NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
IMGB

IMGB (Întreprinderea de mașini grele București) face parte din întreprinderile bucureștene cu tradiție. Înființată în 1963, fabrica de mașini grele reprezenta unul dintre obiectivele de care regimul socialist era mîndru. În 1998, a fost preluată de concernul norvegiano-britanic Kvaerner, pentru suma simbolică de 1 dolar. În 2006, Kvaerner a vândut-o grupului coreean Doosan Heavy Industries and Construction. În perioada comunistă, IMGB producea turbine cu abur, inclusiv prima turbină de 700 MW pentru Centrala nucleară de la Cernavodă. Fabrica a produs cilindri pentru laminoarele combinatului siderurgic de la Galați care atingeau o greutate de 150 de tone și a livrat în SUA un arbore de generator pentru centralele electrice de 120 de tone. Înainte de 1989 pe platforma de la IMGB funcționau mai multe fabrici, respectiv IMGB, FECNE, General Turbo, Upetrolam, Romenergo Mecanica, Pressofusioni, toate având circa 13.000 de angajați exceptând uzina Vulcan. Capacitatea maximă de producție este de 150.000 de tone, iar în cel mai bun an (2011) IMGB a atins o producție record de la Revoluție, de 96.000 de tone. În anul preluării, 2006, producția era în jurul a 20.000 de tone. În perioada comunistă, producția fabricii ajunsese la 130.000 de tone, de două ori mai mult decât în prezent. Există discuții privind această cifră, reprezentanții societății spunând că rebuturile erau foarte multe înainte de 1989 și acestea se vindeau aproape pe nimic. Număr de angajați: 2013: 578 2008: 700 2006: 620 1998: 2.700 1989: 13.000 Cifra de afaceri: 2012: 90 milioane euro 2012: 92 milioane euro 2007: 48 milioane de euro 2005: 23,7 milioane de euro (în primele opt luni) Note Legături externe www.doosanimgb.com Arhivat în 18 martie 2010, la Wayback Machine. - Site web oficial
Iezerul Latorița

Iezerul Latorița este o arie protejată de interes național ce corespunde categoriei a IV-a IUCN (rezervație naturală de tip mixt), situată în județul Vâlcea, pe teritoriul administrativ al comunei Malaia. Localizare Aria naturală se află în partea vestică a Munților Lătoriței, masiv ce aparține grupei montane Șureanu-Parâng-Lotrului, în bazinul superior al văii Latoriței, la o altitudine medie de 1600 m. Descriere Iezerul Latoriței este lacul glaciar situat la cea mai mică altitudine din țară, 1530 m, are o suprafață de 0,80 hectare și o adâancime de 1,5 m. Rezervația naturală declarată arie protejată prin Legea Nr.5 din 6 martie 2000 (privind aprobarea Planului de amenajare a teritoriului național - Secțiunea a III-a - zone protejate) se întinde pe o suprafață de 10 hectare și reprezintă zona de obârșie a râului Latorița, cu un relief variat (circuri glaciare, grohotișuri, stâncării, abrupturi) cu lacuri glaciare (lacul Iezerul Latoriței, lacul Violeta), văi, cascade, pajiști și păduri; cu floră și faună specifică Meridionalilor. Vezi și Rezervație naturală Lista rezervațiilor naturale din județul Vâlcea Listă de rezervații naturale din România Note
Institutul Clinic Fundeni

Institutul Clinic Fundeni este un spital din București, sectorul 2,t fondat în anul 1959. Institutul are o veche tradiție în patologia dificilă cardio-vasculară, hepatică, renală, digestivă, hematologică etc. Multe din realizările Institutului Clinic Fundeni sunt, în același timp, rezultatul colaborării cu alte instituții medicale din România și din străinătate. Spiritul de colaborare este, de altfel, o caracteristică a institutului, căreia îi datorează în mare măsură rezultatele obținute. În ultimii ani aici remarcabile au fost realizările în domeniului transplantului de ficat (singura unitate medicală din țară care efectuează această tehnică medicală) și transplantului renal (prima unitate medicală din țară care a aplicat această tehnică de tratament). Anual în Institutul Clinic Fundeni se internează peste 70.000 de persoane, se efectuează peste 300.000 de consultații și 3.000.000 analize. Personalul Institutului este de cca. 1.300 de persoane dintre care peste 400 de medici, numărul de paturi cca. 1.300. În mai 2012, la Institutul Clinic Fundeni a fost deschisă prima bancă de celule stem, care asigură condiții atât pentru procesarea, dar și pentru stocarea acestora. Centrul de Chirurgie Urologică, Dializă și Transplant Renal Din 1959, Clinica de Urologie a fost condusă de eminente personalități. Din 1959 – 1975 a fost condusă de către Prof. Dr. Doc. Gh. Olanescu, între 1975 – 1997 de către Prof. Dr. Doc. Eugeniu Gh. Proca, pentru ca din 1997 șeful Centrului de Chirurgie Urologică, Dializă și Transplant Renal să devină Dl. Prof. Dr. Ioanel Sinescu. În România, primul transplant renal a fost realizat la Clinica de Chirurgie Urologică "Fundeni" de către profesorul Eugeniu Proca la data de 13 februarie 1980. În cadrul Centrului de Chirurgie Urologică, Dializă și Transplant Renal „Fundeni”, în perioada 1997-2011, s-au realizat 1200 de transplanturi renale, din care 80% cu rinichi de la donatori în viață și 20% cu rinichi de la donatori în moarte cerebrală. Din 1980 până în iunie 1997 s-au realizat 45 de transplante renale, iar din iunie 1997 până în decembrie 2001 s-au realizat 255 de transplante renale (din care 39 cu grefă de la donator în moarte cerebrală). Note Bibliografie Ghidul spitalelor 2013. Medical Market 2013. Revista Săptămâna Medicală Arhivat în 21 octombrie 2014, la Wayback Machine. Legături externe Situl oficial al Institutului Clinic Fundeni Date generale despre boli - site afiliat IC Fundeni Hepatologie clinica, site afiliat Institutului Clinic Fundeni Gastroenterologie clinica, site afiliat Institutului Clinic Fundeni
Institutul Național de Cercetare-Dezvoltare pentru Fizică și Inginerie Nucleară „Horia Hulubei”

Institutul Național de Cercetare Dezvoltare pentru Fizică și Inginerie Nucleară „Horia Hulubei” (IFIN-HH) este un institut de cercetare din România, cu sediul la Măgurele în cadrul căruia se efectuează cercetări științifice de fizică atomică și nucleara precum si aplicații ale acestora. În 2019, în cadrul institutului lucrau 352 de cercetători. Istoric La 1 septembrie 1949, a fost înființat Institutul de Fizică al Academiei Române sub conducerea fizicianului Horia Hulubei. În 1956, Institutul de Fizică al Academiei Române a fost împărțit în Institutul de Fizică Atomică (IFA) și Institutul de Fizică București (IFB). În cadrul IFA au fost construite mai multe laboratoare de cercetare cu aparatura științifică avansată. In 1956 au fost inaugurate un reactor nuclear experimental si un ciclotron. În 1973 a fost dat în funcțiune un accelerator de ioni de tip Tandem. În anul 1973 a fost înființat Institutul Central de Fizică (ICEFIZ), instituție-umbrelă care încorpora IFA, IFB și toate celelalte entități din țară care se ocupau de cercetări în fizică. În anul 1977, IFA și IFB au fuzionat, rezultând Institutul de Fizică și Inginerie Nucleară „Horia Hulubei”. În anul 1990, ICEFIZ a fost înlocuit de un IFA extins, care pe lângă IFIN, mai conținea toate celelalte institute din Măgurele: IFTM, IFTAR, IGSS, IOEL, CFPS. În anul 1996, IFIN fost acreditat separat ca institut național de cercetare. Centrul Integrat de Tehnologii Avansate cu Laseri Centrul Integrat de Tehnologii Avansate cu Laseri (CETAL) a fost inaugurat pe 21 octombrie 2014. Vezi și Extreme Light Infrastructure (ELI) Note Legături externe www.nipne.ro - Site web oficial
Institutul Național de Cercetare-Dezvoltare în Domeniul Patologiei și Științelor Biomedicale "Victor Babeș"

Institutul Național de Cercetare-Dezvoltare în Domeniul Patologiei și Științelor Biomedicale "Victor Babeș" este un institut de cercetare din România, cunoscut publicului larg sub denumirea Institutul dr. Victor Babeș, înscrisă pe frontonul clădirii în care funcționează. Istoric Institutul a fost înființat la 28 aprilie 1887 ca Institut de Bacteriologie, pendinte de Ministerul de Interne, care pe atunci avea în sarcina sa problemele sănătății publice, fiind cel mai vechi institut științific medical din România. După sosirea lui Victor Babeș la București în luna august a aceluiași an, institutul intră în subordinea Ministerului Instrucțiunii Publice, iar denumirea instituției devine Institutul de patologie și bacteriologie, sub care a ființat până la 2 martie 1925, când, prin lege, a primit titlul de Institutul „Dr. Victor Babeș”, fapt ce nu a împiedicat pensionarea profesorului Babeș pe data de 1 octombrie 1926. Profesorul Victor Babeș a decedat scurt timp după pensionare, la 19 octombrie 1926. Inițial, institutul a funcționat, sub conducerea lui Victor Babeș, de la început și până în anul 1899, în vechiul palat al familiei Brâncoveanu, pe terenul dintre Palatul de Justiție din București și clădirea Teatrului de Operetă (demolată între timp), pe malul drept al Dâmboviței, în fața Căii Victoriei, unde se înalță în prezent blocul - turn. Vechiul palat al Brâncovenilor era o clădire enormă, dar dărăpănată, care servise un timp și ca reședință domnească pentru Gheorghe Bibescu. Din 1899 institutul funcționează neîntrerupt în clădirea de pe Splaiul Independenței nr. 99-101, creată de arhitectul francez Louis Blanc. Institutul a fost conceput inițial ca o școală practică superioară pentru toți cei din domeniul sanitar, un institut medical complex asemenea Institutului Pasteur de la Paris, având secții de anatomie patologică, bacteriologie, vaccinare antirabică, patologie veterinară, serologie și chimie. În timp o parte din aceste domenii au fost preluate de alte așezăminte care au apărut ulterior, având ca model Institutul „Victor Babeș”: Institutul Cantacuzino, Institutul de Igienă și Sănătate Publică, Institutul de Virusologie, Institutul Pasteur. Situația prezentă În prezent poartă titulatura de Institutul Național de Cercetare-Dezvoltare în Domeniul Patologiei și Științelor Biomedicale "Victor Babeș" și activitatea sa este concentrată pe cercetarea medicală fundamentală, dar și orientată pe aplicații clinice, farmacologice, profilactice și igienice. În completarea activității de cercetare, colective de specialiști desfășoară o activitate de diagnostic, prin teste speciale de diagnostic anatomopatologic, imunologic, biochimic, genetic pentru unități sanitare din toată România sau pentru alte centre clinice. Vezi și Universitatea de Medicină și Farmacie Victor Babeș Note Legături externe www.ivb.ro - Site web oficial
Insula de agrement din Bacău

Insula de agrement este o insulă artificială din Bacău, creată în mijlocul unui lac format de râul Bistrița, amenajată pentru agrement, cu locuri de plajă și pentru practicarea sporturilor în aer liber. Se pot face plimbări cu barca în jurul insulei. Cu puțin timp în urmă, a fost realizat un plan de modernizare a insulei. Planul cuprinde discoteci, restaurante (unul dintre ele pe un vaporaș), patinoare, zone de agrement, alei frumos dotate, multă verdeață, toate la cele mai înalte standarde. Legături externe Panorama 360°[nefuncțională]
Insula K

i4i6 Die Insula K oder Nowa Semlja (rumänisch: Insula K, ukrainisch: Острів Нова Земля), manchmal auch als Insel des Glücks (rumänisch: Insula Fericirii) bezeichnet, ist eine neu entstandene und unbewohnte Insel im Golf von Musura, wo das Donaudelta in das Schwarze Meer übergeht. Die Insel ist bezüglich ihrer staatlichen Zugehörigkeit umstritten und ist derzeit zwischen Rumänien und der Ukraine aufgeteilt. Der genaue Grenzverlauf ist allerdings nicht abschließend geklärt. Geographie Die Insel hat eine Länge von 7 km und eine Breite von 80 m. Sie entstand in den frühen 2000er-Jahren und besteht überwiegend aus Schwemmsand, der von der Donau antransportiert wird und sich fortlaufend an der Insel akkumuliert. In jüngerer Zeit haben sich diverse Pionierpflanzenarten angesiedelt. Die Insel ist besonders für die Vogelbeobachtung beliebt, und viele Touristen machen Tagesausflüge dorthin. Die Insel ist Bestandteil des Biosphärenreservats Donaudelta. Name Insula K ist bis zur Annahme eines offiziellen Namens durch die IGU der de facto Spitzname dieser Schwarzmeerinsel, die auf Ukrainisch oстрів Нова Земля (Ostriw Nowa Semlja oder „Insel Neuland“) und auf Rumänisch insula Musura oder insula Fericirii („Insel des Glücks“) genannt wird. Die Insel ist de jure zwischen der Ukraine (54 % im Norden) und Rumänien (46 % im Süden) gemäß dem am 2. Juni 1997 in Constanța unterzeichneten Grenzvertrag und der bestätigten Grenzziehung vom 5. Januar 2023 aufgeteilt. Der Spitzname „Insula K“ leitet sich vom ukrainischen Namen des Kilijaarms Kілійське гирло (Kilijske Hyrlo). Weblinks Drohnenaufnahmen der Insel auf YouTube, abgerufen am 20. Januar 2024. Einzelnachweise
K Island

The K or Nova Zemlia Island (Romanian: Insula K; Ukrainian: Острів Нова Земля), sometimes referred to as the Island of Happiness (Romanian: Insula Fericirii), is a newly formed and uninhabited island in the Musura Bay where the Danube Delta meets the Black Sea. The island was a disputed territory until 2009 and is currently divided between Romania (40%) and Ukraine (60%). Geography The island is 7 km (4.3 mi) long and 80 m (260 ft) wide, with an area of 560 ha. It started forming in the early 2000s and while it is predominantly made out of sand, in recent years forms of vegetation have appeared. K Island and Sacalin Island are Romania's newest territories and are continuing to grow. The island is especially popular for birdwatching, with many tourists taking day trips to the island. See also List of divided islands List of islands of Ukraine References
K (otok)

Otok K ili Nova Zemlja (rum. Insula K – otok K, ukr. Острів Нова Земля – otok Nova Zemlja), koji se ponekad naziva i Otok sreće (rum. Insula Fericirii), je novostvoreni i nenaseljeni otok u zaljevu Musura gdje se delta Dunava susreće s Crnim morem. Geografija Otok je dug 7 km, a širok 80 m. Počeo se formirati početkom 2000-ih. Iako je pretežno izgrađen od pijeska, posljednjih su se godina pojavili oblici vegetacije. Otoci K i Sacalin najnoviji su teritoriji Rumunjske i nastavljaju rasti. Otok je posebno popularan za promatranje ptica, a mnogi turisti idu na jednodnevne izlete na otok. Teritorijalni spor Otok je sporan i trenutno je podijeljen između Rumunjske (40%) i Ukrajine (60%). Galerija slika Povezani članci Rumunjsko-ukrajinska granica Izvori
Insula K

Insula „K”, așa cum a fost ea denumită de experți, sau Insula Musura a luat naștere în Marea Neagră, în golful Musura, la nord de gura de vărsare a Brațului Sulina, ca urmare a unui proces de acumulare a aluviunilor aduse în principal de către brațul cel mai nordic al Dunării, Brațul Chilia, și cu aportul curenților circulari din Marea Neagră. Geografie Cu o lungime de 7 km și o lățime de 80 de metri, insula pare, văzută de sus, o limbă de nisip. Ea a început să se contureze în urmă cu 10-15 ani, iar acum cinci ani au apărut și primele forme de vegetație. Dispute de frontieră Dacă inițial, în cadrul activității de delimitare a frontierei de stat împreună cu autoritățile din Ucraina, efectuând-se cu aceasta ocazie măsurători topogeodezice, s-a împărțit insula în două zone (2 km în Romania și 5 km în Ucraina), ulterior, după rezolvarea conflictului dintre cele doua state cu privire la zona contiguă (soluționat de către instanțe internaționale), insula revine în totalitate României, chiar dacă în prezent nu au fost îndepărtate semnele specifice frontierei de stat. Insula „K” și insula Sacalinul Mare sunt cele mai noi teritorii ale României, aflate într-o permanentă evoluție. Note Legături externe Ghidul Deltei Dunării Arhivat în 8 noiembrie 2016, la Wayback Machine. Adevărul - Misterul Insulei K (Insula Fericirii) Relațiile dintre România și Ucraina - Golful Musura Insula K - mii de pasari - Ciprian Safca - Delta Dunarii - Sulina Danube Delta - Island K Black Sea
Нова Земля (острів, Чорне море)

Нова Земля (рум. Insula K, англ. K Island), іноді називають островом щастя (рум. Insula Fericirii) — незалюднений острів у Чорному морі навпроти дельти Дунаю в Ізмаїльському районі Одеської області. Питання приналежності острова Згідно з результатами розгляду позову 2009 року про делімітацію Чорноморського шельфу, державний кордон між Україною та Румунією розділяє острів на дві частини. З 2010 року, після того, як Державна прикордонна служба України розмістила прикордонні маяки на південь від острова, острів фактично повністю належить Україні. Географія Площа острова 0,56 км², при довжині 7,0 км, навпроти дельти Дунаю, максимальна ширина становить 0,08 км. Галерея Див. також Дельта Дунаю Процес «Румунія проти України» Острів Зміїний Примітки Джерела DANUBE DELTA: VIEW FROM SPACE ДЕЛЬТА ДУНАЮ: ПОГЛЯД З КОСМОСУ [Архівовано 6 грудня 2018 у Wayback Machine.]. Посилання Incursiune pe Insula K din Marea Neagră. Cel mai nou pământ al României [Архівовано 25 травня 2018 у Wayback Machine.]
Llac Amara

El llac Amara (en romanès: Lacul Amara) és un llac fluvial d'aigua salada situat a la carretera Slobozia - Buzău, prop d'Amara, al comtat d'Ialomița (Romania). El llac té una superfície de 132 ha, un volum d'aigua de 2,600,000 m3, una longitud de 4 km i una amplada entre 200 m i 800 m mentre la profunditat màxima arriba a 3 m. El llac està situat en una depressió sense enllaços amb el riu Ialomița. A causa de la manca d'un subministrament constant d'aigua dolça durant tot l'any i a causa del procés d'evaporació desencadenat pel clima sec, la concentració de sals al llac és força elevada. L'aigua hipertònica és rica en sals de sulfat, bicarbonat, clorurs, iodurs, bromurs i sals de magnesi que van provocar la formació d'un fang terapèutic utilitzat per tractar diferents malalties. La concentració general de minerals de l'aigua ronda els 9,8 g / l. El fang sapropèlic conté al voltant d'un 40% de substàncies orgàniques i un 41% de minerals. El fang es recomana a persones amb afectacions de l'aparell locomotor, amb afectacions ginecològiques (especialment esterilitat) i pacients de tota mena amb dermatosi. No es recomana el fang a persones amb malalties cardiovasculars, malaltia de Graves-Basedow, asma o malalties infeccioses. L'Amara Resort, situat a la vora del llac, té prop de 2.000 allotjaments en tres hotels. Amb 507 habitacions, l'Hotel Lebăda és el més gran del complex i un dels hotels més grans del país. Referències
Amarasøen

Amarasøen (rumænsk: Lacul Amara) er en saltvands liman - sø beliggende på Slobozia - Buzău -vejen nær Amara i distriktet Ialomița i Rumænien. Søen har et overfladeareal på 132 hektar , et vandvolumen på 2.600.000 m3, en længde på 4 km og en bredde mellem 200 og 800 meter, mens den maksimale dybde når 3 m. Søen ligger i en lavning uden forbindelser til Ialomița-floden. På grund af manglen på en konstant ferskvandsforsyning året rundt og på grund af fordampningsprocessen udløst af det tørre klima, er koncentrationen af salte i søen ret høj. Det hypertoniske vand er rigt på sulfatsalte, bicarbonat, chlorider, iodider, bromider og magnesiumsalte, hvilket førte til dannelsen af et terapeutisk mudder, der bruges til at behandle forskellige sygdomme. Den generelle mineralkoncentration i vandet er omkring 9,8 g/L. Det sapropeliske mudder indeholder omkring 40 % organiske og 41 % mineralske stoffer. Mudderet anbefales til personer med lidelser i bevægelsessystemet, med gynækologiske lidelser (især sterilitet) og patienter med hudlidelser af enhver art. Amara Resort, der ligger ved bredden af søen, har omkring 2.000 overnatningspladser fordelt på tre hoteller. Med 507 værelser er Lebăda Hotel det største på feriestedet og et af de største hoteller i landet. Referencer
Amara-See

Der Amara-See (rumänisch Lacul Amara, englisch Lake Amara) ist ein Salzwasser-Liman (Steppensee) an der Straße Slobozia–Buzău in der Nähe von Amara im Kreis Ialomița, Rumänien. Beschreibung Der See hat eine Fläche von 132 ha, eine Länge von 4 km und eine Breite zwischen 200 m und 800 m, während die maximale Tiefe 3 m erreicht. Das Wasservolumen beträgt 2.600.000 m³. Der See liegt in einer Senke, die keine Verbindung zum Fluss Ialomița hat. Aufgrund des Fehlens einer ganzjährig konstanten Süßwasserzufuhr und der durch das trockene Klima ausgelösten Verdunstung ist die Salz­konzentration im See recht hoch. Das hypertonische Wasser ist reich an Sulfat-, Bikarbonat-, Chlorid-, Jodid-, Bromid- und Magnesiumsalzen, was zur Bildung eines Heilschlamms führte, der zur Behandlung ver­schie­dener Krankheiten eingesetzt wird. Die allgemeine Mineralien­kon­zen­tration des Wassers liegt bei etwa 9,8 g/l. Der sapropelische Schlamm (Faulschlamm) enthält etwa 40 % organische und 41 % mineralische Substanzen. Der Schlamm wird Menschen mit Er­kran­kungen des Bewegungsapparats, mit gynäkologischen Erkrankungen (insbesondere Unfruchtbarkeit) und Dermatosen (Hautkrankheiten) aller Art empfohlen. Nicht empfohlen wird der Schlamm für Menschen mit Herz-Kreislauf-Erkrankungen, Morbus Basedow, Asthma oder Infektionskrankheiten. Das am Seeufer gelegene Amara Resort verfügt über rund 2000 Unter­künfte in drei Hotels. Das Lebăda Hotel ist mit 507 Zimmern das größte Hotel des Resorts und eines der größten Hotels des Landes (Stand 2011). Anscheinend ist der See seit Mai 2022 komplett ausgetrocknet. Mikroorganismen Die Zusammensetzung des Seewassers war und ist hier wie auch am Techirghiol-See Anlass zu eingehenden limnologischen Untersuchungen, beispielsweise von Paul-Adrian Bulzu et al. (2019). Mit Hilfe der Meta­genomik konnten eine Reihe von Asgard-Archaeen identifiziert werden, darunter der Thorarchaeota, Heimdallarchaeota und Loki­archaeota (Stämme AMARA_1, AMARA_1S, AMARA_2S etc.). Einzelnachweise
Lake Amara

Lake Amara (Romanian: Lacul Amara) is a saltwater fluvial liman lake located on the Slobozia - Buzău road near Amara in Ialomița County, Romania. The lake has a surface area of 132 ha (0.51 mi2), a water volume of 2,600,000 m3 (0.00062 cu mi), a length of 4 km (2.5 mi) and a width between 200 m (660 ft) and 800 m (2,600 ft) while the maximum depth reaches 3 m (9.8 ft). The lake is situated in a depression having no links to the Ialomița River. Because of the lack of a year-round constant fresh water supply and because of the evaporation process triggered by the dry climate, the concentration of salts in the lake is quite high. The hypertonic water is rich in sulphate salts, bicarbonate, chlorides, iodides, bromides and magnesium salts which led to the formation of a therapeutic mud used to treat different illnesses. The general mineral concentration of the water is around 9.8g/L. The sapropelic mud contains around 40% organic and 41% mineral substances. The mud is recommended to people with affections of the locomotory system, with gynaecologic affections (especially sterility) and dermatosis patients of all kinds. The mud is not recommended to people with cardiovascular diseases, Graves' disease, asthma or infectious diseases. The Amara Resort located at the shores of the lake has around 2,000 accommodation places in three hotels. At 507 rooms, the Lebăda Hotel is the largest in the resort and one of the largest hotels in the country. References