NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Casa Oromolu

Casa Oromolu este un monument istoric în Piața Victoriei din București, pe Bulevardul Aviatorilor. Numele provine de la Mihail Oromolu (1875-1945), personalitate a perioadei interbelice. Casa a fost restaurată, fiind apoi construit lângă ea un bloc cu mai multe etaje. Descriere Proiectată de arhitectul Petre Antonescu, casa Beaux-Arts are fațadele ornamentate cu ghirlande (aka festoane), console cu gute, meandre (aka chei grecești), putti (aka îngerași sau amorași) ținând rame ovale numite cartușe, și vase de tipul caliciu-crater. Interiorul casei e decorat cu stucaturi. Tipic pentru arhitectura Beaux-Arts, casa are la intrare o marchiză de metal și sticlă în formă de scoică, deasupra ușii. Numele casei amintește de Mihail Oromolu (1875-1945), personalitate a perioadei interbelice: a contribuit la înfăptuirea României Mari, a fost prefect de Dolj, ministru în guvernul Take Ionescu (1921), și guvernator al Băncii Naționale. Galerie Poze cu casa de acum mai mulți ani sau cu detalii. Vezi și Lista monumentelor istorice din București, sector 1 Arhitectura Beaux-Arts Mihail Oromolu Note Legături externe
Dudești Cioplea Church

The Dudești Cioplea Church (Romanian: Biserica Dudești Cioplea) is a Romanian Orthodox church located at 2 Credinței Street in Bucharest, Romania. It is dedicated to Saint Nicholas. The church is located in the former village of Dudești, and initially served both the nearby residence of the eponymous boyar family and the villagers. It appears on a Russian map of 1770, dedicated to the Dormition of the Theotokos, and in an 1810 inventory. The old church, devastated by earthquakes in 1802 and 1804, was rebuilt in 1820 by the banker Ștefanache Hagi-Moscu. Again hit by the 1838 quake, it was restored by the parishioners, who added the nave apses. A fire in 1900 destroyed the archive; repairs were carried out the following year. The church was restored between 1972 and 1983, following the plans of architect Constantin Joja. The aim of the restoration was to bring back the spirit of the original building, thus eliminating the innovations of 1820. Most significantly, a spire painted with Christ Pantocrator was reconstructed. The interior frescoes date to 1982, and another repair was carried out in 1990. The exterior is largely of bare brick, similar to the old church. The bell tower is a separate structure next to the entrance, on two levels. Several stone crosses inscribed in Romanian Cyrillic testify to the cemetery that once surrounded the enclosure. The church is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs. Notes References Lucia Stoica and Neculai Ionescu-Ghinea, Enciclopedia lăcașurilor de cult din București, vol. I. Bucharest: Editura Universalia, 2005, ISBN 973-7722-12-4
Edifici de la Unió dels Arquitectes de Romania

L'Edifici de la Unió dels Arquitectes de Romania, situat a la cantonada dels carrers Dumitru Dobrescu i Boteanu, és una enginyosa fusió del passat amb el present i el futur. L'edifici inferior el va construir Grigore Paucescu a finals del segle XIX i va ser una ambaixada del govern austríac abans de l'impacte de la Primera Guerra Mundial. Durant el règim comunista, aquest va ser la seu de la 5a Direcció de la Securitate, la policia secreta del règim comunista. Durant la Revolució de 1989, mentre més de 80.000 persones es reunien aquí per escoltar el discurs de Nicolae Ceaușescu, es van disparar molts trets i l'edifici va ser incendiat. Després d'això, va quedar en ruïnes durant molt de temps, ja que tothom associava aquest edifici amb el període comunista. Però no va ser enderrocat a causa de la seu valor patrimonial. El 1991 es va organitzar un concurs de disseny per revitalitzar l'edifici i integrar-lo amb l'entorn, abordant tant la preservació de l'estructura com la seva relació amb l'espai urbà. El concurs va combinar solucions arquitectòniques i d'intervenció urbana per adaptar el lloc als nous desafiaments. La construcció de l'ampliació, dissenyada per Zeno Bogdanescu i Dan Marin, es va fer entre 2001 i 2003 i es va cobrir 2.000 m² amb un total de 28 m d'alçada. El nou volum de vidre rectangular, destinat a oficines, coexisteix amb l'estructura original sense tocar-la, mostrant contrast en forma i materials. Referències
Hotel Ambasador

Hotel Ambasador este un hotel de patru stele din București, situat pe Bulevardul Magheru. Clădirea de 12 etaje a fost proiectată de arhitectul Arghir Culina în stil Art Déco și hotelul a fost inaugurat la 4 mai 1939. Terenul aparținea lui Constantin S. Mihăescu, patronul „Garajelor Mihăescu”, iar construirea hotelului a necesitat demolarea clădirilor deja existente pe suprafața lui. Din ziarele vremii aflăm că hotelul are 300 de camere și este prevazut cu „cea mai modernă instalatie sanitară din Europa”. O jumătate din clădire i-a aparținut chiar arhitectului Arghir Culina și doar această aripă a fost retrocedată în 2003 moștenitorilor arhitectului. Grupul Julius Meinl Living a cumpărat imobilul în 2024. A fost anunțat că hotelul se va redeschide în anul 2027 sub numele de The Julius Bucharest. Note Legături externe Materiale media legate de Hotel Ambasador la Wikimedia Commons Site web oficial
Noblesse Palace

Noblesse Palace is a historical monument in Bucharest, Romania. The architecture of the building is in eclectic style built by architect Alexandru Săvulescu. It has 30 rooms on an area of 1,100 square metres (12,000 square feet). In the first phase, it was used as a bank and home by the Berkowits. It became an important cultural centre, including the Noblesse Interiors showroom and the Noblesse Art Gallery. Location Noblesse Palace is located at 7 Sfinților Street, in Sector 3 of Bucharest, Romania. In the immediate vicinity is the Church with the Saints, dating from the 17th century. It is architecturally unique, having on the walls exterior paintings with "sibilities" (ancient characters), later named saints. The church gives its name to the street. It intersects with Calea Moșilor, an important commercial area. History The first eclectic building in Bucharest, Palatul Noblesse is a historical monument built in 1881 by architect Alexandru Săvulescu (who also built the Romanian National Museum of History). The house was made for banker Ioan Pascu. It was the first building that Săvulescu designed after he returned from Paris, where he studied architecture. In 1903, banker Leonid Berkowitz bought the house and changed architectural details designed by L. Schmid. The banker was the founder of the Berkowitz banks. He lived there after retiring from business. After his death, his son Max Berkowitz took over the house and transformed it into the bank's protocol centre. In 1936 it became the last official headquarters of the Berkowitz Banks. The Berkowitz family later left Romania. Between 1945 and 1989 the house was dedicated to activities for children. It was abandoned from 1989–2012. In 2012 the house was bought by Noblesse Group and, after a long restoration, the house became one of the most important centres for design, art and culture. Restoration The original plans of 1881 and 1903 existed in the Bucharest Archives. During the restoration, those plans guided the process. Interior fittings were adjusted to meet the needs of an event centre. Stucco was restored; walls were stripped and reinforced; marble added to rooms on the ground floor and Baroque painting was added to the ceiling. Two tile stoves dating to 1881 were kept. All items requiring restoration were made by teams of artisans who worked with traditional methods. References
Grand Hotel Continental

Grand Hotel Continental este un hotel de 5 stele din București, ridicat pe temelia fostului Grand Hotel Broft. Hotelul are 53 de camere ce au vedere către Calea Victoriei, 6 apartamente (mobilate și decorate în diferite stiluri - renascentist, baroque, impero, Ludovic XV), un centru spa cu jacuzzi, saloane de masaj și saună, tratamente de înfrumusețare și îngrijire, fitness și aerobic, precum și șase săli de evenimente. A fost re-deschis oficial la data de 27 ianuarie 2010, după doi ani de modernizare, în urma unei investiții de circa 8,5 milioane euro. Grand Hotel Continental face parte din lanțul hotelier Continental Hotels, deținut de omul de afaceri Radu Enache. Clădirea în care se află hotelul este declarată monument istoric, având codul B-II-m-B-19858. Note Vezi și Lista hotelurilor din București Legături externe Site web oficial
Conacul Golescu-Grant

Conacul Golescu-Grant este fosta reședință a lui Dinicu Golescu, astăzi monument istoric (cod LMI B-IV-m-B-20955), cunoscut de-a lungul timpului sub numele de Palatul Belvedere, Casa cu Turn și Conacul Golescu-Grant. Reședința a fost construită în 1814, iar în anul 1827, moșia și casa sunt lăsate ca zestre fiicei sale, Anei Golescu, căsătorită cu Alexandru Racoviță. În 1830, aceștia au transformat reședința în pension pentru fetele boierilor avuți. Zoe Racoviță, fata celor doi, va moșteni în 1850 când se va căsători cu Effingham Grant, moșia lui Dinicu Golescu, Grădina Belvedere, și conacul aferent. Note Legături externe Istorii britanice în București Despre conacul Belvedere-Grant Conacul Grant-Golescu, cladire de patrimoniu redescoperita in Crangasi Arhivat în 5 martie 2016, la Wayback Machine.
Biserica romano-catolică din Cetatea Oradea

Biserica Cetății este o biserică romano-catolică din Oradea, monument istoric și de arhitectură. Lăcașul de cult datează din anul 1775, fiind una dintre cele mai vechi clădiri ecleziastice ale orașului. Biserica Biserica este parte integrantă a Palatului Princiar din incinta Cetății Oradea și datează, conform cercetărilor și documentelor existente, din anul 1775. Biserica a fost construită conform planurilor propuse de inginerul-arhitect Lodovico Marini, în stilul barocului provincial. Edificiul este de plan dreptunghiular, cu o boltă semicilindrică și absida altarului semicirculară, dar încastrată în corpul de nord-est al cetății. În 1836 a fost mistuită de un incendiu puternic, episcopul Lajcsák Ferenc fiind cel care a inițiat reconstruirea clădirii bisericii. Acoperișul turnului, inițial baroc, a devenit în urma reconstruirii, o simplă piramidă patrulateră acoperită inițial cu țiglă, iar în prezent cu tablă. După anul 1949 biserica a fost transformată în depozit. În anul 1992, lăcașul de cult a fost restaurat, reluându-și funcțiunea inițială. În prezent este biserica parohială a comunității romano-catolice de limbă slovacă din Oradea. Biserica din Cetate se bucură de un prestigiu deosebit pentru că aici este considerat a fi locul în care a fost înmormântat Sfântul Rege Ladislau, în basilica romanică din secolul XI. Nu există însă informații detaliate despre forma și arhitectura catedralei ctitorită de Sfântul Ladislau spre finele secolului al XI-lea și nu există practic nici o legătură între catedrala medievală și actuala biserică din cetate. Vezi și Oradea Note Legături externe Fișă monument Imagini din exterior Imagini din interior
Biserica romano-catolică din Palota

Biserica romano-catolică din Palota, comuna Sântandrei, județul Bihor, a fost construită în 1825. Biserica se află pe noua listă a monumentelor istorice sub codul LMI: BH-II-m-B-01182. Istoric și trăsături Clădirea prezintă un interes special datorită planimetriei neobișnuite și dimensiunilor rar întâlnite în cazul bisericilor sătești. Construcția a început în anul 1824 la comanda prințului Johann Frimont, care a primit această posesiune prin donația împăratului Francisc I, în urma unor fapte de vitejie de care a dat dovadă în timpul războaielor napoleoniene și în Bătălia de la Antrodoco (1821). Prințul a adus la începutul secolului al XIX-lea comunitatea de coloniști șvabi, existentă și în zilele noastre în localitate, cu scopul de a repopula satul dispărut în cursul secolului al XVIII-lea. Planul bisericii din interior are forma unei cruci simple cu brațele egale, iar dinspre exterior brațele crucii se lățesc spre capete. Conform tradiției, biserica a fost construită după planurile unor arhitecți italieni care au avut ca sursă de inspirație una dintre decorațiile militare ale prințului Frimont. Biserica a fost sfințită în data de 22 noiembrie 1829, cu hramul sfântul Anton de Padova. În 1831 ctitorul, prințul Frimont, a murit la Viena, iar trupul neîsuflețit a fost transportat la biserica din Palota și depus în cavou, conform testamentului. Cavoul este realizat, în partea de sus, din marmură albă de Carrara, iar în partea de jos, din marmură roșie de Salzburg. Prima renovare a avut loc în anul 1910, biserica fiind renovată din nou la aniversarea a 150 de ani. Vezi și Palota, Bihor Legături externe Fișă și localizare de monument Fișă de monument Imagini din exterior
Halele de carne și pește din Botoșani

Halele de carne și pește sunt clădiri istorice din municipiul Botoșani. Acestea se află pe Lista monumentelor istorice din județul Botoșani având codul LMI BT-II-m-B-01931. Halele au fost construite în Piața Centrală a Botoșaniului, construite după planurile lui Anghel Saligny în 1912. Referințe
Dârste Church

The Dârste Church is a Romanian Orthodox church located at 255 Calea București, Brașov, Romania. Located in Dârste, a former village that is now a district of Brașov, it is dedicated to the Holy Trinity. Before the church was built, the local Orthodox community worshiped in Săcele and Brașov. In 1783, during a visit by Joseph II, the villagers handed him a petition requesting permission to establish a church. This was soon granted, and the first ktetor purchased a plot of land. Later, in 1796, Bishop Gerasim Adamović consecrated the church. The architectural style resembles that of other Orthodox churches in Țara Bârsei. In terms of shape, height and exterior decor, it recalls four historic churches of Săcele. Several icons date to 1784, while the wall frescoes are from 1833. The earliest surviving fresco is in the altar, and shows Jesus lying in the tomb. The painting was restored in the 1970s and again in the 1990s. The church is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs, which supplies a completion date of 1783. Notes
Derestyei ortodox templom

A derestyei Szentháromság ortodox templom (románul: Biserica Sfânta Treime din Dârste) Brassó délkeleti részén, az egykoron önálló, románok alapította Derestyén található. A 18. század végén épült barokk stílusban, eredeti formáját máig megőrizte. Története Derestye a 16. században kezdett kialakulni a Tömös partján, Bácsfaluval átellenben, bolgárszegi és négyfalusi román kereskedők által létesített kallómalmok mellett. Lakosainak egészen a 18. század végéig nem volt templomuk, és Négyfaluba (Bácsfalu, Türkös) vagy Brassóba jártak istentiszteletre. A türelmi rendelet kiadása után a románok 1783-ban kérvénnyel folyamodtak a Brassóba látogató II. József magyar királyhoz, aki engedélyezte egy kőtemplom építését. A derestyei román kereskedők számottevő összegekkel járultak hozzá az új templom építéséhez. Az egy hektáros telket, melyre a templom épült, és ahol később a temető is létesült a bácsfalusi Gheorghe Irimie ajánlotta fel az egyháznak (nevét az építmény homlokzatán található kő őrzi). Az alapkövet 1782-ben tették le, 1783-ban megkezdték az építkezést, az elkészült templomot pedig Gherasim Adamovici püspök szentelte fel 1797. június 26-án. Festését 1784-ben készítette Radu Dobra, azonban az eredeti ikonok közül csak egy maradt fenn. Első papja az óbrassói születésű Ion Ilea volt. 1833-ban felújították és kifestették, ekkor emelték tornyát is, és ez idő tájt nyitották temetőjét. 1860-ban egyházi iskolát alapítottak, 1890-ben pedig Irimie derestyei kereskedő az egyházközségnek adományozta házát, hogy paplakot rendezzenek be benne (máig ez a rendeltetése). További felújításokat és restaurálásokat végeztek az 1920-as és az 1970-es években. 1998-ban újraszentelték a templomot, 2004-ben pedig megnyitották temetőkápolnáját. Leírása Téglából és kőből épült barokk stílusú templomépület, keleti részén három apszissal; hosszúsága 27, szélessége 8 méter. Négyzet alapú tornya nyugati oldalán van, régen bádoggal, ma cseréppel fedett. Külső és belső festését a 20. század folyamán többször restaurálták. A legkorábbi, 1784-ben készült ikonokból csak az oltár nyugati falán maradt fenn egy Jézust a sírban ábrázoló festmény. A templom és kerítőfala a romániai műemlékek jegyzékében a BV-II-a-A-11339 sorszámon szerepel. Jegyzetek Források ↑ Oltean: Oltean, Vasile (2010). Configurația istorică și bisericească a Brașovului (román nyelven). Nagyszeben: Andreiana. ISBN 9786068106199.
Kirchenburg Deutsch-Kreuz

Die Kirchenburg Deutschkreuz (rumänisch Biserica fortificată) befindet sich in Criț (Deutsch-Kreuz) in der Region Siebenbürgen in Rumänien. Geschichte Eine Kirche ist erstmals für 1270 belegt. Anfangs gehörte der Ort zum Kloster Kerz, dann dem Schäßburger Stuhl, was aber erst 1863 endgültig entschieden wurde. Im 16. Jahrhundert sind Bauarbeiten an Kirche und Burg belegt. Die mittelalterliche, dem Heiligen Kreuz geweihte Kirche wurde 1810 abgetragen und durch die heutige klassizistische Saalkirche ersetzt. Baubestand Die Kirchenburg steht im Nordwesten des Dorfzentrums. Die Wehrmauer ist 7–8 m hoch und war durch fünf Türme verstärkt, von denen vier erhalten sind. Der ruinöse Südturm war der frühere Eingang zur Anlage, der mit einem Fallgatter gesichert war. Heute gelangt man über den Ostturm in die Anlage. Im nördlichen Bereich des Berings wurden im 16. Jahrhundert Zwinger, Parch genannt, angebaut, in denen man bei Belagerung das Vieh hielt. Ein dritter Zwinger im Süden wurde im 18. Jahrhundert angefügt. Kirche Die Kirche gehört zur Evangelischen Kirche Augsburgischen Bekenntnisses in Rumänien. Die geräumige, zweijochige Saalkirche ist von einem Kappengewölbe über Doppelpilastern gedeckt. Der Chor ist schmaler und von Segelgewölbe gedeckt, das Gestühl ist auf 1792 datiert, Altar und die Kanzel stammen von 1722. In der Westfront ist der schlanke Kirchturm mit spitzem Turmhelm hochgezogen. Orgel Die Orgel befindet sich über dem Altar und ist in dessen Aufbau integriert. 1813 wurde sie von Johann Thois gebaut, 1822 gemeinsam mit dem Altar vergoldet und 1908 vom Orgelbauer Karl Einschenk renoviert. Spätestens ab 2010 war die Orgel nicht mehr spielbar. 2013 konnte sie dann durch die Honigberger Orgelwerkstatt komplett restauriert werden. Sie verfügt über 18 Register auf zwei Manualen und Pedal. Quellen Hermann Fabini: Die Kirchenburgen der Siebenbürger Sachsen. Monumenta-Verlag, 2013, S. 213–214. Arne Franke: Das wehrhafte Sachsenland: Kirchenburgen im südlichen Siebenbürgen. Deutsches Kulturforum östliches Europa, 2010, S. 137–138. Weblinks Nachweise
Kirchenburg Rohrbach

Die Kirchenburg Rohrbach ist eine von den Siebenbürger Sachsen des Dorfes Rodbav (deutsch Rohrbach) errichtete Wehrkirche in Siebenbürgen (heute im Kreis Brașov, Rumänien) im Schenker Stuhl. Wehrkirche Eine Kirche (Hl. Michael) entstand im 13. Jahrhundert als romanische Basilika. Beim Mongolensturm wurde sie stark beschädigt. Der Turm wurde danach auf der Breite des Hauptschiffs errichtet. Beim Umbau zu einer Wehrkirche wurden die Seitenschiffe abgetragen und auf die nunmehrige Hallenkirche ein von äußeren Säulen getragenes Verteidigungsgeschoss aufgebaut. Auf dem Glockenturm wurde eine Schutzgalerie angebracht und die Kirche wurde von einer Verteidigungsmauer umgeben. 1834 wurden das Verteidigungsgeschoss abgerissen und gleichzeitig ein neues Chorgewölbe errichtet. Weiterhin erhalten blieben die Wehrmauer und östlich der Kirche ein Wehrgebäude. Die Orgel eines unbekannten Orgelbauers aus dem Jahr 1850 wurde 1930 von Andreas Scherer überholt und ist laut Angabe der Datenbank „Orgeldatei der Evangelischen Kirche A.B. in Rumänien“ nicht mehr spielbar. Siehe auch Kirchenburgen und Wehrkirchen in Siebenbürgen Liste von Kirchenburgen und Wehrkirchen in Siebenbürgen Literatur Hermann Fabini: Atlas der siebenbürgisch-sächsischen Kirchenburgen und Dorfkirchen. Band 2 = Bildband. Monumenta-Verlag u. a. Hermannstadt 1999, ISBN 3-929848-15-5 Anselm Roth: Über Siebenbürgen – Kirchenburgen im Schenker Stuhl und Fogarascher Land, Band 4. Bonn: Schiller Verlag (2017). ISBN 9783946954040 Weblinks Rohrbach auf siebenbuerger.de Rohrbach bei kirchenburgen.org Einzelnachweise
Postapalota (Brassó)

A brassói Postapalota 1906-ban épült eklektikus stílusban a Rezső körúton (románul: Bulevardul Eroilor). Egyike a város azon kevés Monarchia-beli középületeinek, melyek rendeltetése nem változott az idők során; ma is postaépületként szolgál. A postaszolgálat kezdetei A régi idők postakocsijai 1775-től az úgynevezett Postaréten (Livada Poștei, a jelenlegi Rezső körút nyugati vége) állomásoztak. Több épületben működtek postai szolgáltatásokat nyújtó irodák, például a Kolostor utcai Burzenländer Hof fogadó egyik szárnyában, vagy a Brassópojána felé vezető út (ma Șirul Livezii) egyik házában. 1889-ben a postahivatal egyesült a távíróhivatallal Eduard Kopanitsch irányítása alatt, és a postaréti Nyugdíjpénztár épületébe (ma a Transilvania Egyetem rektorátusa) költözött. 1888-ban a brassói Városszépítő Egyletnek köszönhetően német, magyar, román nyelvű újévi üdvözlőlapok kerültek forgalomba, ezeket a Zeidner, Ciurcu, Albrecht, Zillich könyvesboltokban lehetett megvásárolni 3 krajcárért. Az 1891-ben Bécsből rendelt német újévi üdvözlőlapokat a nagyszebeni posta elkobozta és Budapestre küldte. A 19. század végén a Magyarországon és Erdélyben postai forgalomban levő újságok száma: 48 magyar, 28 német, öt-öt román és szerb, négy horvát, két francia, egy-egy olasz és szlovák. Kezdetben a postai díjakat a távolság (a postai állomások száma) alapján számították ki; például egy Nagyszeben-Brassó küldemény 10 krajcárba, egy Nagyszeben-Temesvár küldemény 22 krajcárba került. 1878-ban egységes díjat vezettek be Ausztria-Magyarország területén; a külföldre induló küldeményekért 10 krajcár felárat kellett fizetni. A küldemények gyorsabb kézbesítése érdekében egy postai alkalmazott már korábban felszállt az érkező vonatra és ott szétválogatta a leveleket, újságokat és csomagokat a címzettek szerint, hogy korábban ki tudja osztani őket Brassóban. A románok többször panaszkodtak az akadozó kézbesítés miatt; akkoriban ők még cirill betűvel írtak, melyet sok postai alkalmazott nem tudott kiolvasni. 1893-ban a Noa negyedben található Elysium fogadónál egy további postaládát helyeztek el A jelenlegi épület Az új, központi Postapalota (Hauptpostamt) 1906-ban épült fel a Rezső körúton, szemben a Kertsch-villával, lezárva az Igazságügyi palota által uralt teret. Az 1970-es években egyik szárnyát meghosszabbították, azonban stílusa nem változott. Máig postahivatal szerepét tölti be. Eklektikus díszítésű épület földszinttel, alagsorral, emelettel, és beépített padlással. Alaprajza A alakú: a két hosszú oldalsó szárny egy szöget zár be, találkozásuknál található az előtér és az ügyfélfogadó helyiségek. A két szárny eredetileg szimmetrikus volt, de az 1970-es években a nyugati, Városháza felőlit 15 méterrel hosszabbították. A főbejárat felett Hermész-dombormű és az építés ideje (MDCCCCVI) látható. Helyi jelentőségű műemlékként tartják nyilván BV-II-m-B-11422 kód alatt. Képek Jegyzetek Források ↑ Aldea: Aldea, Vasile (2016). Crâmpeie din Brașovul de ieri și azi (román nyelven). Vidombák: Haco International. ISBN 9789737706416.