NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Кедр європейський (пам'ятка природи, Діловецьке лісництво)

Кедр європе́йський — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована в межах Рахівського району Закарпатської області, на схід від села Ділове. Площа 2 га. Статус надано згідно з рішенням облради від 23.10.1984 року № 253 (увійшла до складу Карпатського біосферного заповідника з вилученням, Постанова РМ УРСР від 30.05.1990 року № 119, акт передачі КБЗ від 09.12.2005 року № 697). Перебуває у віданні ДП « Великобичківське ЛМГ» (Діловецьке лісництво, кв. 20). Статус надано з метою збереження насаджень кедра європейського (102 екземпляри). Див. також Кедр європейський (пам'ятка природи, Білотисянське лісництво) Кедр європейський (пам'ятка природи, Станіславське лісництво) Джерела «Кедр європейський» [Архівовано 11 вересня 2016 у Wayback Machine.] Кедр європейський [Архівовано 1 липня 2019 у Wayback Machine.] Діловецьке лісництво (мапа) [Архівовано 1 липня 2019 у Wayback Machine.]
Paviljoen 6 (Băile Herculane)

Paviljoen 6 (Roemeens: Pavilionul 6) is een monument in de stad Băile Herculane, een bekend kuuroord in Roemenië. Geschiedenis Aanvankelijk stond op de plek waar nu Paviljoen 6 staat, het "Grote Restaurant", gebouwd in 1824, dat in 1900 afbrandde. In 1906 werd het huidige gebouw gebouwd op de plaats van de voormalige feestzaal. Het ontwerp voor het bouw, gemaakt door de architecten Guido Hoepfner en Géza György, werd geselecteerd na het uitschrijven van een wedstrijd. Het ontwerp, dat uit een kelder, begane grond, mezzanine en drie verdiepingen bestond, en destijds uitgerust was met een lift, was de laatste en tegelijkertijd de meest imposante constructie aan het Herculesplein. De gevel van het gebouw, met zijn expressieve details, heeft vele bas-reliëfs die tonen wat er te doen was in het resort aan het begin van de 20e eeuw.
Pavilionul 6 din Băile Herculane

Pavilionul 6 este un monument istoric aflat pe teritoriul orașului Băile Herculane. Istoric Inițial, pe locul Pavilionului 6, a fost „Ospătăria cea mare”, construită în anul 1824, care a ars în anul 1900. Pe locul fostei ospătării a fost construită, în anul 1906, clădirea actuală a Pavilionului 6. Proiectul clădirii, realizat de arhitecții Guido Hoepfner și Géza György, a fost selecționat în urma organizării unui concurs. Pavilionul 6, având o structură cu subsol, parter, mezanin și trei etaje, dotată la vremea respectivă cu lift hidraulic, a fost ultima și, totodată, cea mai impunătoare construcție din Ansamblul de arhitectură balneară „Piața Hercules”. Fațada clădirii, cu multe detalii expresive, prezintă basoreliefuri cu oferta stațiunii la începutul secolului XX. Note
Statue of Vasile Lucaciu

The Statue of Vasile Lucaciu is a sculpture dedicated to the orator, activist and Greek Catholic priest Vasile Lucaciu (1852–1922). The work of Cornel Medrea, it is situated in Satu Mare's Liberty Square, and was unveiled in 1936. The idea of setting up a monument to Lucaciu in Satu Mare appeared soon after his death, with the first concrete steps taken in 1927, when a planning committee was created. Funds were collected from private and government sources, and a design by local artist Aurel Popp was approved. However, the project had to be shelved due to a bank crisis. It was revived in 1935, when seven designs were submitted. Cornel Medrea’s was selected, prompting an angry response from Popp. The bronze sculpture stands 4.5 meters tall, and depicts Lucaciu leading his people. The sculptor had seen the subject addressing crowds, and also interviewed those who knew him. The work was designed at his studio in Bucharest and cast at Nicolae Malaxa’s factory in the same city. Briefly displayed in front of the Romanian Athenaeum, it was then transported to Satu Mare, where a foundation had been dug in Liberty Square, and unveiled in December 1936. In early September 1940, when the city, together with Northern Transylvania, was about to be occupied by Regency Hungary following the Second Vienna Award, the statue was taken down by the departing Romanian administration. On the afternoon of September 4, hours before the evacuation order went into effect, it was placed on the last train out of Satu Mare, arriving in Lugoj after a week. Two years later, it was taken to Alba Iulia, placed on the banks of the ditch in the Alba Carolina Citadel. In 1948, the new communist regime dumped the statue in a factory yard, then placed it in the Union Museum. In 1958, it was taken to the new Medrea Museum in Bucharest, where it lay on the ground. In 1968, it was returned to Satu Mare, although in a different place, as its initial site was now occupied by a monument to the Red Army. The statue was restored to its original location in 1992, after the Romanian Revolution. The statue is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs. In 2015, the statue was rehabilitated with local funds; damaged marble slabs from the pedestal were replaced with travertine slabs, a more weather-resistant material. Notes References Virgiliu Z. Teodorescu, "Odiseea monumentului din Satu Mare dedicat cinstirii memoriei luptătorului pentru Unirea cu țara, Dr. Vasile Lucaciu", in Satu Mare - Studii și Comunicări, nr. XXXIV/II, 2018, pp. 235–254
Statuia lui Vasile Lucaciu din Satu Mare

Statuia lui Vasile Lucaciu din Satu Mare este un monument istoric aflat pe teritoriul municipiului Satu Mare, în Piața Libertății. Statuia lui Vasile Lucaciu (dimensiuni: 4,50/1,58/1,90 m) a fost realizată de sculptorul Cornel Medrea și, în anul 1935, a fost turnată în bronz la Uzinele metalurgice „Malaxa” din București. După ce a fost expusă câteva luni în fața Ateneului Român din București, în iarna anului 1936 a fost adusă la Satu Mare și instalată în Piața Centrală. Dezvelirea statuii a avut loc în 13 decembrie 1936. În urma Dictatului de la Viena din 1940, autoritățile horthyste au decis că statuia este incompatibilă cu orașul Satu Mare. Aflând de acest lucru, câțiva sătmăreni patrioți au demontat statuia și au trimis-o la Lugoj, unde a stat până în 1942. În anul 1942 statuia a fost montată în centrul orașului Alba Iulia, unde a stat până în anul 1948, an în care a fost demontată și depusă la Muzeul Unirii din Alba Iulia. În anul 1958 statuia a fost dusă la București și expusă în curtea Muzeului Memorial “Cornel Medrea”, cel care a realizat statuia. În ziua de 30 noiembrie 1968 statuia a fost reinstalată în Satu Mare, în vederea sărbătoririi a 50 de ani de la Unirea Transilvaniei cu România. Statuia a fost amplasată în Bulevardul Republicii, azi Bulevardul dr. Vasile Lucaciu. După 1990 a fost mutată înapoi la locul inițial din Piața Libertății, în locul Monumentului Ostașului Sovietic. În cursul anului 2015 statuia a fost reabilitată din fondurile Primăriei Satu Mare, prin colaborare cu Muzeul Județean. Reabilitarea soclului a constat în înlocuirea plăcilor de marmură deteriorate cu plăci de travertin, un material mai rezistent la intemperii. Note
Grădina Cinema Capitol

Teatrul de Vară Capitol din București a fost construit la începutul secolului al XX-lea (1916) după planurile arhitectului Nicolae Nenciulescu. Denumit inițial „Teatrul de vară Alhambra”, el este clasat ca monument istoric (cod LMI B-II-m-B-19202). Clădirea a fost realizată în stil eclectic, iar lucrările de stucatură, cariatidele și statuile au fost executate din ghips de sculptorul Spiridon Georgescu. În anul 1948, clădirea a fost naționalizată de către regimul comunist și în 1960 a primit numele de I. C. Frimu. Fiind grav afectat din cutremurul din 1977, imobilul a trecut prin reparații și modificări care au permis redeschiderea și funcționarea cinematografului până după Revoluție. Ansamblul care include cinematograful și grădina de vară a fost închis în 1991, după ce a intrat în patrimoniul Ministerului Culturii, care îl administrează prin România Film (RADEF), iar de atunci nu s-a mai făcut nicio investiție în acest spațiu. Declarată monument istoric în 2004, clădirea a fost lăsată în paragină vreme de 30 de ani. În vara anului 2021, pe 26 august, a fost redeschisă publicului, după o serie lucrări de curățire realizate de Petrică Paraschiv, vicepreședintele asociației „Teatrul Independent Elisabeta“, fără a avea toate aprobările necesare pentru lucrări la monumente istorice. Note Legături externe https://www.facebook.com/TeatruldevaraCapitol http://capitol.rehab[nefuncțională – arhivă] https://www.feeder.ro/2017/03/08/capitol-istoric-viitor/ Vezi și Teatrul de revistă „Alhambra” Constantin Mille Lista cinematografelor din București Lista monumentelor istorice din București
Biserica de lemn din Măzăroi

Biserica de lemn din Măzăroi, comuna Stănești, județul Gorj, datează din anul 1758 . Are hramul „Intrarea în Biserică a Maicii Domnului” (21 noiembrie). Biserica se află pe noua listă a monumentelor istorice sub codul LMI: GJ-II-m-B-09328. Istoric și trăsături Biserica se află în apropierea grupului de sate Căleștii Mici, Măzăroi, Obreja, în lunca Cernădiei, pârâu ce nu mai are apă decât în timpul ploilor abundente. E biserică de cimitir, în care se slujește numai la hram. S-a păstrat zapisul ridicării, săpat în bârnă (deasupra și în dreapta intrării): „Această biserică, cu hram Intrarea în biserică Ovidenia ... Nițu Mazăre ... leat 7267 (1758-1759)”, restul fiind mascat de elemente ale clopotniței adăugate peste prispă. Alte nume de ctitori sunt: Șerban Mazăre, Petru Târvelea, D.Țânțăreanu; biserica a fost reparată în anii 1821, 1834, 1851-1855. Planul pereților rezultă din nava dreptunghiulară și altarul decroșat, poligonal, cu cinci laturi. Sub temelie au fost puse câteva pietre. Elevația interioară este formată dintr-o boltă în leagăn, comună întregului spațiu, cu arc de susținere, pe console, pe centrul naosului. Tâmpla, cu Răstignirea, moleniile, apostolii și praznice, ușile împărătești (Buna Vestire în cadru arhitectural) și icoana de hram (Intrarea în biserică) aparțin primei părți a veacului XIX și școlii de pictură de la Târgu Jiu. Restul icoanelor împărătești și cele din pronaos datează de la sfârșitul secolului al XIX-lea. Bibliografie Studii regionale Cristache-Panait, Ioana (2001). Arhitectura de lemn din județul Gorj. București: Arc 2000. ISBN 973-99718-2-2. Note Legături externe [1] Biserici din Oltenia purtând hramul „Intrarea în Biserică” Monumente istorice din România Fișă de monument Vezi și Măzăroi, Gorj Imagini din exterior
Blocul ARO - Patria

Blocul ARO - Patria este un monument istoric aflat pe teritoriul municipiului București. Clădirea este situată pe Bulevardul Gheorghe Magheru la intersecția cu strada Arthur Verona și are o compoziție volumetrică cu două aripi și un turn masiv, cu regimuri de înălțime inegale. Turnul este construit pe 11 nivele (P+10 etaje), iar cele două aripi au P+7 etaje spre bulevard și P+4 etaje spre stradă. Parterul adăpostește spații comerciale, printre care și fostul Cinema Patria. Blocul ARO este cunoscut și sub numele de Blocul Patria. Arhitectul Horia Creangă a primit numeroase critici cu privire la plastica acestei clădiri, însă nu a fost afectat de acestea. Construcția rămâne în istorie drept prima realizare a modernismului în arhitectura românească. Note Legături externe Materiale media legate de Blocul ARO la Wikimedia Commons
Église Saint-Michel de Međa

L'église Saint-Michel de Međa (en serbe cyrillique : Црква Светог Михаила у Међи ; en serbe latin : Crkva Svetog Mihaila u Međi) est une église orthodoxe serbe située à Međa, dans la province autonome de Voïvodine, dans la municipalité de Žitište et dans le district du Banat central en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1100). Présentation L'église a été construite dans la seconde moitié du XVIIIe siècle. La nef est prolongée par une abside demi-circulaire aussi large que le reste de l'édifice. Les sculptures sur bois de l'iconostase ont été réalisées par les frères Arsenije et Aksentije Marković en 1773 dans un style qui mêle des éléments baroques stylisés et des motifs classiques. Cette iconostase a été peinte en 1779 par Dimitrije Popović qui, dans ses compositions religieuses, se montre influencé par la peinture baroque. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat central Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Српска православна црква Светог Михаила у Међи

Српска православна црква Светог Михаила у Међи, у општини Житиште, потиче из друге половине 18. века. Представља непокретно културно добро као споменик културе од великог значаја. Архитектура цркве Црква у Међи је складно пропорционисана грађевина, са полукружном апсидом у ширини брода и фасаде украшене паровима лезена. Дрворезбарске радове на иконостасу извела су браћа Марковић 1773. године у бујном преплету стилизованих барокних елемената са мотивима класицистичке орнаментике. Осликавање олтарске преграде извео је 1779. године Димитрије Поповић, склон барокном схватању религиозне композиције, мада схематизована решења ликова, драперија и позадине откривају традиционални укус. Различит сликарски рукопис (на фигурама апостола) открива присуство још једног аутора, слободније и мекше обраде и богатијег колорита, о чијем пореклу не постоје поуздани подаци. Галерија Види још Списак споменика културе у Средњобанатском округу Споменик културе од великог значаја Референце Спољашње везе „Српска православна црква Св. Михаила — Споменици културе у Србији”. САНУ. ПЗЗЗСК/Непокретна културна добра од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика ​Песма и плач на одласку у рат („Политика”, 1. август 2016) Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.
Ärkeängeln Mikaels serbisk-ortodoxa kyrka, Međa

Ärkeängeln Mikaels serbisk-ortodoxa kyrka (serbisk kyrilliska: Српска православна црква Вазнесења Господњег; latinska: Srpska pravoslavna crkva Vaznesenja Gospodnjeg) är en serbisk-ortodox kyrkobyggnad belägen i byn Međa i provinsen Vojvodina, i norra Serbien. Kyrkan är helgad åt ärkeängeln Mikael och tillhör Banats stift. Historik Historien om ärkeängeln Mikaels serbisk-ortodoxa kyrka i Međa går tillbaka till den andra halvan av 1700-talet. Den är också kulturmärkt. Kyrkan Kyrkan har en halvcirkelformad absid. Ikonostasen snidades 1773 av bröderna Marković. Bilder Se även Östortodoxa kyrkor Religion i Serbien Källor Externa länkar Stiftets hemsida
Mănăstirea „Adormirea Maicii Domnului” din Vălenii de Munte

Mănăstirea „Adormirea Maicii Domnului” din Vălenii de Munte este un monument istoric aflat pe teritoriul orașului Vălenii de Munte. În Repertoriul Arheologic Național, monumentul apare cu codul 131826.05. Mănăstire de plan triconc format din pronaos lărgit, naos cu abside laterale și altar, semicirculare la interior și poligonale la exterior. Cu turlă deasupra naosului. Pronaos: dreptunghiular, cu latura scurtă paralelă cu axul bisericii, supralărgit față de naos, cu câte o fereastră îngustă în zidurile laterale. Naos: cu abside laterale semirculare la interior și poligonale la exterior, cu câte două ferestre înguste. Altar: semicircular și poligonal la exterior, cu câte două ferestre înguste de o parte și de alta a axului longitudinal. În grosimea peretelui de nord se află proscomidia, iar pe latura de sud ușa de acces din exterior. Inițial pronaosul era despărțit de naos prin trei arcade. În 1737, a fost rezidită de la cca. 2m în sus și s-au adăugat două turle mai mici. În 1802, după cutremur, clădirea a fost refăcută cu o singură turlă din lemn învelită în tablă. În 1926, 1941-1945, au loc lucrări de restaurare. În 1981-1982, biserica a fost consolidată și restaurată. Zidăria a fost refăcută de la cca. 3m înălțime. Turla a fost refăcută din zidărie. Note
Palatul Primăriei din Sibiu

Palatul Primăriei Sibiu, mai demult Banca de Credit Funciar din Sibiu, este un monument istoric aflat în Piața Mare din Sibiu. Clădirea a fost construită în stil Art Nouveau, cu unele elemente arhitecturale baroce sau neoclasice. Note Galerie Legături externe Materiale media legate de Fosta Bancă de Credit Funciar din Sibiu la Wikimedia Commons
Primăria Manasia

Primăria din Manasia este un monument istoric situat în satul Manasia, județul Ialomița. Este situată în Str. 4 nr. 222. Clădirea a fost construită în anul 1934. Figurează pe noua listă a monumentelor istorice sub codul LMI: IL-II-m-B-14145. Istoric și trăsături Note
Casa Mihai Hovaghinian din Urziceni

Casa Mihai Hovaghinian este un monument istoric situat în municipiul Urziceni, județul Ialomița. Este situată în Str. Panduri nr. 21. Clădirea a fost construită în anul 1926. Figurează pe noua listă a monumentelor istorice sub codul LMI: IL-II-m-B-20205. Istoric și trăsături Note
Casa cu prăvălie din Urziceni

Casa cu prăvălie din Urziceni este un monument istoric situat în municipiul Urziceni, județul Ialomița. Este situat în Str. 1918 nr. 10. Clădirea a fost construită în anul 1935. Figurează pe noua listă a monumentelor istorice sub codul LMI: IL-II-m-B-20201. Istoric și trăsături Note
Cazinoul din Mamaia

Cazinoul din Mamaia este un ansamblu de monumente istorice aflat pe teritoriul localității Mamaia din cadrul municipiului Constanța. Arhitectura complexului Cazinou Cazinoul a fost proiectat de arhitectul Victor G. Stephănescu. Ansamblul este format din următoarele monumente: Pavilion central, restaurant (cod LMI CT-II-a-B-21001.01) Corpuri laterale cu cabine (cod LMI CT-II-a-B-21001.02) Pod cu bar maritim (cod LMI CT-II-a-B-21001.03) Istoric Clădirea Cazinoului din Mamaia s-a finanțat de către investitorii constănțeni Jacob Aristide și Gheorghe Timiraș, care solicitau și obțineau de la Primăria Constanța concesiunea pe șase ani asupra jocurilor de noroc, începând cu 1 aprilie 1939. Inaugurarea cazinoului s-a făcut în anul 1935, în prezența Regelui Carol al II-lea. Note Vezi și Cazinoul din Constanța
Biserica „Sf. Nicolae” din Măineasca

Biserica „Sf. Nicolae” din Măineasca este un monument istoric aflat pe teritoriul satului Măineasca, comuna Petrăchioaia. În Repertoriul Arheologic Național, monumentul apare cu codul 104608.04. Biserică în plan trilobat construită în 1766, prezintă ziduri groase de 80 cm. Naosul este separat de pronaos printr-un zid si două coloane, catapeteasmă este din lemn, cu trei registre de icoane si prezintă un pridvor închis. Note
Biserica „Adormirea Maicii Domnului” din Petrăchioaia

Biserica „Adormirea Maicii Domnului” din Petrăchioaia este un monument istoric aflat pe teritoriul satului Petrăchioaia, comuna Petrăchioaia. În Repertoriul Arheologic Național, monumentul apare cu codul 104591.03. Biserică grandioasă în plan trilobat, cu abside laterale iesite în afară realizată în 1832. Un deosebit interes artistic prezintă scenele din tindă ilustrând facerea lumii. Are trei turle. Icoanele care separau naosul de pronaos au fost trecute pe peretii laterali pentru a se mări spatiul. A doua denumire ("Sfânta Schimbare la Fată") demonstrează puternicele legături cu mănăstirile de la Sfântul Munte Atos. Note
Amzei Church

Amzei Church (Romanian: Biserica Amzei) is a Romanian Orthodox church located at 12 Biserica Amzei Street in Bucharest, Romania. It is dedicated to the Feast of the Annunciation. The original church on the site, a small single-domed structure dedicated to Saint Nicholas, was built between 1807 and 1810. The chief ktetor was the deputy Vistier (treasurer) of Wallachia, Amza Năescu; following his death, the church was nicknamed after him. A list of people to be prayed for (pomelnic) survives, carved in elegant Romanian Cyrillic; it was originally in the altar table and is now in the yard. Prior to 1832, the church was surrounded by cells where a school with two grades for beginners functioned. An 1846 fire destroyed the church; an ample restoration followed. During repairs in 1875, two domes of wood and tin were added. Also that year, a neoclassical stone fountain, partly sculpted, was built on the grounds, near the parish house. The old church was entirely demolished in 1898, on the initiative of the priest. Construction of the present structure, designed by Alexandru Săvulescu, began in July 1898 and was completed in October 1901, as the pisanie records. The imposing cross-shaped church measures 28.7 meters long by 11 to 15.5 meters wide. It is eclectic in style, mainly Beaux-Arts. The exterior ornamentation, of stone and brick, features Romanian Revival touches: rows of brick alternating with masonry, niches beneath the cornice and richly carved string courses. The narthex is somewhat enlarged and there are three spires: a large one above the nave, ending in a spherical cupola and roof lantern; and two smaller ones above the sides of the narthex. The structure sits on a massive stone base some two meters high. There are three entry portals with doors of carved oak; the main one, on the west side, is beneath a trefoil arch. The north and south entrances have fairly deep porticoes with frontal arches. Each of the latter rests on columns with composite capitals, in academic style, and is topped by a sharp pediment. The interior is very high, with natural light entering through stained glass, in addition to three large bronze candelabra. The interior arches and columns are Renaissance Revival. The church is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs. Notes References Lucia Stoica and Neculai Ionescu-Ghinea, Enciclopedia lăcașurilor de cult din București, vol. I. Bucharest: Editura Universalia, 2005, ISBN 973-7722-12-4
Biserica Amzei

Biserica Amzei situată în sectorul 1 din București, este un lăcaș de cult ortodox și un monument istoric ridicat la sfârșitul secolului al XIX-lea în stil eclectic monumental. Istoric Primele etape (1807–1875) Prima biserică de pe acest sit a fost o construcție modestă, cu o singură turlă, ridicată între anii 1807 și 1810. Ctitorul principal a fost al doilea vistier al Țării Românești, Amza Năescu, după moartea căruia lăcașul a primit numele de „Biserica Amzei”. Un vestigiu important al acelei epoci este pomelnicul ctitorilor, sculptat în piatră cu caractere chirilice românești, care se păstrează astăzi în curtea bisericii. Până în 1832, în jurul bisericii existau chilii unde funcționa o școală de începători cu două clase. În anul 1846, un incendiu a distrus edificiul, acesta fiind ulterior restaurat. În 1875, bisericii i-au fost adăugate două turle din lemn și tablă, iar în curte, lângă casa parohială, a fost construită o fântână neoclasică din piatră, parțial sculptată. Construcția actuală (1898–1901) Vechea biserică a fost demolată integral în anul 1898. Construcția actualului edificiu a început în iulie 1898, după planurile arhitecților Alexandru Săvulescu și Siegfrid Kofczinsky. Arhitectură Biserica are un plan în formă de cruce (triconc), cu dimensiuni de 28,7 metri lungime și o lățime ce variază între 11 și 15,5 metri. Stilul este predominant eclectic (Beaux-Arts), integrând elemente neoromânești (rânduri de cărămidă alternând cu tencuială, ocnițe sub cornișă) și neoarmenești. Pictura și interiorul Pictura interioară, precum și cea a iconostasului, au fost realizate de pictorul și profesorul italian Umberto Marchetti. Stilul picturii este unul academic, adaptat arhitecturii monumentale a lăcașului de cult, introducând în interiorul bisericii „linia picturii clasice europene”. Istoricul decorării este marcat de un concurs inedit desfășurat între 1897 și 1900. Un proiect alternativ fusese propus de echipa formată din Ștefan Luchian, Constantin Artachino și Nicolae Grimani. Deși schița acestora purta semnătura de aprobare a arhitectului Săvulescu, execuția finală i-a fost încredințată lui Marchetti. Sculptura catapeteasmei este opera lui Gheorghe Babic. Între anii 2013 și 2022, pictura originală a lui Marchetti a fost supusă unor ample lucrări de restaurare și conservare. Galerie Note Legături externe Materiale media legate de Biserica Amzei la Wikimedia Commons