NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Brück House

The Brück House (Romanian: Casa Brück; German: Haus Brück) is a historic house in Timișoara's Union Square. It was designed by László Székely and Arnold Merbl in the Secession style and resembles a thin slice of cake. History Initially, there was a pharmacy on the site of the building since 1898 and it was called Golden Cross, belonging to the Geml family (or the Zifkovich family according to other sources). It was refurbished and used in the following years by pharmacist Salamon Brück. The pharmacy still works today and much of the original furniture and display cases are still in use. The building, which was originally built in the Viennese Baroque style, was later rebuilt in the Secession style at Brück's request. The reconstruction began in 1910 according to the plans of the chief architect of Timișoara at the time, László Székely, and was completed a year later. He collaborated with the architect Arnold Merbl, who, in order to supervise the works, built a wooden shack in the area where he lived until their completion. Falling into disrepair after 1989, the house was renovated in 2012 by an Italian businessman who bought an apartment in the building in 1999. Architecture The building, consisting of a basement, ground floor and three floors, was built in the Art Nouveau and Secession styles and has Hungarian folklore motifs. Although the house was built in the Secession style, the corners of the building were not cut, this not being rounded, like all other monuments representative of this current. The height of the building symbolizes the separation from the Baroque style, which was quite expensive. For the facade, ceramic tiles with Hungarian folklore motifs, generalized to Secession architecture in Hungary, were used as an ornament, and on the pediment of the house, which reminds of constructions in Budapest, the letters "BS" are inscribed, representing the initials of the first owner, Salamon Brück. The foundation of the building is made of brick, as are the walls, which are 70 cm thick, while the ceiling is provided with vaults. The first floor is provided with closed balconies with glazed curtain walls, typical for the Art Nouveau current. The bow window on two levels and the delicate and structured forms of the roof characterize the szecesszió current. References
Casa Brück din Timișoara

Casa Brück este o clădire din Piața Unirii din Timișoara, edificiu construit în 1910 după planurile arhitectului László Székely în stilurile Art Nouveau și Secession, cu un caracter ușor eclectic. Note Legături externe Materiale media legate de Casa Brück la Wikimedia Commons Art Nouveau: Casa BRÜCK Arhivat în 26 septembrie 2007, la Wayback Machine. Brück House Casa Brück, una dintre cele mai frumoase cladiri istorice din Piata Unirii din Timisoara, renovata pe banii proprietarilor. FOTO!, 10 noiembrie 2012, Roxana Deaconescu, Opinia Timișoarei POVESTE URBANĂ: Casa Brück din Timișoara, veche de peste 100 de ani, readusă la viață de un italian, 22 iulie 2014, Liliana Iedu, Gândul
Университет „Лучан Блага“ в Сибиу

Университетът „Лучан Блага“ в Сибиу (на румънски: Universitatea „Lucian Blaga“ din Sibiu) е държавен университет, намиращ се в Сибиу, Румъния. Наречен е на румънския философ, поет и драматург Лучан Блага. Основан е през 1990 г. с 5 училища: Литература, История и право, Медицина, Хранителна и текстилна промишленост, Инженерни науки. По-късно са създадени и други. Предистория Едно от първите висши учебни заведения в Трансилвания е създадено през 1786 г., със старта на Подготвителния курс за учители в Сибиу. Училището сменя профила си през 1850 г., когато става Висш богословско-педагогически институт. През 1844 г. германското малцинство открива юридическа академия в Сибиу. Курсовете се провеждат на немски език до 1865 г., въпреки че записаните студенти не са само етнически германци. След 1865 г. в резултат на асимилационната политика, наложена от Австро-Унгарската империя, унгарският става официален език във всички образователни институции, включително и в Академията на Сибиу. Оттогава курсовете се преподават на унгарски език в продължение на 19 години, когато Академията е закрита. Голяма част от 1400-те възпитаници на тази юридическа академия ще станат активни дейци на румънското културно движение в Трансилвания. Такива са и участниците в организацията на Великия съюз през 1918 г., който е учреден в сградата, в която се помещава ректоратът на Университета „Лучан Блага“ днес. Галерия Известни личности, свързани с университета митрополит Антоний (Племедяле), епископ на Румънската православна църква Аугустин Бузура, писател и журналист митрополит Йосиф (Поп), епископ на Румънската православна църква Александру Лупаш, математик Източници Външни препратки Официален сайт на Университета „Лучан Блага“ в Сибиу
Lucian-Blaga-Universität

Die Lucian-Blaga-Universität Hermannstadt (rumänisch: Universitatea "Lucian Blaga" din Sibiu) ist eine staatliche Universität mit Sitz in Hermannstadt in Rumänien. Geschichte Die Geschichte der Lucian-Blaga-Universität beginnt im Jahre 1940, als die seinerzeit in Cluj ansässige Universität Klausenburg in der Region Hermannstadt einen Zufluchtsort suchte. Grund hierfür war der Zweite Wiener Schiedsspruch, durch den Rumänien gezwungen war, Nord-Siebenbürgen an Ungarn abzutreten. Im Jahr 1969 gründete die Universität Klausenburg in Hermannstadt die Fakultät für Geschichtswissenschaft. Diese wurde 1971 zur Fakultät für Sprachen und Geschichte umgewandelt. Die Abteilung für Sprachen umfasste damals Studiengänge für Deutsch, Englisch und Rumänisch. Im gleichen Jahr wurde zusätzlich die Fakultät für Öffentliche Verwaltung eröffnet. 1972 folgte die Fakultät für Holzverarbeitung als Außenstelle der Universität Kronstadt. Am 5. März 1990 erließ das rumänische Ministerium für Nationale Bildung ein Dekret zur Gründung der Universität Hermannstadt, bestehend aus den Fakultäten Literatur, Geschichte, Rechtswissenschaften, Medizin, Nahrungs- und Textilverarbeitung sowie Wissenschafts- und Ingenieurwesen. 1991 wurde die Fakultät für Theologie gegründet. Am 12. Mai 1995 erhielt die Universität den Namen des rumänischen Schriftstellers und Philosophen Lucian Blaga. Im Jahr 2005 verfügte die Lucian-Blaga-Universität insgesamt über zehn Fakultäten sowie eine Abteilung für Fernstudien. Die ingenieurwissenschaftliche Fakultät ist nach dem Hermannstädter Hermann Oberth benannt. Die Rechtsfakultät trägt den Namen Simion Bărnuțius, die Fakultät für Geschichte und Kulturerbe ist nach Nicolae Lupu benannt. Namensgeber der medizinischen Fakultät ist Victor Papilian. Die orthodoxe theologische Fakultät wurde nach Andrei Șaguna benannt. Das Motto der Universität lautet «Mens agitat molem!» (deutsch „Der Geist bewegt die Materie!“; Vergil, Aeneis 6, 727) Dozenten (Auswahl) Heinrich J. Dingeldein Horst Schuller Anger Peter Groth Ehrendoktorate (Auswahl) Anton Schwob Philipp Harnoncourt Absolventen (Auswahl) Jenny Rasche (* 1983), deutsche Sozialarbeiterin Adrian Veștea (* 1973), Politiker Weblinks Offizielle Website Fußnoten
Università Lucian Blaga

L'Università Lucian Blaga (ULBS) è un istituto di istruzione superiore con sede a Sibiu. È intitolata allo scrittore Lucian Blaga. Nel 2011 è stata classificata nella seconda categoria in Romania, quella delle università di istruzione e ricerca scientifica. Struttura È composta da nove facoltà e molteplici centri di istruzione a distanza in diverse città della Romania. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Università Lucian Blaga Collegamenti esterni Sito ufficiale, su ulbsibiu.ro.
Piața Traian

Die Piața Traian, deutsch Trajansplatz, ist ein Platz in der rumänischen Stadt Timișoara. Sie wurde nach dem römischen Kaiser Trajan benannt. Der rechtwinklig angelegte Platz bildet das Zentrum des II. Stadtbezirks Fabric und wurde 1740 von Ingenieuren des Militärs entworfen; als Vorbild gilt die etwas größere Piața Unirii in der Inneren Stadt. Auf der Piața Traian wird täglich ein Markt abgehalten. Außerdem ist sie ein wichtiger Knotenpunkt im Netz der Straßenbahn Timișoara. Der Individualverkehr wurde hingegen verbannt. Markanteste Gebäude des Platzes sind der Palatul Mercur auf der Nordseite und die serbisch-orthodoxe Georgskirche aus dem 18. Jahrhundert auf der Ostseite. Zur Zeit des Kaisertums Österreich hieß die Piața Traian Hauptplatz. Infolge des Österreichisch-Ungarischen Ausgleichs von 1867 übersetzte man diesen Namen auf Ungarisch: Fő tér. Ab Mitte der 1890er Jahre wurde der Platz nach dem 1894 gestorbenen ungarischen Nationalhelden Kossuth Lajos tér genannt. Nach der Teilung des Banats im Jahr 1919 erhielt er schließlich seinen heutigen rumänischen Namen. Literatur Getta Neumann: Auf den Spuren des jüdischen Temeswar: mehr als ein Stadtführer. Schiller Verlag, Bonn 2021, ISBN 978-3-946954-92-7, S. 187f. Weblinks
Trajan Square, Timișoara

Trajan Square (Romanian: Piața Traian) is a square in the center of the historic district Fabric in Timișoara. It was designed by military engineers in the 1740s and is a smaller replica of the Union Square. Name During the Austrian Empire, Trajan Square was called Hauptplatz. As a result of the Austro-Hungarian Compromise of 1867, this name was translated into Hungarian: Fő tér. From the mid-1890s the square was named after the Hungarian national hero Lajos Kossuth, who died in 1894. It got its current name after the partition of Banat in 1919. History In 1734 there were only the trails of the present-day Dacians' and Stephen the Great streets, which were not yet bordered by buildings. The current square was drawn in 1744 in its original shape as a rectangular square of about 115 × 70 m. It was the center of the Orthodox district Rascian Fabric. Until late 18th century, Trajan Square had fronts made up of isolated houses with only a ground floor, with a rural aspect, probably many of these houses being made of beaten clay. It was not until the 19th century that continuous fronts were built both in the square and along the adjacent streets. One-storey buildings also appeared in the 19th century; Trajan Square thus acquires an urban character. If during mid-19th century there were only houses with a ground floor or one floor, towards the end of the century there were also two-storey houses. Around the 1900s, the buildings that dominate the square today are built: the House of the Serbian Community (built in 1895), the House of Countess Mirbach (built in 1905), the Mercury House (also known as Béla Fiatska House, built in 1909) and the Municipality Tenement House (named after 1918 Ștefania Palace, built in 1910). From an architectural point of view, the House of the Serbian Community belongs to the eclectic/historicist style typical for the second half of the 19th century, and all the other buildings to different currents of the Art Nouveau style. Two public monuments are also located in Trajan Square: the obelisk or pyramid with a cross, erected in 1774 by the Timișoara high official Stojša Spasojević, and the stone bell, the work of the sculptor Ștefan Călărășanu, erected in honor of the 1989 Revolution. The square functioned as the site of weekly fairs and the regular daily market of the Fabric district. On fair days, it attracted hundreds of shoppers not only from Timișoara but also from Transylvania and the Ottoman Empire. Trajan Square thus operated as the principal commercial hub of a suburb that, until around 1900, maintained a considerable degree of independence from the city center. The expression "All good things come from Fabric" encapsulated the area's reputation in the 19th century. Until the interwar period, it remained a highly dynamic economic zone, characterized by a wide variety of shops. References
Piața Traian din Timișoara

Piața Traian se află în centrul cartierului istoric Fabric din Timișoara. În trecut s-a numit Hauptplatz, apoi Kossuth tér. Se află la intersecția străzilor: Piața Traian, Strada Dacilor, Zăvoi, Costache Negruzzi, Ion Mihalache, Piața Romanilor. Descriere A fost proiectată de inginerii militari italo-francezi în 1740, în centrul Fabricului Vechi și este o replica mai mică a Pieței Unirii. Ea găzduia piața zilnică și târgurile săptămânale. Piața face parte din situl urban „Fabric” (I), monument istoric cod LMI TM-II-s-B-06096, fiind înconjurată de clădiri construite la sfârșitul secolului al XIX-lea și începutul secolului al XX-lea. Piața a fost și este folosită de edili și cetățeni, ca spațiu civic pentru aniversări omagiale ca Ziua cartierului Fabric, Ziua Europei, Ziua Națională a României. Se organizează concerte de muzică populară, ușoară, cultă și de promenadă, astfel realizându-se un dialog multicultural, multietnic specific orașului. Ca obiective turistice se menționează: Sfânta Cruce Clopotul Durerii este un obiect în formă de pară, deschis în partea de jos, iar în interior este prevăzut cu o tijă mobilă care la capăt are o bilă care atunci când se lovește de pereții clopotului produce sunete metalice caracteristice, cu scop de a anunța o sărbătoare sau evenimente naționale. Biserica Sfantul Gheorghe a fost construită între anii 1745-1755 în stil baroc, cu elemente romantice. Biserica a fost pictată de pictorul Ștefan Tenețchi din Arad. Palatul Comunității Sârbe este format din 3 etaje, construit în anul 1895 de Joseph Kremmer, în stil ecletic. Fațada prezintă două turnuri plasate simetric. Palatul Mercur a fost construit la începutul secolului al XX-lea în stil secession. Pe acoperiș se regăsește statuia Zeului Mercur, zeul comerțului. Stare actuală După 1989 zona pieței a fost loc de refugiu pentru diverse persoane fără adăpost, astfel că starea sa a devenit deplorabilă, fapt reflectat în presă, care o caracterizează ca fiind „Piața Plângerii”. Note Bibliografie Vittorio Maggi, 4 passi per la citta, Guida in lingua italiana, Editura Orizonturi Universitare, Timișoara, 2002; Nicu Vlad Nicolae, Monumente istorice și obiective turistice din Timișoara și Timiș, Editura Eurostampa, Timișoara, 2010. Imagini Legături externe Materiale media legate de Piața Traian din Timișoara la Wikimedia Commons
Трајанов трг (Темишвар)

Трајанов трг (рум. Piața Traian) је трг у Темишвару, у центру некадашњег индустријског квартуа Фабрика (рум. Fabric). На тргу се налази павославна црква Светог Ђорђа, данас позната као Српска црква Фабрик и палата српске заједнице. У цркви се чува колекција од више од 100 верских књига из 18. и 19. века, писаних на словенским језицима и неколицину на грчком. Трг још није сређен, па се не налази у понуди туристичких агенција, али се на њему организују дневне пијаце и недељни вашари. На њему се такође организују комеморативне годишњице и музички концерти. Простор је у пуној културној експанзији, са малим продавницама, пивницама и изложбеним просторима. Историја Трајанов трг су пројектовали италијанско–француски војни инжењери 1740. године, као мању реплику Трга уједињења. Кварт Фабрика Све до 1716. кварт Фабрика није био насељен. Ту су се налазиле две воденице, око којих су касније никле прве темишварске фабрике, по чему је кварт и добио име. У једном делу кварта населило се православно становништво, углавном Срби и Грци. Они су махом били занатлије и трговци, али и уметници. Други део кварта био је насељен немачким становништвом. Православни део звао се тада Рашки кварт, а Трајанов трг је био његов центар. Од центра града до кварта Фабрика долази се преко Децебаловог моста (рум. Podul Decebal), саграђеног 1909. године. У кварту се могу видети многе палате, а одмах поред моста, налази се главни улаз у Парк Марије Терезије (рум. Parcul Regina Maria), најстарији парк у Темишвару. У кварту Фабрика налази се и чувена темишварска Пивара, основана 1718. године, једна од најстаријих фабрка у граду која и данас ради. Грађевине и споменици на тргу На тргу се налази павославна црква Светог Ђорђа, данас позната као Српска црква Фабрик. Црква је подигнута у периоду од 1745. до 1755. године. Поседује колекцију са више од 100 верских књига из 18. и 19. века. Одмах поред цркве налази се Палата српске заједнице (рум. Palatul Comunității Sârbe), саграђена 1895. у еклектичном класицистичком стилу са необарокним елементима, карактеристичном за средину друге половине 19. века. На тргу се налази неколико палата, међу којима су Меркурова палата, изграђена 1909. године, Нагелова палата, познатија као Палата Ковач, коју краси украшена фасада и друге. Међу зградама је и некадашња кафана на којој и данас стоји ћирилицом исписан назив „Кућа Златни јелен”. На тргу се налази и споменик Звоно слободе. Израдио га је 1992. темишварски вајар Штефан Каларашану. Направљено је од травертинских блокова. Пречника је 3 метра, а висине 3,5 метра, постављено је на бетонски постамент са степеницама. Посвећено је грађанима који су током Румунске револуције 1989. погинули на овом тргу. Види још Трг уједињења (Темишвар) Трг победе (Темишвар) Трг слободе (Темишвар) Референце Спољашње везе „„Neki ljudi normalno žive na 3 sata od Beograda“: Slike iz grada u Rumuniji su prava praznična bajka”. NOVA portal. 2024-12-08. Приступљено 2025-11-12.
Globalworth Tower

Globalworth Tower, known previously as Bucharest One, is a class A office building that is located in the northern part of Bucharest, Romania, in the vicinity of Calea Floreasca, Barbu Văcărescu Boulevard and Pipera. The building has a total of 26 floors and a gross leasable area of 54,700 m2 (589,000 sq ft). The 118 m (387 ft) high building is the second tallest in Bucharest and Romania just under the 137 m (449 ft) Floreasca City Center's Sky Tower. The construction of the building started in 2014 and was completed in 2015 at a total cost of €60 million. See also List of tallest buildings in Romania List of buildings in Bucharest List of tallest buildings in Bucharest References
Globalworth Tower

Globalworth Tower, cunoscut anterior ca Bucharest One, este o clădire de birouri de clasă A situată în zona de nord a Bucureștiului, într-un perimetru delimitat de Calea Floreasca, Șoseaua Barbu Văcărescu și Șoseaua Pipera. Turnul are o înălțime de 120 m și este a doua cea mai înaltă clădire din București și din România, după Sky Tower, care are 137 m. Construcția clădirii a început în anul 2014 și s-a întins pe o perioadă de 20 de luni, fiind finalizată în 2016 de compania românească Bog'Art. Clădirea dispune de 3 etaje subterane, un parter și 26 de etaje. Clădirea are o suprafață închiriabilă totală de 54.000 metri pătrați și este sediul general al Vodafone România, dar și al altor companii precum Kinstellar, Huawei, Mega Image/Delhaize Group, NNDKP și Wipro. Vezi și Lista celor mai înalte clădiri din România Note Legături externe Materiale media legate de Globalworth Tower la Wikimedia Commons Situl web oficial al companiei Globalworth
Domenii

Domenii este un cartier situat în sectorul 1 al Bucureștiului. A fost inițiat în perioada interbelică. Numele zonei este legat cu dezvoltarea Bucureștiului dintre anii 1920-1940, unde s-au vândut parcele și loturi de pământ angajaților din Ministerul Agriculturii și al Domeniilor, de unde și numele de Domenii. Este deservit de stația de metrou 1 Mai, fiind una dintre cele mai importante stații de metrou din București, pentru ca este cea mai apropiată stație de aeroporturile Aurel Vlaicu din Băneasa și Henri Coandă din Otopeni, preluând un flux mare de oameni și din zona pieței Presei Libere dar și din alte zone periferice ale Bucureștiului, cu precădere Grivița și Bucureștii Noi. Legături externe Localizare pe hartă Arhivat în 4 martie 2016, la Wayback Machine.
Monestir de Chiajna

El monestir de Chiajna és el nom d'una església en ruïnes situada als afores de Bucarest, Romania, que és objecte de moltes llegendes, inclosa la història que està maleïda. El centre d'informació, el Parc Giulești, es dedica al manteniment i protecció de l'edifici, que és patrimoni nacional. Història La construcció va començar durant el regnat d'Alexandre Ipsilanti (1774–1782) i va ser completada pel príncep Nicolau Mavrogenes (1786–1790) durant l'època fanariota també anomenada govern d'origen grec de Valàquia. Va ser construït en estil neoclàssic, i es considerava molt gran per a aquella època: 43 metres de llargada i 18 d'alçada, amb murs d'1 i 2 metres de gruix. L'estructura es va completar sota el govern de Mavrogenes entre l'abril de 1786 i el setembre de 1790. L'església havia de ser un dels llocs de culte més importants de Romania, però això no va passar mai. El monestir va ser abandonat durant la pesta del regnat d'Alexandre Ypsilanti. Altres fonts diuen que les obres del monestir van començar l'any 1792, però van ser abandonades durant l'època de pesta, quan el príncep era Mihai Suțu. La torre es va esfondrar en el terratrèmol de 1977. El monestir apareix al vídeo de "Majestat" d'Ava Inferi. Llegendes La llegenda diu que l'església va ser bombardejada pels turcs fins i tot abans de la consagració. Segons els informes, els turcs creien que l'església era un objectiu militar i van intentar destruir-la. Així, es van cremar tots els documents de l'església, tot i que l'edifici mateix va romandre dempeus. La seva gran campana va ser llançada a les aigües del riu Dâmbovița i, segons els locals, se sent colpejar les nits de lluna plena. A la paret de la dreta des de l'entrada, aproximadament al mig, uns peus d'alçada, es va formar guix desprenent-se amb l'aspecte d'una dama o àngel, i alguns afirmen que s'assembla a l'Esfinx de Gizeh o l'Esfinx romanesa. Al llarg dels anys, s'han registrat moltes desaparicions al monestir, especialment de gent gitana veïna. Edifici avui La ruïna es troba a les proximitats immediates del ferrocarril Bucarest - Craiova i prop del camí d'aproximació final a l'Aeroport de Bucarest, el trànsit per aquestes rutes accelerant la seva degradació. Alguns arquitectes creuen que el monestir es pot restaurar, perquè una església construïda des de zero costaria molt més. L'abril de 2011 el monestir va ser reclamat per l'església i ara té plans de restauració del lloc. El lloc ara està vorejat per una tanca, però l'accés és lliure. Referències Enllaços externs Bucurescu, Adrian (en romanès) Timpul, 17-11-2010 [Consulta: 9 desembre 2011].
Kloster Chiajna

Das Kloster Chiajna (rumänisch Mănăstirea Chiajna) war ein Kloster aus dem 18. Jahrhundert. Es lag am heutigen nordwestlichen Stadtrand von Bukarest. Erhalten ist die Ruine der Kirche. Geschichte Die Bauarbeiten des Klosters begannen bereits 1774 unter der Herrschaft von Alexandru Ipsilanti und wurden 1790 unter dem Phanarioten-Fürsten Nicolae Mavrogheni beendet. Benannt wurde das Kloster nach der Fürstin Chiajna, die einst das Landgut, auf dem das Kloster errichtet wurde, besaß. Das im neoklassizistischen Stil gebaute Kloster verfügte über eine Kirche von beeindruckenden Maßen: 43 Meter Länge, 18 Meter Höhe und bis zu zwei Meter dicke Mauern. Kurz vor der Einweihung wurde das Kloster von den Türken vernichtet. Wegen seiner Größe vermuteten diese, dass es sich um eine Festung handelte. Trotz des Türkenangriffs blieb die Kirche des Klosters bestehen. Bei dem Erdbeben 1977 stürzte aber der Kirchturm ein. Erzählt wird außerdem, dass während der Pestepidemie 1791 bis 1793 zu Zeiten des Fürsten Mihai Șuțu das Kloster zum Zufluchtsort für Kranke wurde und dass auch der Erzbischof der Walachei hier an der Pest starb. Nach der Epidemie wurde das Kloster endgültig verlassen. Alle Dokumente fielen einem Feuer zum Opfer. Legende Der Legende nach wurde die Glocke des Klosters Chiajna in den Dâmbovița-Fluss geworfen und die Legende behauptet, dass man sie auch heute noch in Vollmondnächten läuten hört. Auch wird erzählt, dass von Zeit zu Zeit auf den Mauern des Klosters die Gestalt eines Engels oder einer schönen Frau zu sehen sei. Es heißt, dass es sich dabei um die Fürstentochter Ancuța handle, die auf Befehl ihrer Mutter, der Fürstin Chiajna, ermordet wurde, da sie sich weigerte den von ihrer Mutter auserwählten Mann zu heiraten. Es gibt auch Gerüchte über das Verschwinden von Personen oder über Gespenster, die hier erblickt worden sein sollen. Weblinks historia.ro, Blestemul clopotului îngropat la Mănăstirea Chiajna. crestinortodox.ro, Mănăstirea Chiajna Einzelnachweise