 de lei, tot în zona Voina, cu condiția de a se construi pe acesta o nouă cabană, în care să li se pună la dispoziție o cameră. Noua cabană, denumită Voina-Păpușa, se construiește în același an. Aceasta avea o capacitate de 157 de locuri și un restaurant care funcționa vara. În timpul naționalizării, familia Negulici este deposedată atât de teren, cât și de vechea cabană. Cabana Voina-Păpușa urmează să fie demolată pentru ca, în 1972, să se construiască actuala versiune a cabanei, pe vechiul teren donat de Anton Negulici. Aceasta are trei etaje și o capacitate de 120 de locuri de cazare în 40 de camere. A fost renovată în anii 2012–2013. Legături externe Siteul Cabanei Voina[nefuncțională – arhivă] Referințe
Lacul Peleaga

Lacul Peleaga (sau Tăul Ghimpele) este un lac glaciar situat în Parcul Național Retezat din Munții Retezat (Carpații Meridionali, România), la o altitudine de 2122 m. Are o suprafață de 1,72 hectare și o adâncime maximă de 4,20 m. Se găsește în partea sudică a șeii dintre cele mai înalte vârfuri ale Retezatului, Peleaga și Păpușa și are formă circulară. Lacul este obârșia văii Peleaga. În șaua Peleaga ajung mai multe trasee. Referințe
Dormition of the Theotokos Church, Lugoj

The Dormition of the Theotokos Church (Romanian: Biserica „Adormirea Maicii Domnului”), also known locally as the Two-Towered Church, is a Romanian Orthodox church located at 2 Victory Square, Lugoj, Romania. It is dedicated to the Dormition of the Theotokos. One of the most imposing Baroque constructions in Banat, the church is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture. History The church was built in Baroque style from 1759 to 1766. Its ktetor was Gavriil Gureanu (or Gavrilă Gurean), an obor-knez of the Banat of Temeswar. His portrait is painted on the eastern wall of the nave. The church was consecrated by Bishop Ioan Georgevici. His successor, Bishop Iosif Ioanovici, coming to Lugoj on a canonical visit, found a lack of proportion between the body of the church and the towers, which he considered too short, proposing that they be raised to an appropriate height. Architecture The church has a length of 42 meters, a width of 21 meters, and the height up to the vaults of the dome (so without towers) is 15.7 meters. The height of the towers is 57 meters. The church has a single nave. The altar has a trefoil shape, with the vaulting system in spherical triangles, with radial arches supported on triple pilasters with very prominent cornices and Ionic capitals. The temple has an accentuated triumphal arch. The rectangular nave with a vela vault (double curvature) includes bays separated by doubles, with a very pronounced cornice; the profiles were enlarged during the restoration in 1944. Low balustrades were applied to the windows. The semicircular roof is coated in sheets of brass and provided with dormers. The portals are 3.8 meters high. The floor is made of tiles from Kelheim. There are two towers, each with a neo-Baroque bulb. The left one has three bells, while the right has two large ones. The interior is noted for its acoustics. References
Biserica Adormirea Maicii Domnului din Lugoj

Biserica Adormirea Maicii Domnului din Lugoj este un monument istoric aflat pe teritoriul municipiului Lugoj. Istoric și trăsături Biserica „Adormirea Maicii Domnului” este una din cele mai impunătoare construcții în stil baroc din Banat. A fost construită între anii 1759-1766, de inginerul constructor Johannes Breutter, din inițiativa și pe cheltuiala obercneazului Gavril Gurean. Portretul ctitorului este pictat pe peretele estic al naosului. Biserica a fost sfințită de episcopul Ioan Georgevici, al cărui portret este pictat pe peretele iconostasului în altar. Biserica este o construcție de dimensiuni mari: lungimea 42 m, lățimea 21,5 m, înălțimea 15,7 m până la bolțile cupolei, iconostasul fără baldachin 9,3 m. Înălțimea turnurilor ajunge la 57 m. Cunoscut și sub denumirea de „Biserica cu două turnuri”, lăcașul de cult adăpostește cinci clopote: în turnul stâng se găsesc trei clopote, iar în cel drept cele două clopote mari. În spațiul cu o acustică deosebită, corul „Ion Vidu” al Casei de Cultură a Municipiului Lugoj susține anual tradiționalul Concert de Paști. Noul mozaic de la Biserica cu două turnuri, realizat cu sticlă de Murano, a înlocuit mozaicul vechi, realizat la comanda lui Iosif Constantin Drăgan, care s-a deteriorat cu trecerea timpului. Imaginea de 30 de metri pătrați reprezintă Adormirea Maicii Domnului. Note Vezi și Lugoj Adormirea Maicii Domnului Legături externe Monumente istorice din România-Fișă și localizare de monument Fișă de monument Imagini din exterior Imagini din interior
Synagoge der Getreidehändler (Bacău)

Die Synagoge der Getreidehändler in Bacău, einer Stadt im Nordosten Rumäniens in der Region Moldau und Hauptstadt des gleichnamigen Kreises, wurde 1887 errichtet. Die Synagoge mit der Adresse Ștefan cel Mare Nr. 25 ist ein geschütztes Kulturdenkmal. Der Tempel der Getreidehändler war eine von neun Synagogen und 15 weiteren Bethäusern in Bacău. Bemerkenswert ist die üppige Ausschmückung mit Wandmalereien des Malers Mendel Grinberg (Grünberg) aus Iași, die in dieser Art typisch für Synagogen in der Moldauregion ist. Die Frauenempore wird von Säulen getragen. Weblinks Nina May: Spuren aus einer für immer verlorenen Welt in Allgemeine Deutsche Zeitung für Rumänien vom 15. Februar 2020 Nina May: Mit Kipa und Kamera durch die Moldau. Auf den Spuren des jüdischen Kulturerbes im Norden Rumäniens Beschreibung bei www.romanian-synagogues.org (englisch)