NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Замак Хуњади

Замак Хуњади или замак Корвин (рум. Castelul Huniazilor, Castelul Corvineştilor, мађ. Vajdahunyadi vár) налази се у западном делу Румуније, у Ердељу, на подручју општине Хунедоара. Историја Замак је једно од најрепрезентативнијих здања готике у Трансилванији. Налази се у централно-јужној зони Румуније, тачније у подручју Хунедоаре. Замак Хуњади подигла је породица Анжу на месту некадашњег римског логора и служио је као утврђење све до средине 14. века, када постаје седиште ердељског војводе Јаноша Хуњадија, у српској народној поезији упамћеног као Сибињанин Јанка. Замак је, првобитно, од угарског краља Жигмунда, добио Хуњадијев отац Војк, као отпремнину, 1409. године. Тврђава се састоји од низа правоугаоних дворана, које су повезане кружним и правоугаоним кулама, коришћеним за одбрану и као затворске ћелије. Галерија и последња кула за одбрану, која је остала непромењена још од времена Јаноша Хуњадија, као и кула Капистрано, неки су од најзначајнијих делова конструкције. Кула Небојша Та највиша и најмоћнија кула - донжон, носи српско име Небојша; како пише на информативној табли за туристе. Име потиче од чињенице да су посаду куле чинили на почетку Срби војници. Готово идентична тој кули коју је подигао Хуњади, постојала је на Калемегдану у Београду, а подигао ју је пола века раније српски деспот Стефан Лазаревић. За разлику од данашње мање у Доњем граду, српски деспот је прву, велику-високу кулу тог имена, подигао на Горњем граду. Опис те чувене куле која је срушена око 1690. године, дао је 1430. године Константин Костенски. Након Јаношове смрти градњу куле у замку у Хунедоари је наставио његов син Матија Корвин. Дворац је породици Корвин служио као летњиковац док га нису преузели Хабсбурговци 1724. године. Тада је замак услед некоришћења почео да пропада и нико није становао у њему све до његовог претварања у музеј. Сам замак има 42 просторије, 2 платформе и изграђен је на површини од 7.000 метара квадратних. Приступ замку је преко дрвеног моста који се ослања на четири масивне стене на реци Златести. Црква која се налази у замку је изграђена као православна, али је временом из политичких разлога претворена у католичку. Иако су спустили плафон, због положаја улаза нису могли померити олтар на северозапад као у осталим католичким црквама. Према неким теоријама, то је било место где је Хуњади држао Влада Цепеша у заробљеништву целих седам година, пошто је Влад свргнут 1462. године. Ова теорија никада није потврђена, али је замак постао познат после ове историјске гласине. Сваке године овај замак посети много туриста из целог света и постао је веома атрактивно туристичко одредиште. Галерија Референце Спољашње везе Званични веб-сајт Oliver Velescu, Castelul de la Hunedoara, ediția a II-a, Editura Meridiane, București 1968. Чува га кула звана Небојша: Једно од седам чуда Румуније за које се везују три легенде (Б92, 22. фебруар 2022)
Corvin (slott)

Slottet Corvin (rumänska: Castelul Corvinilor) är ett medeltida slott vid floden Zlaști i staden Hunedoara i Transsylvanien i Rumänien. Slottet har rötter tillbaka på 1300-talet men började ta sin mer igenkännliga form under 1400-talet. Slottet har blivit känt för sin gotiska arkitektur och som ett av Europas största medeltida slott. Det sägs att Vlad III Dracula ska ha varit fängslad här under 7 år av sitt liv. I populärkultur Corvin har förekommit i ett flertal filmer, däribland kan nämnas Nostradamus, The Nun och Royal Hearts. Slottet tillskrivs även ibland ha varit en inspiration till den fiktiva karaktären Draculas slott. Källor
Замок Корвінів

За́мок Ко́рвінів (рум. Castelul Corvinilor, Castelul Hunedoarei) — родове гніздо феодального роду Гуньяді на півдні Трансильванії, у сучасному румунському місті Хунедоара. Історія Батько Матвія Корвіна, Янош Гуньяді, збудував його в середині XV століття на високій скелі біля річки Злаште. Фортеця мала овальну форму, а єдина захисна вежа була розташована в північному крилі, в той час як з південного боку її закривала кам'яна стіна. У 1409 році, за бойові заслуги, Вайк (Войко) Гуньяді, батько Яноша Гуньяді, отримав фортецю і прилеглу землю в дар від короля Угорщини Сигізмунда. Янош Гуньяді здійснив два етапи перебудови і розширення замку та прилеглої території. Перший етап припав на 1441—1446 рр, і за цей час було побудовано сім веж: чотири круглі і три трикутні. Другий етап проходив з 1446 року до 1453 року: саме тоді заклали каплицю, збудували основні зали і південне крило з підсобними приміщеннями. Після смерті Яноша замок дістався його сину Матьяші (Матвій Корвін. За його наказом була побудована лоджія в північному крилі (також відома як «Лоджія Матьяша»), завершена каплиця і продовжені роботи з оздоблення замку. До того моменту замок перетворився на рідкісну для Східної Європи споруду, що сполучає в своїй зовнішності елементи пізньої готики та раннього Відродження. З 1724 р. замок переходив від держави до держави. Спершу Австрії, згодом Австро-Угорщині, в даний час замок Корвінів належить Румунії. Подейкують що через втрату прихильності Гуньяді, Влад III Дракула просидів 7 років у темниці Замку Корвінів. Див. також Список замків Румунії Середньовічні замки Європи (книга) Примітки Джерела та література Посилання Дивовижний замок Корвінів, шматок загадкової Трансильванії, Румунія [Архівовано 5 жовтня 2013 у Wayback Machine.].
Casa Solomon Spitzer

Casa Solomon Spitzer este o clădire istorică situată pe strada Ion Luca Caragiale nr. 4 din Timișoara. Face parte din Situl urban „Fabric” (II), monument istoric cod LMI TM-II-s-B-06097. Istorie Solomon Spitzer (în maghiară: Salamon Spitzer) a fost inițial un comerciant de articole de uz casnic, care vindea de la articole vestimentare, la lemn de foc, axându-se ulterior pe comerțul cu lemn. Acesta era de origine evreiască, fiind membru al consiliului de administrație al comunității evreiești din cartierul Fabric având origini în orașul Pecs. Pe 18 ianuarie 1913, își transformă afacerea în societate pe acțiuni, introducându-i ca acționari pe fiii săi, Izsó și Lajos Spitzer, societatea devenind Spitzer Salmon és fiai (Solomon Spitzer și fiii). Conform Monitorului Oficial al Timișoarei din noiembrie 1903, Solomon Spitzer obține autorizația de construcție nr. 19163/1903 în octombrie 1903, pentru adresa strada Jókai Mór, nr. 5, actuala stradă Ion Luca Caragiale, nr. 4. Descriere Clădirea este construită pe parter. Pe frontonul casei este inscripționat anul 1905, anul finalizării construcției. Note
Reșița Synagogue

The Reșița Synagogue (Romanian: Sinagoga din Reșița) is a Neolog Jewish congregation and synagogue, located at 8 Mihai Viteazu Street in Reșița, in the Caraș-Severin County of Romania. Designed in the Romanesque Revival style, the synagogue was completed in 1880. The synagogue is included on the National Register of Historic Monuments in Romania. History The synagogue was built in the central part of Reșița, near the Reșița Works, between 1878 and 1880. Restorations were carried out around 1907. In 1940, the Nazi-allied government of dictator Ion Antonescu confiscated the building; it was returned to the local Jewish community in 1947. During the period of communism, it was able to continue functioning without interruption, in its original function. It underwent further renovations in the 1970s. It is still used today, but there are only 68 members of the community. Architecture The synagogue was built in the Romanesque Revival style. It is characterized by alternating plaster strips on the facade with brick surfaces. Smaller decorative columns (relief columns) were created on the plastered part. Internal lighting is provided by semi-circular windows and a small rose window in the middle of the facade. (Only one facade of the building is visible from the street.) One smaller dome was placed on each side of the building, and one larger dome was placed in the middle. After 2020, during the new repairs of the monuments financed by public funds, the roof and external facades were targeted. See also History of the Jews in Romania List of synagogues in Romania References External links "Romania synagogues: Resistal" (old photo). judaica.cz.
Krasznahídvég

Krasznahídvég (románul: Măeriște) falu Romániában, Szilágy megyében. Fekvése Szilágy megyében, a Kraszna folyó mellett, Szilágysomlyótól északra fekvő település. Nevének eredete A község határán, a Kraszna folyón egykor vámhíd volt, és e híd mellett épültek később az első lakóházak. A közeli Ilosva település lakói a helységet Hídvégnek nevezték el. Története Krasznahídvég nevét az oklevelek 1351-ben említették először Hidueg, 1352-ben Hydweg néven. A Kraszna vámhídja köré épült település első ismert birtokosa Medgyesi Simon volt, aki 1351-ben leánynegyed fejében nővérének Báthory Lászlónénak és annak rokonainak adta. Hídvéget a későbbiekben a Somlyói Báthori-család és rokonságának birtokai között tartották számon. 1576-ban Somlói Báthory István a Kraszna vármegyei Hídvég tizedét a Bánfiaknak adományozta. 1641-ben Hídvég birtokán Lónyai Zsigmond és mások osztozkodtak. 1715-ben a településen 11 jobbágy háztartás fizetett adót; 7 magyar, 4 oláh. Az 1808-as összeíráskor báró Huszár, gróf Toldalagi, gróf Bethlen, báró Bánfi, gróf Károlyi, Gencsy Osváth, Makrai, Zoltán, Ágoston, Szikszai és Módi családik birtoka volt. 1847-ben 419 lakosa volt, melyből 6 római katolikus, 404 görögkatolikus, 9 izraelita. 1890-ben 783 lakosából 44 magyar, 6 német, 720 román, 3 egyéb nyelvű volt. Nevezetességek Görögkatolikus kőtemploma. A faluban 1802-ben kezdték vezetni az anyakönyvet. Híres emberek Itt született 1880-ban Friedmann Erzsébet, Ady első múzsája Jegyzetek Források Petri Mór: Szilágy vármegye monographiája III.: Szilágy vármegye községeinek története (A-K). [Budapest]: Szilágy vármegye közönsége. 1902. 508–515. o. Online elérés
Măeriște, Sălaj

Măeriște este satul de reședință al comunei cu același nume din județul Sălaj, Transilvania, România. PERSONALITATI: 1.ACIU ALEXANDRU (n.1875 Maeriste-d.1954 Cluj Napoca), a absolvit Facultatea de Drept de la Cluj Napoca; in 1918 a preluat conducerea Bancii Silvania din Simleul Silvaniei; a fost mobilizat pe frontul Primului Razboi Mondial; a condus Delegatia Salajului la Marea Unire de la Alba Iulia, unde a fost ales membru in Marele Sfat National; in 1919, in Martie, a fost arestat de autoritatile militare maghiare si dus la Nyiregyhaza, de unde a evadat; la 7 mai 1919 a fost numit Prim-pretor al Plasei Simleul Silvaniei;A FOST ALES DEPUTAT IN PRIMUL PARLAMENT AL ROMANIEI, IAR APOI SENATOR; a fost presedintele organizatiei PNT; intre anii 1928-1931 a fost Prefectul Judetului Salaj; intre 1925-1937 a condus Gazeta de Duminica si Banca Silvania ; in 1940 a fost expulzat si a plecat la Ineu in Judetul Arad 2.ELENA DR.ACIU (NASCUTA fABIAN); sa nascut in Barsana Judetul Maramures; a urmat scoala Secundara la Sighetul Marmatiei apoi la Cluj Napoca; a absolvit Institutul Superior de Pedagogie intre 1894-1897 la Budapesta;intre 1897-1920 preda la Scoala Civila Romana din Beius, devenit Liceu de Fete; in 1920 vine la Simleul Silvaniei, la Scoala Medie de Fete, apoi la Scoala Normala de Conducatoare, unde sta pana la pensie.A fost presedinta R.F.R.S., directoare de scoala, organizatoare a unor actiuni si serbari culturale.Lucrarile sale de teatru se inspira din frumusetea folclorului romanesc a legendelor si a povestirilor.Lucrari ca Ileana Cosanzeana, romana, Inimi nobile, Bunica, Rosamunda si altele.Obtine un Premiu la Paris, la Congresul International Despre Rolul Femeilor In Educatie, cu o Monografie Dedicata Fruntasei Salajene Clara Maniu(nascuta Coroianu) (paul c.giurtelec) Note SJ Acest articol despre o localitate din județul Sălaj este deocamdată un ciot. Puteți ajuta Wikipedia prin completarea lui.
Маериште (Салаж)

Маериште (рум. Măerişte) насеље је у Румунији у округу Салаж у општини Маериште. Oпштина се налази на надморској висини од 171 m. Становништво Према подацима из 2002. године у насељу је живело 3504 становника. Попис 2002. Хронологија Референце Спољашње везе
Меєріште

Меєріште (рум. Măeriște) — село у повіті Селаж в Румунії. Адміністративний центр комуни Меєріште. Село розташоване на відстані 410 км на північний захід від Бухареста, 24 км на північний захід від Залеу, 86 км на північний захід від Клуж-Напоки. Населення За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 805 осіб. Рідною мовою 800 осіб (99,4%) назвали румунську. Національний склад населення села: Примітки
Agència Nacional d'Administració Fiscal

L'Agència Nacional d'Administració Fiscal (romanès: Agenția Națională de Administrare Fiscală, ANAF) és el servei d'ingressos tributaris del Govern de Romania. L'ANAF es va establir l'1 d'octubre de 2003, sota el Ministeri de Finances Públiques (Romania), i va esdevenir operativa el gener de 2004. El 2009, el nombre total d'empleats de l'agència i les seves estructures subordinades era de 31.281. Durant aquell any, l'autoritat fiscal va dur a terme 29.000 inspeccions a particulars i 83.000 a empreses, la qual cosa va aportar 5.8 bilions de lei addicionals al pressupost. Romania es compromet a millorar la seva administració fiscal. Referències
National Agency for Fiscal Administration

The National Agency for Fiscal Administration (Romanian: Agenția Națională de Administrare Fiscală, ANAF) is the revenue service of the Government of Romania. ANAF was established on October 1, 2003, under the Ministry of Public Finance and became operational in January 2004. In 2009, the total number of employees of the agency and its subordinate structures was 31,281. During that year, the tax authority carried out 29,000 inspections on individuals and 83,000 on companies, which added an additional 5.8 billion leu to the budget. Romania is committed to improving its tax administration. References External links Official site
Agencia Nacional de Administración Fiscal

La Agencia Nacional de Administración Fiscal ANAF (en rumano Agenția Națională de Administrare Fiscală) es el organismo público encargado de la gestión del sistema tributario de Rumania. Se encuadra dentro del Ministerio de Finanzas Públicas.​ Fue creada en 2003 y empezó funcionar al año siguiente.​ En 2020 la Agencia Nacional de Administración Fiscal introdujo la identificación visual online para el registro en el Espacio Privado Virtual.​ La ANAF se divide en 8 regiones administrativas:​ Dirección Regional de Finanzas Públicas Ploiești Dirección Regional de Finanzas Públicas Timișoara Dirección regional de finanzas públicas Cluj-Napoca Dirección Regional de Finanzas Públicas Iași Dirección Regional de Finanzas Públicas Brașov Dirección Regional de Finanzas Públicas Craiova Dirección Regional de Finanzas Públicas Galați Dirección Regional de Finanzas Públicas Bucarest Referencias
Astra Vagoane Călători

La SC Astra Vagoane Călători SA (in tedesco Astra Personenwagen) è un costruttore romeno di veicoli ferroviari per trasporto pubblico. Astra sta per Asociație Transilvana. La sede è ad Arad, attualmente in Romania, ma che fino al 1918 fece parte dell'Impero austro-ungarico. Storia Weitzer János Rt. L'industriale austriaco Johann Weitzer (1832–1902) fondò nel 1891 la Aktiengesellschaft Weitzer János Gép,- Waggongyár és Vasöntöde Részvénytársaság, Arad (in tedesco Johann Weitzer Maschinen-, Waggonbau und Eisengießerei Aktiengesellschaft). Nacque dalla società fondata nel 1854 a Graz, Grazer Wagen- und Waggonfabrik AG vorm. Joh. Weitzer, Weitzer János è la magiarizzazione del nome. Dal 1903 la società di Arad, con il sistema Weitzer-De Dion-Bouton-Triebwagen, produsse la prima serie in Europa di automotrici a propulsione elettrica-benzina. Fabrica de automobile și vagoane Astra La Fabrica de automobile și vagoane Astra (in tedesco Astra Automobil- und Waggonfabrik) di Arad dal 1921 sigla un accordo con la Magyar Automobil Részvény Társaság Arad (in tedesco Ungarische Automobil AG Arad) con Weitzer János Rt. La produzione comprendeva autocarri, autobus e tram. Tra il 1922 e il 1926 produsse anche automobili a marchio Astra. Il modello 45/60 HP e il quattro cilindri 8000 cm³ da 60 HP. Dopo la seconda guerra mondiale e il regime comunista la società venne statalizzata. Astra Vagoane Arad e Astra Vagoane Călători Dopo la privatizzazione nel 1998 la società Astra Vagoane venne divisa in Astra Vagoane Arad SA a capitale privato internazionale e la SC Astra Vagoane Călători SA per il trasporto persone, a capitale romeno. La parte a capitale internazionale nel 1999 apparteneva al 70% alla statunitense Trinity Industries venduta nel 2006 alla International Railway Systems (IRS), con sede a Lussemburgo. Nel novembre 2011 la IRS romena entra in insolvenza. Nel 2012 viene presa dalla Astra Rail Industries. La SC Astra Vagoane Călători SA produce oggi vagoni passeggeri e tram. Vagoni: Carrozza Eurofima. Tram: In Arad dal 2014 treni tipo "Imperio". Con Siemens anche il treno tipo "Avenio". Per la rete tranviaria di Timișoara i treni Astra tipo "Armonia" ristrutturati. Per Timișoara il tipo "Imperio" un nuovo tipo "Autentic". Note Bibliografia George Nick Georgano: The New Encyclopedia of Motorcars, 1885 to the Present. 3. Auflage. Dutton Verlag, New York 1982, ISBN 0-525-93254-2. Harald H. Linz, Halwart Schrader: Die Internationale Automobil-Enzyklopädie. United Soft Media Verlag, München 2008, ISBN 978-3-8032-9876-8. Collegamenti esterni (RO) Sito ufficiale, su astra-passengers.ro. cimec.ro, prima automobile romena kmarket.ro, Astra Vagoane Arad
Astra Vagoane Călători

Astra Vagoane Călători Arad este o companie producătoare de vagoane de cale ferată și tramvai pentru călători din România. Este deținută de omul de afaceri Valer Blidar. Este furnizorul principal de vagoane al CFR Călători. ASTRA Vagoane Călători este și nucleul unui grup de firme din care mai fac parte Astra Vest, Sirv Titu, Marmura București și Tristar București. Valer Blidar deține și pachetul majoritar de acțiuni de 90,5% din Banca Comercială Feroviară. Din consiliul de administrație al companiei a făcut parte o perioadă, în 1992, și președintele Traian Băsescu. Astra Vagoane Călători a fost înființată în anul 1998 prin desprinderea din fabrica de vagoane Astra Arad. În anul 2000, Astra Vagoane Călători a fost privatizată. Număr angajați: Rezultate financiare (milioane euro): Istoric ASTRA Vagoane Călători a fost înființată în anul 1891 la Arad, de către industriașul austriac Johann Weitzer sub denumirea de “Fabrica de mașini, vagoane și Turnătoria de fier a societății pe acțiuni Johann Weitzer din Arad” « Johann Weitzer’sche Maschinen-Waggonfabrik und Eisengiesserei Actien-Gesellschaft in Arad », fiind singura și principala fabrică de vagoane din sud-estul Europei. În anul 1921 firma ia numele ASTRA Arad, iar anul 1948 este naționalizată și își continuă activitatea sub diverse denumiri precum Uzina de Vagoane Arad, și până în 1990 Întreprinderea de Vagoane Arad IVA. În anul 1990, odată cu adoptarea legilor economiei de piață, se constituie societatea ASTRA Vagoane Arad, care avea ca obiect de activitate fabricarea vagoanelor de călători și marfă, constituite ca două centre de profit separate. În anul 1998 are loc constituirea ASTRA Vagoane Călători SA prin separarea completă patrimonială și juridică a unității de business vagoane călători, metrou, EMU, DMU și tramvai. În anul 2000 societatea se privatizează prin achiziția pachetului de acțiuni de către societatea Tristar, o societate cu capital 100% românesc, expert în management, fuziuni și achiziții. Printr-o politică de dezvoltare susținută promovată de noul acționar, ASTRA Vagoane Călători devine rapid principala firmă din domeniul transportului din România, și își reia prezența pe piețele externe tradiționale din Europa și Asia. Anul 2002 se constituie Grupul de firme ASTRA Vagoane Călători, care va include pe parcurs Sectorul 2 ASTRA Vagoane Călători Arad, ASTRA Vest Arad, Marmura Service București, SIRV „CFR Călători” Titu precum și din anul 2009 o Componenta financiar-bancară prin înființarea Băncii Comerciale FEROVIARA iar din anul 2009 o Componentă media prin canalul de televiziune național WEST TV. Președintele Grupului de Firme ASTRA Vagoane Călători SA este Valer Blidar, care este și acționarul majoritar al firmelor membre ale grupului. Din anul 2014 compania fabrică tramvaie sub licență Siemens. Vezi și Astra Vagoane Arad Note Legături externe www.astra-passengers.ro - Site web oficial
Barajul Siriu

Barajul Siriu este un baraj de pământ aflat pe râul Buzău, în comuna Siriu din județul Buzău, între masivul Siriu și masivul Podu Calului. Descriere Pentru înățarea barajului s-au folosit o combinație de luturi. Barajul este alcătuit din rocă, steril și un miez din argilă, fără beton în compoziție, folosindu-se numai materiale extrase din cariere și exploatări locale. Volumul umpluturilor totalizează 8,3 milioane metri cubi anrocamente. După barajul de la Lotru, este a doua din țară ca modalitate de realizare, dintr-un miez de straturi succesive de argilă uscată, pânze verticale groase de nisip, apoi pietriș, rocă măruntă, până la bolovani mari. În contact cu apa, argila uscată își mărește volumul și devine impermeabilă. Lacul de acumulare format are o lungime de 10 km, o adâncime de peste o sută de metri, o suprafață de peste 550 ha și un volum de 155 milioane metri cubi. După terminarea lucrării, barajul Siriu a ajuns la 122 m înălțime, o lățime la bază de 520 m și o deschidere (lungime la coronament) de 570 m. Construirea Barajul a fost aprobat pentru construire în ianuarie 1972 și a fost terminat în decembrie 1994. Scopul construirii barajului a fost sa preia din debitul ce se revarsă pe Valea Buzăului pe de o parte, fie alimentarea cu apă potabilă și industrială a localităților din aval și irigarea a 50.000 ha de teren agricol și, pe de altă parte, producerea de energie electrică prin construirea hidrocentralei Nehoiașu, dată în exploatare în 1988, cu o putere instalată de 42 MW, având un debit instalat de 32 m³/s și generând o producție medie de energie electrică de 144GWh pe an. Barajul folosește și la apărarea împotriva inundațiilor, acumularea Siriu fiind prevazută cu o tranșă de atenuare a viiturilor de 30 milioane m³, până la 980 m³/s. Impact asupra zonei Pentru construirea barajului, aproximativ 300 de gospodării care erau în raza construcției, au fost evacuate, iar cimitirul și monumentul Eroilor de la Siriu, au fost mutate la o altitudine mai mare. Drumul național DN10 a fost deviat, ocolind lacul Siriu pe linia sa de contur, pentru acest scop construindu-se mai multe viaducte. Viaductul Giurca are o lungime de 276 m, cu piloni de 46 m înălțime, iar viaductul Stânca Tehărău traversează stânca versantului cu același nume dând senzația unui pod suspendat. Note Legături externe Pagină despre regiunea văii Buzăului Barajul de la Siriu: mituri apocaliptice versus siguranța reală/