NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Biserica Sfântul Nicolae din Giurgiu

Biserica Sfântul Nicolae este una dintre cele mai vechi biserici ortodoxe din municipiul Giurgiu. Ea este localizată pe strada Mircea cel Bătrân, în apropierea portului și a Cetății Giurgiu și face parte dintr-un așezământ monahal, Schitul Sfântului Nicolae. La origine, biserica a fost o moschee otomană, creștinată în secolul al XIX-lea. Istorie și arhitectură Municipiul Giurgiu și împrejurimile sale s-au aflat vreme îndelungată sub stăpânire otomană în cadrul Raialei Giurgiu. Turcii ce controlau cetatea au construit o moschee sau geamie, lăcaș de cult musulman, pentru propriile nevoi religioase. Nu se cunoaște cu certitudine data construcției acestei moschei. După Războiul Ruso-Turc dintre anii 1828-1829, Raiaua Giurgiu a fost desființată, iar cetatea a reintrat sub stăpânirea Țării Românești. Cei care au eliberat cetatea Giurgiu au fost soldații armatei ruse. Ei au hotărât să facă un semn simbolic de eliberare a orașului prin transformarea vechii moschei sau geamii turcești în biserică ortodoxă. În anul 1830, moscheea a fost creștinată și a primit hramul Sfântului Nicolae, de la numele țarului Nicolae I al Rusiei. Acest fapt este atestat de cele două pisanii scrise în limba rusă în dreapta și în stânga altarului. Inițial, planul clădirii era de formă pătrată. La scurt timp după convertire, i s-au adăugat un pridvor și o absidă pentru altar, dându-i clădirii o formă de cruce, după tradiția creștină ortodoxă. În anul 1877, în timpul Războiului Ruso-Turc, cetatea Giurgiu a fost bombardată de către turci, iar biserica a fost grav avariată. La stăruința preotului paroh din acea vreme, în anul 1905 s-a reînceput restaurarea bisericii, fiind resfințită în anul 1907. A fost din nou grav avariată în anul 1944 când armata germană a bombardat orașul. O nouă restaurare a avut loc în anul 1945, fiind introduse noi elemente arhitecturale după modelul Bisericii Sfântul Nicolae Domnesc de la Curtea de Argeș. Atunci a fost construită actuala turlă a lăcașului. Episcopul Giurgiului Ambrozie Meleacă, înscăunat în anul 2006, a luat hotărârea să schimbe statutul bisericii din biserică parohială în schit de călugări, întemeind Schitul Sfântului Nicolae. Note Legături externe Materiale media legate de Biserica „Sf. Nicolae” la Wikimedia Commons
Turnul vechii biserici ortodoxe din Deva

Turnul vechii biserici ortodoxe este un monument istoric aflat pe teritoriul municipiului Deva, județul Hunedoara. În Repertoriul Arheologic Național, monumentul apare cu codul 86696.12. Istoric și trăsături În cimitirul central al municipiului Deva străjuiește, de trei secole, un turn singuratic, prevăzut cu un foișor deschis din lemn și cu o fleșă etajată zveltă. Învelitoarea de șindrilă îi conferă un farmec arhaic. Atât a mai rămas din vechea biserică a urbei, închinată Sfântului Ierarh Nicolae. Începuturile lăcașului coboară până în anii 1640-1645, când obștii ortodoxe locale i s-a permis ridicarea unei biserici de zid, însă numai după ce fiecare credincios român a contribuit cu câte 50 de dinari la cheltuielile publice și a prestat câte două zile de coasă în folosul parohiei reformate. În jurul anului 1650, lăcașul a fost afectat de un incendiu nimicitor. Reparat provizoriu, edificiul s-a degradat apoi treptat, încât la începutul secolului al XvIII-lea s-a făcut simțită nevoia unei renovări radicale. Costurile au fost suportate de banul Gheorghe Cantacuzino al Olteniei, fiul domnitorului Șerban Cantacuzino al Țării Românești, cel care a și înzestrat lăcașul cu toate cele necesare cultului. Lucrările s-au finalizat abia în 1727, an în care edificiul a fost amplificat spre vest, prin adosarea clopotniței actuale. Pictura tâmplei, executată în stil brâncovenesc, s-a datorat popii Ioan Zugravul din Deva; s-au păstrat doar două icoane, transferate la mijlocul secolului al XIX-lea la noua ctitorie ortodoxă a localității. Biserica a deservit liturgic obștea ortodoxă a Devei până în 1865, an în care pereții altarului și ai navei au fost demolați, piatra recuperată fiind folosită la ridicarea actualei catedrale. Note Bibliografie Florin Dobrei - Bisericile ortodoxe hunedorene (Ed.Eftimie Murgu, Reșița 2011) Vezi și Deva Legături externe Fișă de monument Imagini
Arboretumul Simeria

Arboretumul Simeria este o arie protejată de interes național ce corespunde categoriei a IV-a IUCN (rezervație naturală de tip dendrologic și peisagistic), situată în județul Hunedoara, pe teritoriul administrativ al orașului Simeria. Istoric Rezervația naturală (înființată în anul 1995) a fost declarată arie protejată prin Legea Nr.5 din 6 martie 2000, publicată în Monitorul Oficial al României, Nr.152 din 12 aprilie 2000 (privind aprobarea Planului de amenajare a teritoriului național - Secțiunea a III-a - zone protejate) și se întinde pe o suprafață de 70 hectare. Actuala rezervație a fost la origine un parc care împrejmuia în 1700 Castelul Gyulay (mai târziu numit Castelul Ocskay, apoi Castelul Bela Fay din Simeria). Descriere Rezervația naturală (numită colocvial și Parcul dendrologic Simeria) cuprinde cea mai veche și valoroasă colecție de plante exotice și autohtone din România, cu peste 2000 de taxoni, într-un ansamblu peisagistic deosebit. Rezervația se întinde pe o suprafață de 70 ha, clasându-se astfel pe locul 10 în Europa și pe locul 101 în lume conform Encyclopædia Britannica. Căi de acces Rezervația se află la periferia orașului Simeria, la 10 km est de municipiul Deva, iar accesul se face din DN 7, urmând strada 1 Decembrie până la capăt (cca. 2 km), colț cu Str. Biscaria nr.1. Vezi și Rezervație naturală Lista rezervațiilor naturale din județul Hunedoara Listă de rezervații naturale din România Legături externe Arboretumul Simeria Arhivat în 19 februarie 2015, la Wayback Machine. Fotogalerie - Destinații turistice de week-end: Parcul dendrologic din Simeria, 19 august 2010, Adevărul Pătrundeți în universul uneia dintre marile minuni ascunse ale României. Nu se știe cât veți mai avea ocazia, 5 noiembrie 2011, Ciprian Iancu, Evenimentul zilei Parcul dendrologic de la Simeria, in paragina, 20 octombrie 2008, Leonard Horvath, România liberă Arboretumul Simeria - Monografie Arhivat în 20 iulie 2018, la Wayback Machine., editurasilvica.ro Semințe recoltate în arboretumul Simeria Arhivat în 22 septembrie 2018, la Wayback Machine., icashd.ro Arbori indigeni și exotici remarcabili în Arboretumul Simeria Arhivat în 18 iunie 2019, la Wayback Machine. Note Imagini
Biserica reformată din Praid

Biserica reformată din Praid este un ansamblu de monumente istorice aflat pe teritoriul satului Praid; comuna Praid. Ansamblul este format din două monumente: Biserica reformată (cod LMI HR-II-m-B-12934.01) Poartă de lemn (cod LMI HR-II-m-B-12934.02) Localitatea Praid este satul de reședință al comunei cu același nume din județul Harghita, Transilvania, România. Localitatea este așezată pe valea Târnavei Mici, la poalele Munților Gurghiului, în depresiunea Praid, la 525 m altitudine. Așezarea Praid a fost înființată în 1564. Biserica Biserica reformată a fost construită între 1790 și 1796, în timp ce sanctuarul s-a păstrat de la vechea biserică romano-catolică din secolul al XV-lea. Note Vezi și Praid, Harghita Legături externe Monumente istorice din România-Fișă și localizare de monument Fișă de monument Imagini din exterior Imagini din interior
Biserica unitariană din Medișoru Mare

Biserica unitariană din Medișoru Mare este un monument istoric aflat pe teritoriul satului Medișoru Mare; comuna Șimonești, județul Harghita. Localitatea Medișoru Mare (maghiară Medesér) este un sat în comuna Șimonești din județul Harghita, Transilvania, România. Menționat pentru prima oară în anul 1566. Biserica Credincioșii catolici medievali au trecut la unitarianism în timpul Reformei, împreună cu biserica. Biserica medievală de secol XV a fost reconstruită în 1805, păstrându-se două din ancadramentele gotice. Clopotul său este, de asemenea, cel medieval, ornamentat cu un dragon cu cap de om și datat 1496. Tavanul casetat este din 1810, opera lui Johann Folbert. Note Vezi și Medișoru Mare, Harghita Legături externe Fișă monument Monumente istorice din România - Fișă și localizare de monument Imagini din exterior
Biserica Sfântul Nicolae din Chiajna

Biserica Sfântul Nicolae din Chiajna este un monument istoric aflat pe teritoriul satului Chiajna, comuna Chiajna. Biserică în plan triplat ridicată între 1831-1897, cu o turlă pătrată închisă pe pronaos, construită pe amplasamentul unei biserici din lemn, mai veche. Catapeteasma zidită cu 3 registre de icoane. Cărti de cult sec. XVIII, icoană si moaste de la Sfintele locuri aduse în 1935 de Visarion Pantelimon si Haralambie. Igrasie până la 0,5 m, crăpături în absidă si turlă. Au fost ctitori locuitorii bulgari si turci la sf. sec. XVIII pe terenul dat de d-na Chiajna, sotia printului Constantin Cernica, bey Mamuc cumpăra mosia în 1835. Note
Biserica Sfinții Împărați Constantin și Elena din Jilava

Biserica Sfinții Împărați Constantin și Elena din Jilava este un monument istoric aflat pe teritoriul satului Jilava, comuna Jilava. Este o biserică monumentală în plan trilobat cu o turlă cilindrică pe naos, cu pereti grosi de 80 cm ridicată în 1817. Catapeteasma este din lemn sculptat, cu trei registre de icoane. Biserica este pictată în stil neobizantin la interior si cu icoane mari la exterior. Necesită mici reparatii care sunt în curs de executie. Galerie Note
Conacul Oteteleșanu din Măgurele

Conacul Oteteleșanu din Măgurele face parte din „Ansamblul fostului conac Oteteleșanu”, înregistrat în actuala Listă a Monumentelor Istorice (LMI), sub codul IF-II-a-B-15294. Din ansamblu sunt clasate, în LMI, conacul, denumit „Conacul Oteteleșanu”, parcul, Biserica „Sfinții Împărați Constantin și Elena” și situl arheologic împreună cu vestigiile Mânăstirii Grindu. Conacul a fost atribuit Institutului de Fizică Atomică drept sediu la crearea sa în anul 1949; în deceniile următoare în jurul său s-au dezvoltat o serie de institute de cercetare care alcătuiesc Platforma Măgurele. Rămas în paragină odată cu strămutarea Institutului în clădiri mai adecvate activității de cercetare, clădirea a fost consolidată, restaurată și restituită patrimoniului național în anii 2010. În prezent, Conacul Oteteleșanu se află în administrarea Institutului Național de Cercetare-Dezvoltare pentru Fizica Materialelor care a finalizat lucrările de reabilitare în anul 2019. Galerie Foto Note Legături externe Conacul de la Măgurele care l-a inspirat pe Mihai Eminescu Arhivat în 9 noiembrie 2021, la Wayback Machine., la Historia (accesat în 9 noiembrie 2021)
Saint Nicholas, Theodor and Stylianos Church

Saint Nicholas, Theodor and Stylianos Church is one of the two Orthodox churches in Balotești, Ilfov County, Romania. History The church was constructed in 1763 by the custodian of the princely mines, the Greek nobleman Zamfirache, and his wife Elena. The church is dedicated to Saints Nicholas, Theodore Tiron, and Stelian. Constructed in the shape of a cross, it features two domes on the roof, one serving as a bell tower until 1944 when the bell was hidden to prevent seizure by German forces. The church walls are a meter thick, and the interior is illuminated by five windows, each with a round vent covered by a filigree stone rosette for ventilation. Over time, renovations were made, including enclosing the church porch with doors and windows, and adding two smaller windows to the altar area. The church bell, cast in 1906 with the assistance of Minister of Agriculture Ioan Lahovary, has since fallen into disrepair despite several attempts at welding. The church underwent various repairs over the years, including consolidations in 1822, 1868, 1965, and major renovations in 1982–1984. Restoration works, including the painting, were carried out in 1992–1993, with support from local authorities, private firms, and the Romanian Orthodox Church. The names of parish priests since Stan are inscribed on the wall near the Prothesis. The church's frescoes, last restored in 1993 by the painter Romeo Andronic, faithfully adhere to the original artwork. The iconostasis, made of stone, was also painted and restored in fresco. Despite its historical significance, the church does not possess any national heritage objects. There is a cemetery where Balotești citizens are buried. Gallery References External links Official site
Monumentul Eroilor din Slobozia

Monumentul Eroilor din Slobozia este un monument dedicat eroilor Primului Război Mondial situat în municipiul Slobozia, pe Strada Constantin Dobrogeanu-Gherea. Monumentul este clasat în Lista Monumentelor Istorice cu codul cod LMI IL-III-m-B-14171 și datează din anul 1926. Monumentul a fost ridicat în memoria eroilor din Slobozia căzuți în timpul Primul Război Mondial, în special în contextul bătăliei de la Turtucaia din 1916, fiind dedicat celor care s-au jertfit pentru libertatea și independența României. Ansamblul monumental este alcătuit din șase arce frânte, dispuse simetric, având în centru statuia locotenent-colonelului Ioan Popescu. Pe plăcile de bronz sunt inscripționate numele a 167 de eroi căzuți în Războiul de Reîntregire Națională. Monumentul are o înălțime de aproximativ 4 metri, inclusiv soclul, și este realizat din piatră. Legături externe djcialomita.ro: Monumentul Eroilor, municipiul Slobozia
Teatro George Bacovia

Il teatro George Bacovia di Bacău (citato spesso semplicemente nella lingua rumena come Teatrul Bacovia oppure Teatrul Municipal Bacău) è uno dei teatri più prestigiosi della Romania. È stato fondato nell'agosto del 1948 in seguito a una grande richiesta cittadina. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su teatro George Bacovia Collegamenti esterni Sito ufficiale, su teatrulbacovia.ro.
Grecescu Church

The Grecescu Church (Romanian: Biserica Grecescu) is a Romanian Orthodox church located at 2 Decebal Street in Drobeta-Turnu Severin, Romania. It is dedicated to Saint John the Baptist. The ktetors were a boyar couple, Ioan Stoian Grecescu and his wife Ioana. In 1863, Ioan asked to build a church in the city center, but delays by the authorities angered him, prompting him to build a hospital with the materials he had purchased. Grecescu did not abandon the idea of a church, purchasing a plot of land near the hospital, overlooking the Danube. Further delays caused local residents to protest. Moreover, in 1867, Prince Carol I was on a visit to the city. He met Grecescu and, through the effort of his traveling companion Carol Davila, quickly arranged for plans to be drawn up in the capital Bucharest by the city architect. The cornerstone was laid on 10 May 1868, the second anniversary of Carol’s accession to the throne. It was modeled after the Curtea de Argeș Cathedral, with two small spires in front, and fitting into the classic style of old Romanian monasteries. The building is solid brick. Construction proceeded rapidly, with Carol inspecting progress in spring 1869. Gheorghe Tattarescu painted the interior in 1872; he was paid 1,000 florins by another couple. Grecescu died in 1875, when the church was nearly finished. It was consecrated the following year. In 1884, the church was named the city cathedral. For some time, its maintenance was paid out of Grecescu’s will, and then by the parish once his funds were exhausted. The brass roof was removed by the occupying German Army in 1917, during World War I, and replaced in 1920. The roof and walls suffered damage during the Allied bombing of 1944, and further repairs were carried out after the 1977 earthquake. The church is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs, which gives a completion date of 1873. Notes
Црква Греческу

Црква Светог Јована Крститеља, познатијa као Црква Греческу (рум. Biserica Grecescu), је румунска православна црква у Дробета-Турну Северину. Цркву је подигла бољарска породица Греческу, тачније Јоан Стојан и Јоана Греческу по којима црква и носи назив. Црква се налази у Улици Децебала уз речну терасу Дунава, у југозападном делу града. Историја Јоан Стојан Греческу је намеравао да изгради цркву под називом Епархија Северинска у центру града, на тргу Раду Црног. Првобитно су власти одбиле да доделе земљиште породици Греческу за изградњу цркве па је 1863. уместо ње почела изградња болнице материјалом претходно намењеним за цркву. Болница се данас налалази поред цркве и такође је позната под називом Греческу. Почетак иградње болнице није довео до одустајања Греческуа да изгради цркву. 1867. године се састао лично са краљем Каролом Првим у вези изградње цркве коју је краљ одобрио и убрзо ангажовао архитекту Ендерлеа. Црква је завршена 1875. године, а годину дана касније је освештана. Ктитори цркве су умрли 1873. године не дочекавши да виде завршену цркву, па су стога њихови наследници бринули о трошковима за цркву. Црква је у облику крста и грађена је по плану архитекте Ендерла по узору на манастир Куртеа де Арђеш. Осликао ју је 1872. Георгије Татареску у неокласичном стилу. Године 1884. црква је постала градска саборна црква. Кров цркве је првобитно био од бакарног лима, али су га Немци скинул 1917. године. Садашњи је из 1920. године. Види још Дробета-Турну Северин Референце
Biserica romano-catolică Înălțarea Maicii Domnului din Drobeta Turnu Severin

Biserica romano-catolică Înălțarea Maicii Domnului din Drobeta Turnu Severin este un monument istoric aflat pe teritoriul municipiului Drobeta Turnu Severin. Biserică veche de 122 de ani. Clădirea bisericii catolice datează din anul 1887, când a fost sfințită de către Monseniorul Paul I Palma, Arhiepiscop de București. Construcția ei a început în 1885 și a costat, conform documentelor vremii, 40.119 lei, plus donațiile credincioșilor. Pe de altă parte, parohia catolică din Severin, există din 1861, când, în oraș, a fost numit primul preot catolic stabil. Note Legături externe Materiale media legate de Biserica romano-catolică „Înălțarea Maicii Domnului” la Wikimedia Commons
Biserica Adormirea Maicii Domnului din Cerneți

Biserica cu hramul „Adormirea Maicii Domnului” este unul din numeroasele monumente istorice din localitatea Cerneți, comuna Șimian, județul Mehedinți. Biserica se află pe lista monumentelor istorice sub codul LMI: MH-II-m-B-10286. Istoric și trăsături Piatra Albă a fost un sat format pe moșia cu același nume a Mănăstirii Cozia. Era situat la nord de Cerneți pe drumul ce venea dinspre Halânga. Biserica satului a fost ridicată la 15 august 1814 de „kir popa Ioan i polcovnicu Ioan Bădescu i logofăt Ioan Ciocăzanˮ . Biserica de zid, cu lungimea de 21 m și lățimea de 8 m, are formă de navă, cu o singură turlă, cu pereți groși din cărămidă arsă. La interior are arcade solide și doi stâlpi groși în pronaos, iar la ferestre ocnițe și arcade îngropate spre înăuntru. Primele reparațiii majore s-au făcut în anul 1866. În anul 1888 s-au făcut reparații la acoperiș, terminate în 1891. În 1928 a fost din nou reparată și pictată la interior în stil neobizantin de către zugravul Constantin Becheru. Catapeteasma din zid a fost pictată și ea în stil bizantin, icoanele fiind realizate de același pictor, tot în anul 1928. La vest de biserică se afla turnul-clopotniță, care avea și rol de turn de apărare în caz de război, ținând cont că biserica a fost ridicată în vremea lui Tudor Vladimirescu în târgul, cel mai mic din țară, Cerneți, dar cu cele mai multe biserici-fortărețe (4). Datorită stării avansate de degradare în locul lui a fost construită o clopotniță nouă. În curtea bisericii se află un monument al eroilor și patru troițe din metal și lemn. Note Vezi și Cerneți, Mehedinți Biserica „Sfântul Ioan Botezătorul” din Cerneți Biserica Sf. Nicolae din Cerneți Mănăstirea Cerneți Legături externe Materiale media legate de Biserica „Adormirea Maicii Domnului” și „Sf. Dumitru” la Wikimedia Commons Fișă monument Poziția fostului sat Piatra Albă Imagini
Cula Nistor din Cerneți

Cula Nistor este un monument istoric datat din 1800 aflat pe teritoriul satului Cerneți, comuna Șimian care i-a aparținut căpitanului de panduri, Nistor. În Repertoriul Arheologic Național, monumentul apare cu codul 109844.04. Istoric și trăsături În anul 1974, Direcția Monumentelor Istorice și de Artă a elaborat un proiect de restaurare, întocmit de arhitect Micaela Adrian. Se intenționa organizarea unui muzeu, care să adăpostească case țărănești din zona Mehedințiului, proiect care nu a fost finalizat. În anul 2009, Muzeul Regiunii Porților de Fier a realizat lucrări de reparație și întreținere, iar cula a devenit muzeu etnografic, secție a Muzeului Regiunii Porților de Fier. Casa-culă este o construcție pe două niveluri. Parterul înalt este prevăzut cu metereze și o ușă masivă de lemn. În interior se află un beci. O scară interioară duce spre cerdacul de la etaj și camerele de locuit. Există 3 camere cu intrarea din cerdac. Cerdacul ocupă întreaga fațadă principală, cu cosoroabă și stâlpi frumos sculptați. Note Vezi și Culă Cerneți, Mehedinți Mănăstirea Cerneți Legături externe Monumente istorice din România-Fișă și localizare de monument Imagini
Biserica fortificată din Șaeș

Biserica evanghelică fortificată din Șaeș este un ansamblu de monumente istorice aflat pe teritoriul satului Șaeș, comuna Apold. Ansamblul este format din două monumente: Biserica evanghelică (cod LMI MS-II-m-A-16038.01) Incinta fortificată (fragmente), turn și spații de depozitare fortificate (cod LMI MS-II-m-A-16038.02) Localitatea Șaeș, mai demult Șaieș, Șaeșiu, Săieș, Șais, (în dialectul săsesc Schâs, Šâs, în germană Schaas, Schees, în maghiară Segesd) este un sat în comuna Apold din județul Mureș, Transilvania, România. Denumirea maghiară a satului, Segesd, provine din cuvântul „seg”, acesta putând fi tradus ca „în spatele colinei”. Localitatea s-a numărat în ultimii 400 de ani printre cele mai înstărite așezări săsești din jurul Sighișoarei, proximitatea față de oraș aducându-i numeroase avantaje de-a lungul secolelor. Biserica După ce biserica romanică din Șaeș s-a prăbușit în 1802, ruinele au fost complet îndepărtate, iar pe locul lor s-a ridicat o biserică sală în stil neoclasic, cu cor îngustat și turn-clopotniță în partea de vest. Noua construcție a fost terminată în 1820. Fațadele turnului și bisericii prezintă o compoziție subtilă de pilaștri și cornișe. Turnul are un acoperiș piramidal cu învelitoare din țigle glazurate colorate și coif acoperit cu tablă. Interiorul bisericii este definit de amenajarea sa unitară, uniformă, realizată într-o singură etapă de construcție. Deosebit de frumoasă este ușa de intrare, în stil empire. Din fortificație se mai păstrează ruine ale zidului de incintă, un mic turn de apărare și o casă fortificată care a fost construită probabil pentru depozitarea proviziilor și a servit drept casă de rugăciuni în timpul construirii noii biserici. Din păcate această clădire este în pericol de prăbușire. De asemenea și biserica prezintă degradări diverse, unele chiar structurale, ambele clădiri având nevoie de măsuri urgente de reparații. Note Bibliografie Asociația Mioritics cu suportul financiar al Deutsche Welterbe Stiftung: După texte elaborate de: Vladimir Agrigoroaei, Valentin Sălăgeanu, Luiza Zamora, Laura Jiga Iliescu, Ana Maria Gruia. După ilustrații executate de: Radu Oltean, Laurențiu Raicu, Florin Jude. Anghel Gheorghe, Fortificații medievale din piatră, secolele XII-XVI, Cluj Napoca, 1986. Crîngaci Maria-Emilia, Bazilici romanice din regiunea Sibiului în Analele Asociației a Tinerilor Istorici din Moldova, Ed. Pontas, Chișinău, 2001. Juliana Fabritius-Dancu, Cetăți țărănești săsești din Transilvania, în Revista Transilvania, Sibiu, 19. Hermann Fabini. Universul cetăților bisericești din Transilvania. Sibiu: Editura Monumenta, 2009, 279 p. Iambor Petre, Așezări fortificate din Transilvania (sec. IX-XIII), Cluj-Napoca, 2005. Thomas Nägler, Așezarea sașilor în Transilvania, Editura Kriterion, București, 1992. Adrian Andrei Rusu, Castelarea carpatica, Editura MEGA, Cluj-Napoca, 2005. George Oprescu, Bisericile, cetăți ale sașilor din Ardeal, Editura Academiei, București, 1956. Țiplic Ioan-Marian, Organizarea defensivă a Transilvaniei în evul mediu (secolele X-XIV), Editura Militară, București, 2006. Vezi și Șaeș, Mureș Imagini din exterior Imagini din interior