NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Дворац Барона Јовановића у Сочици

Дворац Барона Јовановића се налази у месту Сочица, у општини Вршац. Подигнут је почетком 19. века, под заштитом је Републике Србије као споменик културе у категорији непокретних културних добара од великог значаја. О дворцу Грађевина је класицистички компонована као приземна зграда правоугаоне основе. Главна фасада решена је симетрично, средишњег ризалита истакнутог атиком на чијем врху је украсна ваза, са наглашеним хоризонталним фугама. Дворишна фасада је скромније изведена, а може се претпоставити да је трем касније дограђен. Заштитне решетке од кованог гвожђа на прозорима су декоративне, док је примењени мотив гирланде орнамент приписиван класицизму. Дворац је изградио барон Јовановић. Временом је мењао власнике, па је имање купио 1832. године Чико Селаш. Доктор Нестор Месаровић и његова деца су купили имање 1857. године, а потом посед је купио Бела Мајтењи. Данас се у дворцу налази месна администрација. Галерија Види још Списак споменика културе у Јужнобанатском округу Споменик културе од великог значаја Референце Спољашње везе „Дворац Барона Јовановића — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Републички завод за заштиту споменика културе-Београд/База непокретних културних добара Дворци Војводине
Église Saint-Théodore-Tiron de Kuštilj

L'église Saint-Théodore-Tiron de Kuštilj (en serbe cyrillique : Румунска православна црква Светог Теодора Тирона у Куштиљу ; en serbe latin : Rumunska pravoslavna crkva Svetog Teodora Tirona u Kuštilju) est une église orthodoxe roumaine située à Kuštilj, dans la province autonome de Voïvodine, dans la municipalité de Vršac et dans le district du Banat méridional en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1435). Présentation Le village de Kuštilj se trouve à la frontière entre la Roumanie et la Serbie. L'église actuelle a été construite entre 1927 et 1936 par les Roumains orthodoxes de la région. En revanche, par son style, elle est caractéristique de l'architecture nationale serbe. L'édifice est une construction monumentale, avec une nef unique prolongée par une abside demi-circulaire ; il est doté d'un transept et la façade occidentale est dominée par deux tours. La construction est couronnée par un dôme massif. La maçonnerie polychrome est constituée de pierres et de briques, de façon à rappeler l'architecture byzantine. À l'intérieur, l'église abrite une iconostase de style baroque provenant d'une église plus ancienne et remontant aux XVIIIe et XIXe siècles. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat méridional Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Румунска православна црква Светог Теодора Тирона у Куштиљу

Румунска православна црква Светог Теодора Тирона у Куштиљу, месту уз саму границу са Румунијом, у општини Вршац, представља споменик културе од великог значаја. Румунска православна црква у Куштиљу је монументална једнобродна грађевина са полукружним олтарским простором, бочним трансептима и са два звоника на западној страни. Иако се ради о верницима румунске националности као идејно архитектонско решење је одабрано тзв. српски национални стил у архитектури. Полихромија у зидању треба да подсети на византијски слог од камена и опеке. Горња конструкција завршена је масивном куполом. Иконостас за ову цркву пренет је из старијег храма који је срушен. Олтарска преграда, настала највероватније на прелазу из 18. у 19. век, показује изузетне квалитете барокно-рокајног стила. Иконе на иконостасу дело су мајстора ранобарокног, традиционалистичког усмерења. На све четири престоне иконе позадина је премазана тамноплавом бојом, а словенски натписи замењени су латиничним румунским. Приликом премештања олтарске преграде помешане су иконе Великих празника са представама апостола. На Богородичином трону стоји премазана икона Богородице, испод које се налази композиција Сусрета Марије и Јелисавете. На архијерејском трону представљен Свети Василије Велики. Такође традиционалистичко, сликарство тронова највероватније није извео мајстор икона са иконостаса. У цркви су сачуване и две иконе Христа и арханђела Михаила, обе зографски радови. Иконостас је конзервиран и рестауриран 1978–1979. године. Види још Списак споменика културе у Јужнобанатском округу Споменик културе од великог значаја Референце Спољашње везе „Румунска православна црква Св. Теодора Тирона — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Église Saint-Nicolas de Radojevo

L'église Saint-Nicolas de Radojevo (en serbe cyrillique : Црква Светог Николе у Радојеву ; en serbe latin : Crkva Svetog Nikole u Radojevu) est une église orthodoxe serbe située à Radojevo, dans la province autonome de Voïvodine, dans la municipalité de Nova Crnja et dans le district du Banat central en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 1993). Présentation L'église Saint-Nicolas a été construite en 1841 dans un style néo-classique. L'édifice est constitué d'une nef unique prolongée d'une abside. La façade occidentale est dominée par un clocher surmonté d'un bulbe. À l'intérieur, une fresque, représentant Dieu le Père et les évangélistes, a été peinte au milieu du XIXe siècle par Nikola Aleksić. L'iconostase est l'œuvre de graveurs sur bois de la première moitié du XIXe ; elle est ornée de 34 icônes dues à Aleksić et réalisées en 1858. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat méridional Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Српска православна црква у Радојеву

Српска православна црква у Радојеву, у општини Нова Црња, подигнута је 1841. године. Својом монументалношћу, конструктивним решењима и изузетним иконостасом и троновима, црква представља веома значајно културно добро, под заштитом је државе као споменик културе. Црква у Радојеву је посвећена Светом Николи, изграђена је као једнобродна класицистичка грађевина са звоником на западној страни и апсидом на источној. Унутрашњост цркве је луковима подељена на олтарски простор, два средишња травеја наоса и припрату. Простор хора на западном делу брода је подигнут на два стуба и ограђен је масивном зиданом оградом. Зидна слика над солејом "Бог Отац са јеванђелистима" рад је Николе Алексића из времена сликања иконостаса, око половине 19. века. Остала зидна декорација је умерена, и рад је вештог декоратера – молера такође из истог периода. Расписан је 1856. године стечај за осликавање и позлаћивање иконостаса. Живописац који је заинтересован то мора доказати са једном донетом иконом. Иконостас, тронови и певнице су рад истог мајстора дрворезбара прве половине 19. века, док је иконе сликао Никола Алексић 1858. године. На иконостасу има 34 иконе. Године 2001. изведени су радови на санацији торња и западне фасаде, а 2008. године санација кровне конструкције и постављање новог бибер црепа. Галерија Види још Списак споменика културе у Средњобанатском округу Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Непокретна културна добра Листа споменика
Église Saint-Gabriel de Veliko Gradište

L'église Saint-Gabriel de Veliko Gradište (en serbe cyrillique : Црква Светог арханђела Гаврила у Великом Градишту ; en serbe latin : Crkva Svetog arhanđela Gavrila u Velikom Gradištu) est une église orthodoxe serbe située à Veliko Gradište, dans le district de Braničevo en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 567). Présentation L'église, située au centre de la place principale de la ville, a été construite entre 1852 et 1854 à l'emplacement d'un édifice religieux plus ancien. Elle a été bâtie dans un style néo-classique, avec des éléments Renaissance et romantiques. Elle est constituée d'une nef unique prolongée par une abside et par deux chapelles latérales dans la zone de l'autel et précédée par un narthex avec une galerie ; la façade occidentale est dominée par un clocher. Horizontalement, les façades sont rythmées par un cordon et par une corniche moulurée ; verticalement, elles sont rythmées par des pilastres et par des fenêtres en forme de lancettes surmontées par des éléments plastiques en forme de tympans. Une attention particulière a été apportée à la décoration de la façade occidentale, à commencer par le portail qui est surmonté d'un fronton triangulaire porté par des pilastres arrondis ; on y trouve aussi des niches peintes ainsi que des fenêtres en forme de lancettes présentes jusqu'au sommet du clocher. En 1856, l'église a été ornées de fresques dues à Jovan Isailović Mlađi et à Dimitrije Posniković. Vingt-huit icônes de l'iconostase ont été peintes dans un style classique par Nastas Stefanović en 1901. L'édifice abrite des icônes mobiles, des livres et des objets liturgiques ainsi que du mobilier d'église. Un ensemble pictural de grande valeur est conservé dans la maison paroissiale ; il est constitué d'icônes de style classique provenant de l'ancienne iconostase peinte en 1832-1834 par Mihailo Kostić-Konstantinović de Bitola et par le peintre Anastas. Notes et références Voir aussi Monuments culturels du district de Braničevo Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail du néo-classicisme Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква Светих арханђела Михаила и Гаврила у Великом Градишту

Црква Светих арханђела Михаила и Гаврила у Великом Градишту припада Епархији браничевској СПЦ и представља непокретно културно добро као споменик културе. Подигнута је у периоду од 1852. до 1854. године, на месту старијег храма. Архитектура Црква је лоцирана је у центру Великог Градишта на главном градском тргу. Саграђена је у класицистичком духу уз примену ренесансних и романтичарских елемената. У основи је једнобродна грађевина, са олтарском апсидом на истоку, бочним певничким апсидама и звоником на западу. Просторно је подељена на једноделни олтар, наос са полукружним певницама и припрату са галеријом над којом је изведен звоник. Фасадну декорацију одликује извођење архитектонских елемената у виду кордон венца и вишеструко профилисаног кровног венаца, прислоњених пиластара, детаља у облику тимпанона постављених изнад монофора. Посебна пажња је посвећена обради западне фасаде почев од портала са наглашеним троугаоним тимпаноном који носе прислоњени ступци, преко осликаних ниша, једне монофоре до звоника у завршници. Непосредно по изградњи 1856. године цркву су живописали Јован Исаиловић-Млађи и Димитрије Посниковић. Двадесет осам икона на иконостасу, изведеном у класицистичком духу из 1901. године осликао је Настас Стефановић. Црква у Великом Градишту поседује вредне примере икона, богослужбених књига и сасуда, као и комада црквеног мобилијара. Нарочито је вредна сликарска целина изложена у парохијском дому коју чине иконе са старог иконостаса из 1832-1834. године, рад зографа Михаила Костића- Константиновића из Битоља и зографа Анастаса. Галерија Види још Списак споменика културе у Браничевском округу Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Palais Hilt & Vogel

Das Palais Hilt & Vogel (rumänisch Palatul Hilt & Vogel), auch der Palast Hilt & Vogel, ist ein dreistöckiges denkmalgeschütztes Gebäude an der Piața Victoriei der westrumänischen Stadt Timișoara. Es wurde 1912 und 1913 von dem Leitenden Architekten der Stadt, László Székely, in eklektizistischem Baustil mit Elementen des Barocks und des Jugendstils (Wiener Secession) errichtet. Im Erdgeschoss befindet sich die Galerie für zeitgenössische Kunst Helios. Literatur Martin Eichler, Dan Leopold Ciobotaru, Martin Rill: Temeswar – Timișoara. Eine Perle des Banats. Wort+Welt+Bild Verlag, München 2010, ISBN 978-3-9810825-6-2, S. 207. Weblinks Bilder des Palais Hilt & Vogel: Bilder 1 • Bilder 2 welcometoromania.ro, Palatul Hilt & Vogel, in rumänischer Sprache Einzelnachweise
Hilt-Vogel Palace

The Hilt-Vogel Palace (Romanian: Palatul Hilt-Vogel) is a historic building in Victory Square in Timișoara, Romania. It was built between 1911 and 1913, according to the plans of Hungarian architect László Székely. The building is attached to the Széchényi Palace, designed by the same architect. On the ground floor of the building is the Helios art gallery (former art gallery of the Timișoara Plastic Fund), moved here in 1968. Over the years it has hosted over 1,000 exhibitions of visual artists from Timișoara, including Péter Jecza, Adalbert Luca, Ștefan Bertalan, Julius Podlipny and Romul Nuțiu. History In 1911, Lajos Hilt, in partnership with the company Antal Vogel & Co., purchased a 600-square-fathom plot of land from the city hall for a total of 200,000 crowns. The property was situated at the southern end of the newly developed Franz Joseph Boulevard, then the most fashionable area in the city. The owners later divided the land into two separate plots, with the northern portion allocated to Lajos Hilt. At the end of 1911, Lajos Hilt received a building permit for a three-story apartment building, designed to include 10 apartments and a total of 37 rooms. In October 1912, he was granted approval to install both a passenger elevator and a freight elevator, primarily intended for transporting coal. Construction was completed in 1913. Architecture The building's architecture reflects the Art Nouveau style, specifically the szecesszió movement. It is constructed using brick, reinforced concrete, iron, and features tin and copper elements, particularly in the balcony parapets. A striking feature is the treatment of the corner, emphasized by a break in the roof's slope to create a raised section. Other notable elements include the two-story bay windows and the eaves interrupted by polygonal gables. However, the most distinctive feature is the corner balconies, designed with complex, dynamic shapes. Geometric motifs dominate the decorative elements, often arranged in groups of three. References
Palatul Hilt

Palatul Hilt sau Hilt & Vogel este o clădire istorică din Piața Victoriei din Timișoara. Descriere A fost construită între 1912 - 1913 după planurile arhitectului László Székely. Imobilul a fost proiectat lipit de o alta cladire-monument: Palatul Széchenyi, proiectat de același arhitect. Palatul are 17 apartamente, care în 2017 erau fie ocupate de familii de timișoreni, fie închiriate. Tot în 2017 Palatul Hilt era evaluat la 3 milioane de euro. Note Legături externe Materiale media legate de Palatul Hilt la Wikimedia Commons art-nouveau-europa.net - Palatul Hilt Arhivat în 26 septembrie 2007, la Wayback Machine.
Parcul Carol

Der Parcul Carol (Carol-Park, auch Parcul Libertății, Freiheitspark) ist ein Naherholungsgebiet in Bukarest von ca. 36 ha, das von 1900 bis 1906 anlässlich der 40-jährigen Regentschaft des ersten Königs der Rumänen, Carol I. (1881–1914, ein Mitglied der Familie Hohenzollern), vom französischen Landschaftsarchitekten Edouard Redont entworfen und erbaut wurde. Leiter der Baukommission war der Professor Constantin I. Istrati (1850–1918). Dazu gehörte eine Landesausstellung mit typischen Gebäuden aus den verschiedenen Landesteilen und Alleen, einem See und Hügel, die durch romantische Wege miteinander verbunden wurden. In der kommunistischen Ära nach dem Zweiten Weltkrieg errichteten die Architekten Horia Maicu und Nicolae Cucu hier ein monumentales Denkmal für die Helden des Sozialismus, das als Mausoleum für die Spitzenfunktionäre der kommunistischen Partei und als Wahrzeichen dienen sollte. Vom Parkeingang her wurde eine monumentale Achse mit Treppenabschluss durch die Anlage gebaut und damit ihr Charakter wesentlich verändert. Nach der Rumänischen Revolution wurde das Mausoleum 1991 abgebrochen. Bauwerke im Park Mausoleul din Parcul Carol Fântâna Cantacuzino, 1870 mit drei Skulpturen von Filip Marin, Dimitrie Paciurea und Karl Storck. Statuile Giganţii Monumentul Eroilor (1962; Horia Maicu und Vasile Cucu) Monumentul Eroului Necunoscut (1991) Muzeul National Tehnic Prof. ing. Dimitrie Leonida (1909) Fântâna Zodiac Institutul Astronomic al Academiei Române Arenele romane Literatur Florian Georgescu, Paul Cernovodeanu, Alexandru Cebuc: Monumente din București (Ed. Meridiane, București, 1966) Dan Berindei, Sebastian Bonifaciu: București. Ghid turistic (Ed. Sport-Turism, București, 1978) Weblinks Localizare pe harta -Parcul Carol (rumän.) "Carol I Park in Bucharest" (rumän.) "Bucharest City Hall - Carol I Park " (rumän.) The Carol Parc Hotel (rumän.) Sectorul 4 (rumän.) Harta Monumentelor Istorice din Bucureşti (rumän.) Martino Stierli: "Gebaute Schatten der Vergangenheit". In: Neue Zürcher Zeitung vom 4. Februar 2005 Revista Societăţii de Studii Istorice Erasmus, nr 12 of 2001 (rumän.) Einzelnachweise
Parque Carol

El Parque Carol (en rumano: Parcul Carol) es un parque público de Bucarest (Rumania), que lleva el nombre del rey Carol I de Rumania. El parque, de estilo jardín francés, está ubicado en la zona centro-sur de Bucarest, en parte sobre la colina Filaret.​ Diseñado por el paisajista francés Édouard Redont, el parque fue inaugurado en 1906, con motivo de los 40 años de la coronación del rey Carol I.​ Originalmente capaz de albergar diversas exposiciones, sufrió modificaciones considerables durante el régimen comunista, incluyendo un cambio de nombre a Parcul Libertății (Parque de la Libertad). El parque está catalogado oficialmente como monumento histórico desde 2004. Sitios de interés Además de su vegetación y vistas panorámicas, el parque también incluye varios monumentos, como un mausoleo, las fuentes Cantacuzino (construida en 1870), Fântâna Minelor și Carierelor (1906) y la Fuente del Zodiaco (1934, ubicada a la entrada del parque), las Estatuas de los Gigantes, el Museo Técnico (inaugurado en 1909, es el primer museo interactivo técnico del mundo) y la Arena Romana al aire libre.​ Mausoleo El mausoleo del Parque Carol (Mausoul din Parcul Carol), conocido durante el régimen comunista como el "Monumento de los héroes por la libertad del pueblo y de la patria, por el socialismo" (Monumentul eroilor luptei pentru libertatea poporului și a patriei, pentru socialism), fue construido en honor a los militantes socialistas revolucionarios. Inaugurado el 30 de diciembre de 1963, hasta la Revolución Rumana de 1989 albergaba las criptas de figuras relevantes de la Rumania comunista.​ En 1991, el mausoleo adquirió un nuevo propósito cuando los comunistas fueron exhumados y enterrados en otros cementerios. Fueron reemplazados por los restos de los soldados caídos en la Primera Guerra Mundial, los cuales fueron traídos desde otro mausoleo en Mărășești.​ Estatuas de los gigantes Las 2 estatuas de los gigantes (Statuile Giganții) flanquean el paseo principal del parque cerca de la entrada de la plaza 11 de junio (Piața 11 iunie). De 3,5 m de alto y a 50 m una de la otra, representan a 2 jóvenes desnudos, protagonistas de una leyenda local donde 2 gemelos, enamorados de la misma mujer, se convertían en piedra debido a su amor no correspondido.​ Arena Romana La Arena Romana, un teatro al aire libre, fue originalmente concebida para eventos deportivos y culturales. Tras su renovación en 1968, tiene capacidad para unos 5000 espectadores y actualmente se utiliza como sala de conciertos ocasionales. Referencias Véase también Museo Técnico Dimitrie Leonida, ubicado en el parque Enlaces externos
Castra of Bulci

The castra of Bulci was a fort in the Roman province of Dacia located on the western side of defensive line of forts, limes Daciae. Its ruins are located in Bulci (commune Bata, Romania). Location and function The region in Arad county has been inhabited with short interruptions since the Neolithic. During the first half of the 1st millennium BC, the Dacians founded their first branches on both sides of Marisus. From the 6th century BC onwards, the Scythians, among others, settled here and later merged into the Dacians. At the end of the 4th century BC Celtic tribes also began to migrate here but they were also quickly assimilated by the Dacians. The fort, possibly occupied by an auxiliary cohort, lay east of today's village of Bata on the left bank of the Mureș. The site is also known by its field names "Cetate" (castle) or "Mănăstire" (monastery). Its garrison was responsible, among other things, for monitoring and securing the road from Micia to Partiscum, which followed the southern bank of the river in the North-West direction. The fort The fort area has only been insufficiently researched. It was first examined in 1868 by Flóris Rómer, the founder of provincial Roman archaeology in Hungary, and then between 1976 and 1980 smaller search excavations were carried out by István Ferenczi and Mircea Barbu. The defence consisted of a wooden-earth wall with a ditch in front of it as an obstacle to approach. Only small traces of the internal buildings could be found. The brick stamps found in Legio XIII Gemina seem to at least confirm the identification of the site as a Roman military installation of the 2nd century AD. The fortification was probably built by a vexillation of this legion. No remains of the fort itself can be seen in the area today. The finds from the excavations can be found today in the Museum complex Arad, Department of Archaeology and History (Romanian "Complexul muzeal Arad, Secția Arheologie și Istorie"). Monument protection The entire archaeological site, and in particular the fort, are protected as historical monuments. See also List of castra External links Roman castra from Romania - Google Maps / Earth Deprecated link archived 2012-12-05 at archive.today Notes
Castrul roman de la Bulci

Castrul roman este situat pe teritoriul localității Bulci, județul Arad. Vezi și Listă de castre romane din România Legături externe LISTA MONUMENTELOR ISTORICE 2004 - Județul Arad Castelul și Mănăstirea din Bulci, de Răzvan Crețu Roman castra from Romania - Google Maps / Earth Arhivat în 5 decembrie 2012, la Archive.is
Drumul Taberei

Drumul Taberei (en català El camí cap al camp) és un dels barris del Sector 6 de Bucarest que es troba localitzat al sud-est de la capital de Romania. És un dels barris amb més habitants i densitat de la capital. L'origen del nom del barri està en el Bulevard del mateix nom, que comunica el barri amb la resta de Bucarest i se situa la voltant del parc que té el mateix nom. El barri Drumul Taberei està localitzat en la part posterior (a l'est) del Palatul Parlamentului (en català Palau del Parlament), antiga Casa Poporului (en català la Casa del Poble) que va ser construït per ordre de Nicolae Ceausescu.
Drumul Taberei

Drumul Taberei es uno de los barrios del Sector 6 de Bucarest, localizado al sureste de la capital de Rumanía. Es uno de los barrios con más habitantes y más densidad de la capital. El origen del nombre del barrio está en el Bulevar del mismo nombre, que comunica el barrio con el resto de Bucarest y se sitúa alrededor del parque que tiene el mismo nombre. El barrio Drumul Taberei se localiza en la parte posterior (al este) del Palatul Parlamentului (Palacio del Parlamento), antigua Casa Poporului (Casa del Pueblo). Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Drumul Taberei.
Drumul Taberei

Drumul Taberei (Roemeens voor Kampweg) is een wijk in Zuidwest-Boekarest, de Roemeense hoofdstad. Drumul Taberei is een van de dichtstbevolkte wijken van Boekarest. Er zijn ook veel flats te vinden. De naam komt van de belangrijke boulevard Drumul Taberei en is er ook een park met dezelfde naam. Op 15 mei 1975 bezocht Koningin Juliana van Nederland, samen met Prins Bernhard en de Roemeense president Nicolae Ceaușescu, de wijk Drumul Taberei, als onderdeel van het bezoek van de koningin in Roemenië.