NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Socola Mică Church

The Socola Mică Church (Romanian: Biserica Socola Mică) is a Romanian Orthodox church located at 9 Socola Lane in Iași, Romania. It is dedicated to the Nativity of Mary, Athanasius of Alexandria and Cyril of Alexandria. After the seminary at Socola Monastery opened and the church became a students' chapel, local residents decided to build a new church. The church was blessed in 1809, as can be read from an inscription on a small reliquary placed in the altar; a date of 1812 has also been proposed. The ktitor was the boyar Țânașa (Atanasie) Gosan, whose name gave rise to the church's second dedication. He also willed an annuity of 20 lei for candles and oil. The first parishioners were grape growers. Significant repairs were carried out in 1838. Its local significance grew when the Socola Monastery church underwent repairs, leaving it the only functioning place of worship in the area. Made of brick on a stone foundation, the church is small in size. It is trefoil in shape, with a foyer, vestibule, nave and altar. There are two symmetrical semicircular apses, each with a narrow arched window. Other windows ensure that light streams into the building. The outside walls are plastered and lack decoration; the roof is simple, in two sections. The interior walls are not painted. There is a hexagonal spire above the foyer, with a window on each face. Throughout, the ceilings are flat, made of varnished beams. The foyer and bell tower above the entrance were rebuilt in 1995. The church underwent restorations, including painting of the whole interior, from 2006 to 2012. The iconostasis features the relics of Saints Charalambos, Pantaleon, Cosmas, with Luke the Evangelist added later. The church is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs. Notes
Aro Palace

Az Aro Palace Brassó egyetlen ötcsillagos szállodája. A kubista stílusú épületet a bukaresti Román Biztosító (Asigurarea Românească – innen az Aro elnevezés is) indítványozására emelték, és 1939-ben adták át; akkoriban ez volt Brassó legnagyobb világi épülete. 1963-ban a kapacitás növelésének ürügyén lebontották a mellette elhelyezkedő belvárosi református templomot, és 1965-ben itt adták át a szálloda új szárnyát. Története A bukaresti Asigurarea Românească 1937-ben indítványozta egy új és korszerű, tizenkét emeletes szálloda építését Brassó központjában, melynek költségét 70 millió lejre becsülték. Az építkezés 1938 tavaszán kezdődött a Rezső körúton (akkori román nevén Bulevardul Ferdinand, ma Bulevardul Eroilor) a református templom és a Wilhelm Czell-palota közötti telken, Horia Creangă és Haralamb Georgescu építészek tervei alapján. A kilencemeletes épületet 1939. július 1-én adták át és július 17-én avatták fel. A 104 szobát és 8 lakosztályt magába foglaló szálloda a város legmodernebbje volt, és a Fekete templom után második legmagasabb épülete. A szálloda aranykora csak néhány évig tartott: a második világháború beköszöntével a vendégek száma elapadt, kávézója megszűnt, az alagsort a városiak óvóhelyként használták a bombázások alatt. A háború után a szovjet hadsereg tisztjeinek szállása volt. 1949-ben államosították és ismét szállodaként üzemeltették, Hotel Carpați néven. Az 1960-as évek elején időszerű lett a kapacitás növelése; és mivel Iancu Rădăcină építész nem akart a régi épület struktúrájába beavatkozni, egy új szárny felhúzását javasolta. A kezdeti tervekben az új szárny a régihez képest jóval hátrahúzódva, a belvárosi református templom mögött kapott volna helyet. A kommunista román városvezetés azonban kapott az alkalmon, és elrendelte a „szemet szúró” magyar emlék lerombolását, ami 1963 végén meg is történt. Az építkezésnek nem csak a templom és melléképületei, hanem a Szent János utca számos háza is áldozatul esett. Az új szárnyat 1965-ben adták át. Az 1990-es években visszakapta az Aro Palace nevet. 2003–2008 között felújították, és ötcsillagos szállodává minősítették. Az egykori református templom helyén emléktáblát állítottak. Leírása A szálloda három szárnyból áll: az 1939-ben épült régi szárny, az 1965-ben épült új szárny, és a szintén 1939-ben épült Aro Sport. A kilencemeletes régi szárny kubista stílusú, függőleges vonalaival az amerikai felhőkarcolókat idézi, tetején úszómedence található. Szerkezete károsodás nélkül vészelte át az 1940-es, 1977-es, és 1986-os földrengéseket. A komplexumban összesen 195 szoba, hat étterem, négy konferenciaterem, és egy úszómedence található. A szállodát működtető Aro Palace részvénytársaság birtokolja többek között a Korona Szállót, a Capitol Szállót, és a Cerbul Carpatin vendéglőt. 2016-ig a Fellegvár is a tulajdonában volt. Jegyzetek Források ↑ Aldea: Aldea, Vasile (2016). Crâmpeie din Brașovul de ieri și azi (román nyelven). Vidombák: Haco International. ISBN 9789737706416.
Hotelul Aro Palace

Inaugurat în anul 1939, Hotelul ARO Palace este situat în centrul istoric al Brașovului, pe Bulevardul Eroilor. Istoric Hotelul a fost proiectat de arhitectul Horia Creangă, nepotul scriitorului Ion Creangă și promotor al arhitecturii moderne în România. Horia Creangă a proiectat și construit peste 70 de clădiri administrive, culturale, industriale, dar și clădiri de locuințe, cea mai cunoscută fiind blocul ARO din capitală (de pe B-dul Magheru, clădirea fiind numită ulterior Blocul Patria). Denumirea de ARO Palace a fost moștenită de la societatea Asigurarea Românească, înființată în 1923, din banii căreia s-a finanțat construcția hotelului. Ansamblul hotelier din Brașov cuprindea Aro Palace și Aro Sport, situat pe strada Sfântul Ioan, în spatele hotelului mare. Hotelul Aro a fost ridicat în anii 1937-1938 lânga elegantul palat Czell (Palatul Soarelui) și inaugurat chiar înainte de izbucnirea celui de-al doilea Război Mondial. În perioada comunistă, numele hotelului a fost schimbat în „Carpați”, revenindu-se la vechea denumire abia după 1990. Tot în acea perioadă s-a decis extinderea hotelului pentru creșterea capacitații de cazare. Construcția părții noi a început în anul 1963 și s-a terminat în 1965, fiind considerată o reușită arhitecturală a acelei vremi, reușită umbrită de demolarea unei frumoase biserici refomate, care a făcut loc noului edificiu. Noua aripă a hotelului a fost proiectată de arhitectul brașovean Iancu Rădăcină, în respect pentru opera lui Horia Creangă, găsind volumul potrivit pentru a lăsa vizibile, dinspre Cetățuie, Casa Sfatului și Biserica Neagră, precum și întregul centru istoric al Brașovului. Galerie de imagini Referințe Vezi și Hotelurile „Coroana” și „Postăvarul” din Brașov Legături externe Materiale media legate de Aro Palace la Wikimedia Commons Site oficial
13 Septembrie

13th of September (Romanian: 13 Septembrie) is a district in the south of Bucharest, Romania in Sector 5, close to the city center. History The name comes from the main street in the area: Calea 13 Septembrie, which is named after the date of the closing battle of the 1848 Wallachian Revolution which was fought on the nearby Dealul Spirii between the Ottoman troops and the Firemen division of Bucharest led by captain Pavel Zăgănescu. The 13th of September is the Firefighter's Day in Romania since then. On the territory of the district were the former Uranus and Izvor neighborhoods, which disappeared in the 1980s, with the start of construction of the Palace of the Parliament during the Nicolae Ceaușescu era (see Ceaușima). Landmarks Palace of the Parliament Panduri Hospital Marriott Hotel Bucharest Monument of Firefighter Heroes from Bucharest References
13 Septembrie

13 Septembrie (13 septembre en Roumain) est un quartier au sud de Bucarest dans le secteur 5 de la ville, proche du centre-ville Histoire Le nom du quartier provient de l'artère principale dans cette zone, la calea 13 Septembrie, qui a été elle-même nommée en commémoration de la bataille (ro) de la butte de Spirea près de Bucarest, ayant eu lieu à cette date en 1848 durant la révolution roumaine, entre des combattants de la principauté de Valachie — dont une compagnie de pompiers dirigés par le capitaine Pavel Zaganescu (ro) — et un corps d'armée de l’Empire ottoman. Le 13-Septembre est pour cette raison devenu la Journée des pompiers de Roumanie (ro). Lieux particuliers La Maison du Peuple l'hôpital Panduri Références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la Roumanie Portail de Bucarest
13 Septembrie

13 Septembrie è un quartiere situato nel Settore 5 di Bucarest, nel sud, vicino al centro. Storia Il nome deriva dalla Calea 13 Septembrie che a sua volta richiama la Battaglia della Collina Spirii, dove la divisione dei pompieri della città di Bucarest, affrontò l'esercito ottomano. La giornata del 13 settembre è stata dichiarata quindi la Giornata dei Pompieri. Edifici Casa del Popolo Spitalul Panduri Hotel Marriott Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su 13 Septembrie (quartiere)
13 Septembrie

13 Septembrie – dzielnica Bukaresztu położona w Sektorze 5. Nazwa dzielnicy pochodzi od alei Calea 13 Septembrie, która upamiętnia bitwę pod Dealul Spirii, gdzie dywizja strażaków z Bukaresztu stawiła czoła armii osmańskiej. Dzień 13 września został wówczas ogłoszony Dniem Strażaków. Przypisy
13 Septembrie (cartier)

13 Septembrie este un cartier situat în sectorul 5 al Bucureștiului în partea de sud, aproape de centrul capitalei. Istorie Numele cartierului vine de la Calea 13 Septembrie, care la rândul său aduce aminte de Bătălia din Dealul Spirii unde divizia de pompieri a Bucureștiului a înfruntat armata Otomană. Ziua de 13 Septembrie a fost declarată atunci Ziua Pompierilor. Repere importante Casa Poporului Spitalul Panduri Hotel Marriott Referințe
Jewish Museum (Bucharest)

The Jewish Museum in Bucharest, Romania is located in the former Templul Unirea Sfântă (United Holy Temple) synagogue, which survived World War II. The name has several variants, including Museum of the History of the Romanian Jewish Community. In Romanian it is variously called Muzeul de Istorie al Comunitatilor Evreiești din România, Muzeul de Istorie a Comunitații Evreiești București etc. The museum gives broad coverage of the history of the Jews in Romania. Displays include an enormous collection of books written, published, illustrated, or translated by Romanian Jews; a serious archive of the history of Romanian Jewry; a collection of paintings of and by Romanian Jews that, while relatively small, consists of works of a calibre worthy of a major art museum (many of the same artists' works hang in the National Museum of Art); memorabilia from Jewish theaters including the State Jewish Theater; a medium-sized display devoted to Zionism; a small but pointed display of antisemitic posters and tracts; two rooms off to a side, one dealing with the Holocaust era from a historical point of view, the other a Holocaust memorial; discussion of both favorable and unfavorable treatment of the Jews by various of Romania's historic rulers; in short, a museum devoted to looking seriously at the history of a particular ethnic group within a society. In contrast to its Hungarian equivalent in Budapest, this is not a museum that sees the exodus of the majority of the country's surviving Jews to Israel as a culmination: this museum is focused more on what that means for those who have stayed, what is the continuing contribution of Jews to Romanian culture, what has been, what is, and what will be the role of Jews in Romania. The Museum also contains a large collection of Jewish ritual objects from Romania, collected by Rabbi Moses Rosen (1912–1994), the late Chief Rabbi of the Romanian Jewry. See also History of the Jews in Romania List of synagogues in Romania External links The drawing The Jew With a Book, 1919-1920, by Iosif Iser, from the museum's collection. References
Musée juif de Bucarest

Le Musée juif de Bucarest, capitale de la Roumanie, est un établissement de sauvegarde du patrimoine culturel et historique de la communauté juive de Roumanie. Il occupe l'ancienne synagogue de l'Union sacrée (en roumain : Unirea sfântă) qui n'a pas été endommagée durant la Seconde Guerre mondiale ni démolie durant les grands travaux du dictateur communiste Nicolae Ceaușescu. Le musée porte également le nom de musée d'Histoire de la Communauté juive roumaine (Muzeul de Istorie al Comunității Evreiești.) Collections Le musée décrit l'histoire des juifs installés dans le pays depuis l'Antiquité ainsi que leur contribution à la culture roumaine. On y trouve une large collection d'objets rituels collectés par le grand-rabbin de Roumanie Moses Rosen (en) (1912–1994), un très grand nombre de livres et d'archives sur la communauté juive du pays, ainsi qu'une collection de tableaux de peintres juifs roumains. Certains de ces artistes d'une grande importance pour le pays sont également exposés au musée national d'Art de Roumanie. Une partie de l'exposition traite notamment de l'histoire du théâtre national juif (en), témoin de la vitalité de la communauté du XIXe au milieu du XXe siècle. Une autre partie du musée traite de la Shoah en Roumanie qui toucha durement les Juifs du pays dont le nombre s'élevait à 756 930 avant-guerre contre 356 237 en 1941 (après la perte de la plupart des territoires à forte densité juive), et seulement 146 274 recensement de 1956. Au fil des années, la communauté s'est étiolée, émigrant vers Israël, la France ou les États-Unis : le recensement de 2002 ne trouve que 6 179 Juifs et celui de 2011, à peine 3 271. En 2000, le musée a subi un acte de vandalisme médiatisé, probablement commis par antisémitisme. Notes et références Notes Références Annexes Articles connexes Histoire des Juifs en Roumanie Liens externes Semi-official English-language page Le musée d'histoire des Juifs de la Roumanie, un article en français sur le musée The drawing The Jew With a Book, 1919-1920, by Iosif Iser, extrait d'une des collections du musée Portail de Bucarest Portail du judaïsme Portail des musées Portail de l’histoire
Еврейский музей (Бухарест)

Еврейский музей в Бухаресте, Румыния, расположен в здании бывшей синагоги Templul Unirea Sfântă (Объединённый Святой Храм), сохранившейся после Второй мировой войны.Экспозиция музея охватывает историю евреев в Румынии. Коллекция включает в себя значительное собрание книг, написанных, изданных, проиллюстрированных или переведённых румынскими евреями, обширный архив по истории еврейской общины Румынии, а также коллекцию картин румынских еврейских художников. Несмотря на относительно небольшой объём, собрание произведений отличается высоким качеством; многие работы этих художников также представлены в Национальном художественном музее Румынии. В экспозиции также представлены материалы, связанные с еврейским театром, включая Государственный еврейский театр, коллекция, посвящённая сионизму, экспозиция антисемитских плакатов и трактатов, а также две комнаты, одна из которых посвящена истории Холокоста, а другая — мемориалу жертв Холокоста. В музее представлены материалы, освещающие отношение различных правителей Румынии к еврейскому населению. Музей также хранит крупную коллекцию еврейских ритуальных предметов, собранных раввином Моисеем Розеном (1912–1994), бывшим главным раввином румынской еврейской общины. Примечания
Viitorul Stadium (Scornicești)

The Viitorul Stadium is a multi-purpose stadium in Scornicești, Olt County, Romania. It is currently used mostly for football matches and is the home ground of FC Olt Scornicești. It is the 24th stadium in the country by capacity. The stadium holds 13,500 people, the capacity being restricted from 18,000 due to advanced level of degradation. History The stadium was opened in 1975, with a capacity of 30,000 seats. The facilities of the stadium at the time of construction included: seats at the first stand (first stadium in Romania that had seats), official stand, press rooms, changing rooms, sauna, swimming pool under the second stand, a pitch with water drainage system, living rooms for the cantonments (under the first stand). The stadium was used by the FC Olt Scornicești, football team which was founded in 1973 and represented the village of dictator Nicolae Ceaușescu, from which he received support to reach Divizia A, soon became one of the best teams in the Romanian rural area. FC Olt played several seasons in the top-flight, promoting in 1981 and being helped to not relegate. After the fall of the communist regime, the club lost its main support, relegated in 1990 and since then has not promoted above the third tier. Today the first stand has apartments that are used by needy families, while the other stands are not used and they are gradually falling apart. Thus in 1988 the stadium had 25,000 seats, the capacity falling to 18,000 seats, then to 13,500 in 2017. References
Stadionul Viitorul (Scornicești)

Stadionul Viitorul este un stadion multifuncțional din Scornicești, județul Olt, România. În prezent, este folosit în principal pentru meciuri de fotbal și este terenul de acasă al echipei FC Olt Scornicești. Stadionul poate găzdui 13.500 de persoane, capacitatea fiind restrânsă de la 18.000 din cauza nivelului avansat de degradare. Istoric Stadionul a fost inaugurat în 1975, având o capacitate de 30.000 de locuri. Dotările stadionului în momentul construcției includeau: scaune la tribuna I, tribună oficială, spații pentru presă, vestiare, saună, bazin de înot sub tribuna II, gazon cu sistem de drenare a apei, camere de locuit pentru cantonamente (sub tribuna I). Stadionul a fost folosit de echipa de fotbal FC Olt Scornicești care a fost fondată în 1973, a reprezentat satul dictatorului Nicolae Ceaușescu, de la care a primit sprijin pentru a ajunge în Divizia A, a devenit în scurt timp una dintre cele mai bune echipe din mediul rural românesc. A jucat mai multe sezoane în Liga 1, promovând în 1981 și fiind ajutată să nu retrogradeze. După căderea regimului comunist, clubul și-a pierdut principala susținere și a retrogradat în 1990 și de atunci nu a promovat mai sus de Liga a III-a. La FC Olt au evoluat jucători cunoscuți ca: Dorinel Munteanu, Victor Pițurcă sau Dan Petrescu. În prezent evoluează în Liga a IV-a. Astăzi stadionul de fotbal are apartamente locuibile sub tribuna de vest, în timp ce celelalte tribune nu sunt folosite și încet-încet cad în paragină. Astfel în 1988 stadionul avea 25.000 de locuri, capacitatea scăzând la 18.000 de locuri, apoi la 13.500 în 2017. Referințe Legături externe Fotografie cu stadionul echipei FC Olt Scornicești la romaniansoccer.ro Colecție interesantă de fotografii cu echipa pe Flickr „FC Olt nu-și propunea să joace în cupele europene”[nefuncțională]. Jurnalul Național.
Iulia Hasdeu National College (Bucharest)

The Iulia Hasdeu National College (Romanian: Colegiul Național Iulia Hasdeu) is a high school located in the eastern part of Bucharest, Romania, right at the crossroad of Ferdinand I Boulevard and Mihai Bravu Highway. It is one of the secondary education institutions in Bucharest. It was named after poet Iulia Hasdeu. Established in 1926, Iulia Hasdeu National College provides education of European standards, complemented by a range of extracurricular activities, including clubs such as Photography, Model United Nations, Debate, Architecture, Theater, and Film, among others. International Projects Erasmus The college participated in the Erasmus+ project titled “Radio, adolescentes y noticias. Un proyecto para la educación inclusiva en Europa” from 2017 to 2019, in collaboration with four educational institutions from Spain, France, Bulgaria, and Hungary. The project aimed to promote inclusive education for disadvantaged groups, focusing on their integration into society through the use of new technologies for creating media materials. It emphasized three educational dimensions: the fundamental values of the European Union, communication in Spanish, and artistic education. The initiative included international meetings for teacher training and student exchanges, including a long-term meeting in Córdoba, Spain. In October 2017, the first teacher training activity was held in Córdoba, and from November 13–17, 2017, National College "Iulia Hasdeu" hosted the first transnational coordinator meeting and a student exchange focused on ethnic and religious inclusion, with representation from teachers and 12 students under the guidance of the school's principal, Marian Gaspar Fieraru. PEEP (Pan European Educational Project) PEEP is an international initiative involving Romania, Greece, Slovakia, the Netherlands, Russia, the Czech Republic, Italy, and Hungary, launched in the early 1990s. Romania has participated for over 25 years, with cultural exchanges focused on Culture, Science, and History. Each year, five students and one teacher from each country engage in research and presentations, using English for communication. An artistic component, the International Theatre Project (ITP), was added about 18 years ago, allowing students to perform and create plays. An annual evaluation conference discusses project outcomes and future plans, emphasizing the project's role in promoting international understanding and cooperation. Bibliography cnih.ro/despre External links Official site
Colegiul Național Iulia Hasdeu

Colegiul Național Iulia Hasdeu este un liceu situat în partea de est a Bucureștiului, la intersecția dintre Bulevardul Ferdinand I și Șoseaua Mihai Bravu. Este una din cele mai prestigioase unități de învățământ secundar din București. A fost numit dupa poeta Iulia Hasdeu. Istorie Piatra de temelie a construcției a fost pusă în ziua de 20 iulie 1926 așa cum atestă actul de întemeiere: „Astăzi 20 iulie anul mântuirii 1926, în zilele majestăților lor, Ferdinand I, rege al tuturor românilor și măritei sale doamne, regina Maria, patriarh al României fiind I.P.S.S. Dr. Miron Cristea, iar ministru al Instrucțiunii Dl. I. Petrovici, având ca primar al municipiului București pe Dl. Anibal Teodorescu, iar primar al Sectorului 2, pe Dl. Dimitrie Grozdea; Pus-am piatra de temelie a Liceului Comunal de fete Obor. Început-am ridicarea acestui așezământ din dorința de a fi altar de cultură și viață națională pentru această parte a cetății Bucureștilor, păstrătoare a celor mai vechi tradiții eroice și religioase.” Anul 1929 este foarte important în istoria liceului. Este anul în care se face mutarea în noul loc care poartă numele de “Liceul Comunal de Fete Iulia Hasdeu”, nume pe care îl va păstra încă două decenii. În anul 1942 “s-a inaugurat și dat spre folosință clădirea nouă a Liceului Comunal de Fete Iulia Hasdeu”. După Al Doilea Război Mondial, efectivele claselor cresc considerabil. Astfel, în anul școlar 1945-1946 existau nouă clase întâi paralele, fiecare având 42-44 eleve. Tot în acest an se înființează un internat pentru copiii săraci cu o capacitate de 120 de locuri. Una din plăcile de marmură aflate în holul liceului, marchează darea în folosință a internatului, a cărui construcție a început în 1945 și s-a încheiat în noiembrie 1947. În 1955, numele liceului devine “Școala medie nr. 15”. Cuprinde ciclurile gimnazial și liceal iar în anul școlar următor, se înființează și o secție serală. În toamna anului 1956 liceul devine mixt. Începând cu anul școlar 1971-1972 liceul devine real-umanist cu limba de predare spaniolă, proces care se generalizează în anul școlar 1974-1975. A urmat apoi perioada în care accentul s-a pus pe învățământul tehnic și a crescut foarte mult numărul de clase la seral iar liceul sub numele de Liceul de filologie-istorie nr. 1. În anul 1990 denumirea liceului s-a schimbat în Liceul Teoretic Iulia Hasdeu, denumire pe care a păstrat-o până în anul 2000. Ca recunoștere a calității procesului de învățământ desfășurat în liceu și a realizărilor, începând din anul școlar 2000-2001, acesta a fost numit prin Ordin al Ministrului Educației Naționale “Colegiul Național Iulia Hasdeu”. Admitere Galerie de imagini Vezi și Iulia Hasdeu Note Legături externe Site-ul oficial