NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
St. George's Church, Sfântu Gheorghe

St. George's Church (Romanian: Biserica Sfântul Gheorghe) is a Romanian Orthodox church located at 1 Piața Andrei Șaguna, Sfântu Gheorghe, Romania. It is dedicated to Saint George. The town’s Romanian community had a wooden church as early as 1750. In 1790, the authorities of the Principality of Transylvania approved the construction of a new Orthodox church. Another wooden church was built on the site of the old one. Later, in 1802, a stone spire was added, which survives to this day. After 1850, the local Romanians began to demand a new church and school, both of which had fallen into disrepair. Their petitions asking to build in the town center, sent starting in 1862, went unanswered. Thus, they decided to rebuild the extant structures. In 1870, Metropolitan Andrei Șaguna sent an appeal for donations, which came from Transylvania as well as Romania. Șaguna consecrated the new church in 1872. In 1916, during World War I, the church was used as a prison and then a barn for the horses of German troops, suffering serious damage. The priest was imprisoned from 1915 to 1917, charged with high treason. The church was repaired between 1919 and 1922, and new bells were donated. Metropolitan Nicolae Bălan rededicated the church in 1923. A second Romanian church opened in Sfântu Gheorghe in 1924; in the autumn of 1940, following the Second Vienna Award, both priests left for Brașov under pressure from the new Hungarian authorities. The parish remained vacant until 1941, when Bishop Nicolae Colan named a new priest. Another priest left in 1990, during the ethnic tensions that followed the Romanian Revolution. Between 1790 and 1938, with only brief interruptions, the parish priests came from the Popoviciu family, several of whose members lie buried in the churchyard. The church is rectangular, without apses. The altar is separated from the nave by a wooden iconostasis, which has icons from 1872. The church was repaired and the interior walls painted in 1993. Entrance is through the tower, which is made of fired brick and nearly 15 meters high. The nave is around 5 meters high. The thick walls hold eight stained glass windows in the nave and three in the altar. The church is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs. Notes
Szent György-templom (Sepsiszentgyörgy)

A sepsiszentgyörgyi Szent György-templom műemlékké nyilvánított épület Romániában, Kovászna megyében. A romániai műemlékek jegyzékében a CV-II-m-B-13099 sorszámon szerepel. Története Leírása Hivatkozások Források Parohiile Sfântu Gheorghe II și VI - Sf. Gheorghe Vechi. protopopiatul-sfantugheorghe.ro. Protopopiatul Sfântu Gheorghe (Hozzáférés: 2016. január 16.) "Lista monumentelor istorice: Județul Covasna" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28..
Biserica Sfântul Gheorghe din Sfântu Gheorghe

Biserica ortodoxă cu hramul Sf. Gheorghe este un lăcaș de cult situat în partea de est a municipiului Sfântu Gheorghe, pe strada Horia, Cloșca și Crișan. Ansamblul inițial cuprindea clopotnița și o biserică de lemn (ambele construite în preajma anului 1810). În 1872 a fost înălțată actuala biserică din piatră, pe locul celei vechi, ruinate. Monument istoric (cod: CV-II-m-B-13099). În imediata vecinătate a lăcașului de cult a funcționat prima școală confesională ortodoxă română din Sfântu Gheorghe, în prezent casă memorială. Note
Biserica Sfântul Nicolae din Osica de Jos

Datând ca așezământ din 1825, Biserica "Sfântul Nicolae" marchează centrul localității Osica de Jos, județul Olt. Biserica a fost ridicată în anul 1825 de către localnici. Lăcașul a fost refăcut în anul 1894, pe temelia veche, de către boierul Dimitrie Guran, proprietar al moșiei Osica, după cum este specificat în pisania bisericii, aceasta fiind datată: 25 aprilie 1894. În anul 1934, Ilie Lăcătușu va fi hirotonit preot în această biserică în data de 1 septembrie 1934. El va sluji aici până în luna noiembrie 1934. Legături externe
Szent Miklós-templom (Szentbenedek)

A Szent Miklós-templom műemlékké nyilvánított épület Romániában, Kolozs megyében. A romániai műemlékek jegyzékében a CJ-II-m-B-07702 sorszámon szerepel. Története Leírása Hivatkozások Források "Lista monumentelor istorice: Județul Cluj" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28..
St. Nicholas–Șelari Church

St. Nicholas–Șelari Church (Romanian: Biserica Sfântul Nicolae–Șelari) is a Romanian Orthodox church located at 16 Blănari Street in the Lipscani district of Bucharest, Romania. It is dedicated to Saint Nicholas. A first church, likely of wood, existed in the vicinity in the 17th or even the 16th century. It is attested in a 1664 document, and mentioned in records from subsequent decades. The church was rebuilt in masonry in 1699–1700; the main ktetor was Paharnic Șerban II Cantacuzino. Severely damaged during the 1802 earthquake, it was rebuilt in a different form over the following two years. In the mid-19th century, it was the church of the chandlers’, cotton-weavers’ and barbers’ guilds. After being badly damaged by the Great Fire of Bucharest, it was demolished in 1860. The rubble of the old church was reused, forming a wall up to four meters thick. Work on the new church proceeded slowly. In 1867, when Prince Carol visited, he was shown the difficult situation and promptly promised a donation from his personal funds. His grant of ten thousand gold coins made the prince a ktetor. The interior painting by Gheorghe Tattarescu dates to the same period. The general aspect of the church, with its Greek- and Gothic Revival touches, goes back to the 1866-1868 rebuilding. Repairs took place in 1903, 1921–1925, 1940, 1971 and, following the appearance of serious cracks due to the 1977 quake, in 1978–1985. Archaeological observations in 1996 determined that the remains of the Cantacuzino church are embedded in the foundation, some three meters below ground. The church is cross-shaped, measuring 25 meters long by 9–16 meters wide. The polygonal Christ Pantocrator dome sits atop the nave, while the octagonal bell tower is above the outer part of the narthex. The altar apse has nine exterior faces, like its 1700 predecessor, and is semicircular on the interior. The facades, which feature a richly decorated cornice, are divided into two sections by a row of bricks. The large lower windows are rectangular, while the upper ones are arched. The western facade features upper and lower pilasters in strong relief, a central recessed rose window, a small triangular pediment and a cornice with palmettes. Four steps lead to a portico framed by an arch supported on two marble columns. The church is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs. Notes References Lucia Stoica and Neculai Ionescu-Ghinea, Enciclopedia lăcașurilor de cult din București, vol. I. Bucharest: Editura Universalia, 2005, ISBN 973-7722-12-4 External links Official website
Biserica Sfântul Nicolae Șelari

Biserica „Sfântul Nicolae” Șelari este un monument istoric (cod LMI B-II-m-B-18174) datând din secolul al XVII-lea. Hramul bisericii este în ziua Sfântului Ierarh Nicolae. Istoric Cea mai veche mențiune a bisericii se găsește într-un document din a doua jurmătate a secolului al XVII-lea, într-un document din 1677 (condica mânăstirii Nucet), unde este amintită "mahalaua Sf.Nicolae-Șelari". Breasla lucrătorilor în piele (pielarii) au luat-o în îngrijire și au denumit-o Biserica Sfântului Nicolae, pe care-l aveau de patron. În anul 1700, marele paharnic Șerban Cantacuzino (devenit apoi vomic), fiul spătarului Drăghici și nepot al domnului Șerban Cantacuzino, a rezidit biserica din piatră, cu ajutorul negustorilor Iorgu Starostele și Apostol Lazăr. Constantin Mavrocordat o reparat-o pe la jumătatea secolului al XVIII-lea. În 1802, marele cutremur din 14 octombrie a dărâmat biserica aducând-o în ruină. În 1804, a fost ridicată cu ajutor obștesc. Pisania pomenește pe Hagi Gheorghe Polizu, Nicolae Zaharia, Gheorghe Dimitrie. În 1820, la biserică a luat ființă tipografia de muzică bisericească, înființată de Petre Efesiul, pe langă școala de "muzichie", unde a lucrat și Anton Pann. A fost prima tipografie de muzică bisericească din toată lumea ortodoxă orientală. În 1827 a fost vandută Mitropoliei. Pe la 1860 biserica era șubrezită din cauza cutremurelor, a infiltrării apei. În 1867 s-a dărâmat vechea clădire și în 1868 s-a ridică noua biserică, prin colectă publică. Având insuficienți bani, la rugămintea lui I.C.Brătianu, Carol I a donat din caseta patricularä suma de 10.000 galbeni, cu care s-a terminat zidirea bisericii. Biserica actuală este zidită în stil mare și pictată de cunoscutul artist Gheorghe Tattarescu și renovată de pictorul Traian Dancuș în 1971. Între anii 1994 – 1998, s-au efectuat lucrări ample de subzidire, centura exterioară de beton, acoperis nou. În 1999 au început lucrările de restaurare a picturii de catre specialiști restauratori sub conducerea maestrului Ioan Darida. Galerie de imagini Note Legături externe Vindecări și bucurii de la Sfântul Nicolae Arhivat în 30 august 2014, la Wayback Machine., 6 decembrie 2012, Ioan Bușagă, Ziarul Lumina
Georgskirche (Fabric)

Die Kirche des großen Märtyrers St. Georg (rumänisch Biserica Sfântul Mare Mucenic Gheorghe, kurz auch Biserica Sfântul Gheorghe) ist eine Kirche und ein denkmalgeschütztes historisches Gebäude an der Piața Traian im II. Bezirk Fabric (deutsch Fabrikstadt) der westrumänischen Stadt Timișoara (deutsch Temeswar). Sie ist zusammen mit der Serbisch-Orthodoxen Kathedrale an der Piața Unirii in der Inneren Stadt (rumänisch Cetate) und der Nicolaikirche an der Piața Avram Iancu im V. Bezirk Mehala eine der drei serbisch-orthodoxen Kirchen der Stadt. Geschichte Die Kirche zählt zu den ältesten in Timisoara. Bereits vor 1746 standen hier nacheinander zwei Holzkirchen. Die erste wurde im Zuge des Venezianisch-Österreichischen Türkenkriegs 1716 während des osmanischen Rückzuges niedergebrannt. Zehn Jahre später wurde hier eine neue Holzkirche gebaut, die aber bereits nach zwei Jahrzehnten abgerissen wurde, um Platz für das jetzige Gotteshaus zu schaffen. Dieses wurde 1745–1755 im Barockstil unter Beibehaltung romantischer Elemente errichtet, die insbesondere am Turm und dem westlichen Eingang zum Ausdruck kommen. Bis zur Errichtung eines rumänisch-orthodoxen Bistums 1863 nutzten orthodoxe Rumänen und orthodoxe Serben die Kirche gemeinsam. Der Fassadenturm der Kirche wurde als selbstständiger Baukörper angebracht und 1890 aufgestockt. Die Ausstattung der Kirche entstand 1775 und ist das Werk des Malers Sava Petrovici. Die Ikonostase der Kirche wurde 1764 von dem Maler Nikola Nescovic von der Akademie der Bildenden Künste in Bratislava (Pressburg) gestaltet. Die Wandmalerei verblasste im Laufe des 19. Jahrhunderts und wurde mit in Tempera ausgeführten Dekorationen ersetzt. 1894 wurde das Gewölbe der Kirche durch den deutschen Maler Gerhard Mentzel neu gestaltet. Die rechte und die linke Votivgabe wurden in der ersten Hälfte des 19. Jahrhunderts erstellt, diese stellen die Märtyrer Heiliger Georg und Heiliger Demetrios dar. Die zwölf Apostel und die Muttergottes Maria in der Mitte sind die einzigen Werke in Tempera, die von dem Originalwerk Nikola Nescovics erhalten sind. In den letzten Jahren wurde die Wandmalerei und die Ikonostase von Spezialisten aus Novi Sad und Belgrad restauriert. Siehe auch Liste der Sakralbauten in Timișoara Literatur Ioan Munteanu, Rodica Munteanu: Timișoara Monografie. Editura Mirton, Timișoara 2002, ISBN 973-585-650-6, S. 570. Alexandru Cuțara: Timișoara - Temeswar, Bild-Kunst-Monographie. Editura Amarcord, Timișoara 1998, ISBN 973-9244-35-1, S. 120. Martin Eichler, Dan Leopold Ciobotaru, Martin Rill: Temeswar - Timișoara. Eine Perle des Banats. Wort+Welt+Bild Verlag, München 2010, ISBN 978-3-9810825-6-2. Mihai Opriș: Timișoara - Arhitectura de-a lungul veacurilor. 1987 (rumänisch). Weblinks Agenda: Biserica ortodoxa sarba cu hramul "Sfântul Mare Mucenic Gheorghe", 11. November 2008, in rumänischer Sprache rastko.rs, Bild der Apostel und der Heiligen Maria Einzelnachweise
Iglesia serbia de San Jorge (Timișoara)

La iglesia serbia de San Jorge (en rumano: Biserica sârbească Sf. Gheorghe; en serbio: Српска црква Св. Ђорђе), es un edificio religioso de la Iglesia ortodoxa serbia que se encuentra en Piata Unirii enTimisoara, Rumania.​ Forma parte de la eparquía de Temišvar y es uno de los edificios de la iglesia ortodoxa serbia en la ciudad, junto con la catedral ortodoxa serbia. Historia Desde la época otomana aquí existía una pequeña iglesia ortodoxa. En el siglo XVII esta iglesia se encontraba en un avanzado estado de degradación y fue sustituida por una iglesia de madera. Pero la primera iglesia ortodoxa representativa del distrito de Fabric es la iglesia de San Jorge.​ De hecho, después del incendio que destruyó la iglesia ortodoxa del distrito de Cetate en 1737, la iglesia de Fabric se convirtió en el único lugar de culto para los ortodoxos en la ciudad.​ Esta iglesia fue construida entre 1745 y 1755 en estilo barroco. La torre de la iglesia, con elementos de arquitectura neoclásica, fue levantada en 1890, porque se habían construido edificios más altos en la plaza, que dominaba la iglesia desde un punto de vista arquitectónico.​ Durante el período en el que se construyó, los patriarcados rumanos en el Banato habían sido transferidos bajo la jurisdicción de la metrópoli serbia, que había trasladado su sede de Belgrado a Timișoara. La iglesia de San Jorge era un lugar de culto para los feligreses ortodoxos rumanos y serbios, y los servicios se celebraban en ambos idiomas.​ Pero había disensiones entre las dos comunidades, ya que los rumanos querían la separación jerárquica de las dos iglesias. Así, en la Gran Asamblea de Câmpia Libertății de 1848, una de las demandas de los rumanos fue el reconocimiento de un metropolitano rumano en Timișoara. En 1865, se decidió la separación jerárquica de la Iglesia ortodoxa rumana de la serbia. Unos años más tarde, una decisión judicial declaró que la iglesia de San Jorge pertenecía únicamente a la comunidad ortodoxa serbia, y los ortodoxos rumanos construirían una nueva iglesia en el distrito de Fabric, la iglesia de San Elías.​ En los últimos años, especialistas de Novi Sad y Belgrado han restaurado la pintura mural y el iconostasio. Arquitectura La iglesia consta de una nave rectangular, una esbelta torre, adosada a la fachada principal, y un coro poligonal, estando la nave provista de un tejado a dos aguas. Los tres niveles de la torre están delimitados por fajas.​ El interior de la iglesia data de 1775 y es obra del pintor Sava Petrović. El iconostasio de la iglesia fue diseñado en 1764 por el pintor Nikola Nešković de la Academia de Bellas Artes de Bratislava. La pintura mural se desvaneció durante el siglo XIX y fue sustituida por decoraciones realizadas en temple. En 1894 la bóveda de la iglesia fue rediseñada por el pintor alemán Gerhard Mentzel. Las ofrendas votivas de la derecha y la izquierda fueron realizadas en la primera mitad del siglo XIX y representan a los mártires San Jorge y San Demetrio. Los doce apóstoles y la Virgen María en el centro son las únicas obras en temple que sobreviven de la obra original de Nikola Nešković.​ Referencias Enlaces externos
Szent György szerb ortodox templom (Temesvár)

A temesvári Szent György szerb ortodox templom műemlékké nyilvánított épület Romániában, Temes megyében. A romániai műemlékek jegyzékében az TM-II-m-A-06169 sorszámon szerepel. Története Leírása Hivatkozások Források "Lista monumentelor istorice: Județul Timiș" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28..
Biserica sârbească „Sf. Gheorghe” din Timișoara

Biserica sârbească „Sf. Gheorghe” din Timișoara este un monument istoric aflat în cartierul Fabric din Timișoara. Este o biserică mononavă cu absidă poligonală, cu turn clopotniță deasupra unui pridvor deschis pe latura de vest. Pictura murală a fost realizată în mai multe etape. Pictura iconostasului a fost realizată în 1764 în manieră barocă, de către maestrul Nikola Nescovic. Până în anul 1863 lăcașul a fost folosit în comun de ortodocșii sârbi și români. Note Legături externe Materiale media legate de Biserica sârbească „Sf. Gheorghe” din Timișoara la Wikimedia Commons
Црква Светог великомученика Георгија у Темишвару

Црква Светог великомученика Георгија (рум. Biserica sârbească „Sf. Gheorghe”) је српска православна црква у насељу Фабрика у Темишвару у Румунији. Смештена на Трајановом тргу, једна је од три српске православне цркве у граду, заједно са Српском саборном црквом на Тргу уједињења и црквом Преноса моштију Светог оца Николаја у кварту Мехала. Црква је грађена између 1745. и 1755. године, у барокном стилу. Иконостас цркве дизајнирао је 1764. године сликар Никола Нешковић.
Târca–Vitan Church

Târca–Vitan Church (Romanian: Biserica Târca–Vitan) is a Romanian Orthodox church located at 142 Calea Vitan in Bucharest, Romania. It is dedicated to the Feast of the Ascension, to Saint John the Evangelist and to Saints Menas and Charalambos. History The church is situated near the left bank of the Dâmbovița River, once a swampy area grazed by cattle. The name of Târca, dating to around 1670, refers either to tărcat, piebald; or to țarc, pen. Vitan is linked to vite, cattle. The church was completed before July 1820, the date of the first pisanie, written in Romanian Cyrillic and placed on the western facade. Serdar Radu Poenaru and his wife Natalia were the ktetors; it was the first church on the site. (Ioan C. Filitti holds that Târca was a nickname in Poenaru’s family tree.) After their death, the church and adjacent estate passed to an heiress, who eventually sold them. The neglected church came to lie in ruins; it was closed in 1912, and the owners were set on demolition. In 1914, following a public collection of funds and a donation from the Metropolis of Ungro-Wallachia, the church was repaired, given a mosaic floor and painted; it reopened in 1915. The masonry iconostasis retains its original painting, which was repaired in 1924. A new pisanie dates to 1925. Several further restorations of the painting occurred in the latter half of the 20th century. Description The church has a cross-shaped plan, 23 meters long by 6–9 meters wide, with thick brick walls and apses in slight relief. A smaller enclosed portico was added later, next to which there is a room for lighting candles. The narthex and first part of the nave have a cylindrical vault. The bell tower sits on the narthex; only the large stone base remains, protected by tin sheeting. There is a depressed dome above the center of the nave, resting on pendentives. The facades are divided into two unequal sections by a simple string course. The two feature panels of varying dimensions; these are rectangular, with rounded corners. The upper part of the western facade has icons of the patron saints painted in three rectangular frames. The roof, built of tin between 1885 and 1915 and at present, was temporarily replaced by Turkish tiles in 1940. The belfry at the entrance was restored in 1942. The base level was once enclosed by massive doors facing the exterior. The corners of the upper level are rounded off by column sections and narrow windows. The four-sided roof is covered in tiles. A metal-framed structure to the northwest of the church is now used for bell ringing. A badly deteriorated row of cell-houses built by the ktetor for himself and for journeying monks is located to the west, separated by a fence. A cemetery, closed in 1880, once surrounded the church; a stone cross from 1877 remains. The church is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs. Notes References Lucia Stoica and Neculai Ionescu-Ghinea, Enciclopedia lăcașurilor de cult din București, vol. I. Bucharest: Editura Universalia, 2005, ISBN 973-7722-12-4 External links Official website
Biserica Târca-Vitan

Biserica Târcă-Vitan, cu hramul Înălțarea Domnului este o biserică ortodoxă, construită în stil neobizantin, în cartierul Vitan, în sud-estul orașului București, pe versantul stâng al Dâmboviței. Este monument istoric, cod LMI B-II-m-B-19882. Biserica a fost construita de catre Răducanu Poenaru, nepotul familiei Poenaru (numit și Târcă Poenaru). Se spune că denumirea de "Târcă" dată bisericii vine de la această poreclă. Vezi și Descrierea planului unei biserici ortodoxe Biserica Ortodoxă Română Note Legături externe Site-ul oficial al parohiei Târca-Vitan[nefuncțională – arhivă]
Szent Kereszt felmagasztalása templom (Szentbenedek)

A szentbenedeki Szent Kereszt felmagasztalása templom, hajdani Kornis-kápolna, amelyet alsó templomnak is neveznek műemlékké nyilvánított épület Romániában, Kolozs megyében. A romániai műemlékek jegyzékében a CJ-II-m-B-07703 sorszámon szerepel. Fekvése A Kornis-kastélytól 300 méterre délre helyezkedik el. Története A kápolnát eredetileg a bencések építették, és 1573-ban a rend feloszlatása után került Keresztúri Kristóf birtokába. Miután Keresztúri Kristóf unitárius lett, a kápolnában unitárius udvari pap szolgált. Keresztúri veje, a katolikus Kornis Boldizsár hatására 1602-ben a szentbenedeki egyház ismét katolikussá lett. 1862-ben és 1899-ben a Kornis család felújíttatta; 1939-ben a román ortodox híveknek adták el. Az 1950-es és 1960-as években kisebb, 1991–1992-ben teljes felújításon esett át, ekkor készítette Bumb Constantin a festményeket is. A templomot 1993. szeptember 19-én szentelte újjá Irineu Pop Bistriţeanul. Leírása Az erdélyi késő gótika stílusában épült templom a dési református templomhoz hasonlít. Az eredeti boltívek csak részben maradtak fenn; a főhajó boltozatát a boltívek beomlása után sima mennyezettel fedték be. A hajó nyugati oldalán található harangtorony különlegessége, hogy a földszinten és első emeleten négyszögű, a második és harmadik emeleten nyolcszögű. A torony délnyugati és délkeleti oldalán a Báthori-család címere látható. Források Entz Géza: Szolnok-Doboka középkori művészeti emlékei. Kolozsvár: Erdélyi Múzeum-Egyesület. 1943. = Erdélyi tudományos füzetek, 150. Léstyán Ferenc: Megszentelt kövek: A középkori erdélyi püspökség templomai I–II. 2. bőv. kiadás. Gyulafehérvár: Római Katolikus Érsekség. 2000. ISBN 973-9203-56-6 "Lista monumentelor istorice: Județul Cluj" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28.. Parohia Mănăstirea. protopopiatulortodox.ro. Protopopiatul Ortodox Român Dej (Hozzáférés: 2016. január 16.) További információk Kádár József: Szolnok-Dobokavármegye monographiája VI.: A vármegye községeinek részletes története (Sajgó–Tótfalu). Közrem. Tagányi Károly, Réthy László. Deés [!Dés]: Szolnok-Dobokavármegye közönsége. 1901. 318–319. o.