NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Biserica Sfinții Voievozi din Mierea

Biserica Sfinții Voievozi din Mierea se află în localitatea Mierea, comuna Ghioroiu, județul Vâlcea. Lăcașul din Mierea, ridicat din zid în 1841 în stilul bisericilor postbrâncovenești, este una dintre frumoasele biserici de țară din zona Vâlcii. Păstrează picturi exterioare, cuprinse într-o friză înaltă, sub streașină, precum și în pridvor, la intrare, dominat de compoziția „judecății de apoi”. În interior se păstrează un ansamblu pictat de valoare artistică și culturală, în care se distinge suita de ctitori pictați în mărime naturală în pronaos. Biserica se află pe noua listă a monumentelor istorice LMI 2004: VL-II-m-B-09820. Istoric Momentul și faptele ridicării bisericii sunt redate de pisania sculptată în piatră peste intrare. Textul ei, în limba română cu litere chirilice reține următoarele: „Aceast[ă] sf[â]nt[ă] biserică, unde să prăznuește hramu Sf[i]nți[i] Voivozi s-au făcut din zid, din temelie, cu osteneala și cheltuiala popei Nițulu[i] Vladimirescu i popa Nica și popa Șărban, Nica cu cetaș[ii] lor moșineni și cu Tănăsie dinu Craiova și din vecini, Zăicoi și Văleni, cu blagosloveniia priaosfinți[i] sale părintelui episcup Neofit al Râmnicului, în zilele luminatului, domn[iei] sa[le] Alecsandru Gh[i]ca vodă. Și l[a] această beserică au fostu și popa Dumitra[șcu] deopotr[i]vă cu popa Nițu Vlădimirescu; 1841 iun[i]e 18”. Biserica a fost așadar ridicată din temelie în 1841, în timpul domniei lui Alexandru Ghica. Ctitorii preoți, Nițu, Nica, Dumitrașcu, Șărban, și Tănasie Craiovean sunt pictați împreună cu consoartele lor în tindă. Numele tuturor ctitorilor sunt surprinși în pomelnicul de la proscomidie, în altar. Pe peretele de nord, în pronaos, apar și numele zugravilor din Dozești: „Constandinu zugravu ot Dozăști: Ilie zugravu Dozăs[cu]”. Aceștia și-au lăsat și un pomelnic al lor în altar: „Pomelnicu zugravilor: [Ghe]orghe erodiiacon ... Ionu, Mihai ot Dozăști”. Lăsată o bună vreme în părăsire și lipsită de reparații biserica a ajuns la sfârșitul mileniului trecut în pragul de a se ruina. A fost reparată salvator la începutul mileniului însă așteaptă o necesară curățare și conservare a picturii, precum și un acoperiș mai autentic și durabil. Note Bibliografie Bălan, Constantin și colab. (2005). Inscripții medievale și din epoca modernă a României. Județul istoric Vâlcea (sec. XIV-1848). București: Editura Academiei Române. ISBN 973-27-1263-5. Vezi și Mierea, Vâlcea Legături externe CIMEC[nefuncțională] Fișă de monument Monumente istorice din România Fișa ansamblului de monument Imagini exterioare Imagini interioare
Église Sainte-Croix de Suceava

L'église Sainte-Croix (roumain : biserica Sfânta Cruce) est une église arménienne située dans la ville de Suceava, dans le nord de la Roumanie. L'ensemble des bâtiments se compose d'une église construite au début du XVIe siècle par le mécène Khatchik Hancoian et d'un clocher autonome indépendant et plus ancien. C'est une des nombreuses églises arméniennes de la ville de Suceava avec par exemple celle du monastère de Zamca, celle de Saint-Siméon, etc. Elle ne doit pas être confondue avec l'église Sainte-Croix de Suceava, qui est orthodoxe et roumaine. Présentation Origines Le chantier de construction de l'église actuelle s'est terminé en 1521, sous le règne du voïvode de Moldavie, Ștefan IV Mușat''. La commande de l'édifice et son chantier a été dirigé par un mécène arménien du nom de Khatchik Hancoian. Le sanctuaire est implanté sur une église médiévale antérieure qui fut remplacée par celle actuelle. En attestent des pierres tombales en langue arménienne présentes dans le cimetière et d'autres remployées dans les murs du nouveau sanctuaire. Icônes De nombreuses icônes ont été réalisées entre le XVIe siècle et le XIXe siècle par des arméniens de Roumanie pour orner les murs de cette église. Plusieurs d'entre elles sont aujourd'hui conservées en très bon état. Galerie Références Bibliographie Ouvrages classés du plus récent au plus ancien. (en) Datev Hagopian (dir.) et Seyranush Manukyan, Armenian Treasures in Romania, Bucarest, Biblioteca Națională a României, 2020, 105 p. (ISBN 978-606-93853-8-8, lire en ligne). Claude Mutafian, La Saga des Arméniens de l'Ararat aux Carpates, Paris, Les Belles Lettres, 2018 (ISBN 978-2-251-44788-9), chap. VII (« L'installation des Arméniens à l'est des Carpates »). . Frédéric Macler, Rapport sur une mission scientifique en Roumanie (Juin-Août 1927), Revue des études arméniennes (tome X), Paris, Imprimerie nationale, 1930 (lire en ligne). . Liens externes Portail de la Roumanie Portail de l’Arménie Portail de l’architecture chrétienne
Biserica Sfânta Vineri din Ploiești

Biserica Sfânta Vineri Biserica “Sfânta Vineri” din orașul Ploiești, așezată pe strada Neagoe Basarab, nr.12, este unul dintre lăcașurile ortodoxe de închinare de tradiție din acest oraș. Sub acest nume este cunoscută în oraș drept biserica cu hramul Cuvioasa Paraschiva. Face parte dintre bisericile noi. Deși pe locul ei au mai existat construcții, ea „a fost făcută cu totul din nou în anii 1875÷1880”. Biserica este zidită aproape în aceeași perioadă cu Catedrala Mitropolitană din Iași. Ceea ce este foarte interesant și important din punct de vedere spiritual este că aceasta a fost singura biserică cu un program de slujbe permanent, fiind deschisă 12 ore pe zi. [1][nefuncțională] A fost ridicată în stilul gotic, iar la 1877 a suferit o modificare, turlele fiind făcute în stilul rusesc, în formă de ceapă. Este concepută pe lățime, lucru care se vede mai ales la fațada vastă, lucrată pe mai multe planuri, unul dintre acestea, poligonal, apărând ca un pseudofronton și având în mijloc o mare rozetă. Această fațadă, bogata ornamentație exterioară, corpurile paralelipipedice care servesc drept postament turnurilor aduc o contribuție barocă stilului neoclasic al lucrării, în timp ce turlele aparțin stilului tradițional românesc (nu fără influențe rusești la cupolele bulbucate). În 1880, biserica a fost pictată de Gheorghe Tattarescu, care a realizat aici una dintre cele mai bune lucrări ale sale. Biserica Sfanta Vineri Ploiesti Program Liturgic Luni si Marti 08.00 Utrenie si Acatist 17.00 Vecernia si Acatist Miercuri 08.00 Utrenie 09.00 Sfânta Liturghie si Acatist 16.00 Vecernie si Acatist 17.00 Taina Sfântului Maslu Molitvele Sf. Ioan Gura de Aur Joi 08.00 Utrenie si Acatist Vineri 07.15 Utrenie 08.30 Sfânta Liturghie 10.00 Acatist 10.30 Taina Sfântului Maslu Molitvele Sf. Vasile și sfințirea aghiasmei mici 17.00 Vecernie cu Litie Acatist Sâmbătă 08:00 Utrenie și Sfânta Liturghie 09.30 Slujba parastasului 17.00 Vecernia Duminică 08:00 Utrenie 09.45 Sfânta Liturghie Note
Old St. Eleftherios Church

The Old St. Eleftherios Church (Romanian: Biserica Sfântul Elefterie Vechi) is a Romanian Orthodox church located at 15B Sfântul Elefterie Street in Bucharest, Romania. It is dedicated to Saint Eleftherios and to Saint George. The church was built in 1741–1744 on land belonging to the Metropolis of Ungro-Wallachia. The area was swampy, near a mill fed by the Dâmbovița River. In 1748, Prince Grigore II Ghica strengthened the church’s position, declaring it a metochion of the Metropolis. In 1782, the grandson of Constantin Brâncoveanu found it necessary to carry out repairs. Damaged by the 1802 earthquake, its administration was taken over by Metropolitan Dositei Filitti two years later, and he consolidated the structure. The 1838 tremor caused severe damage; it is not known whether this was immediately fixed, but it is recorded that the monastic cells were demolished in 1852–1856. In 1867, the church was transformed into a Greek Revival building, as per the prevailing fashion. Restoration work began in 1929; Ștefan Balș-Lupu was in charge of architecture, while Paul Popescu Molda supervised the frescoes. The project finished in 1935, having consolidated the walls, redone the roof, restored the old cornice, opened the portico and brought back to light the exterior paintings. Around the same time, the surrounding street was straightened out and the church left on an island in the middle. The year 1935 saw the beginning of the New St. Eleftherios Church on land belonging to the old. The church was consolidated following the earthquakes of 1940 and 1977 (when the dome was rebuilt). Painting and structural repairs were carried out in 1982–1984. The church is 19 meters long and 6.4 meters wide. It is cross-shaped, with a porch and enlarged narthex topped by a bell tower. The portico has three arches facing west and two larger ones to the north and south. These are separated by massive stone columns. The stone door frame is carved in post-Brâncovenesc style. The lower half of the facade features a series of scalloped arches, while the upper part includes painted bas-relief medallions. It has beautiful frescoes in the exonarthex. Currently, the church is only used for special occasions, with regular services held in the new one. The church is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs; it acquired this status in 1915. Notes References Lucia Stoica and Neculai Ionescu-Ghinea, Enciclopedia lăcașurilor de cult din București, vol. I. Bucharest: Editura Universalia, 2005, ISBN 973-7722-12-4
Biserica Sfântul Elefterie Vechi din București

Biserica Sfântul Elefterie Vechi din București a fost construită din dania lui jupân Constantin sin [= fiul lui] Macsin cupețul, cu ajutorul și supravegherea mitropolitului Neofit, între anii 1743-1744, în timpul domniei lui Mihai Racoviță. Lăcașul, situat în sectorul 5 din București, este monument istoric (cod LMI B-II-m-A-19675). Biserica a fost declarată monument istoric pe 10/23 martie 1915, în urma raportului Comisiunii Monumentelor istorice din 17 februarie/2 martie 1915. Pisania are următorul text: „Această sfântă și dumnezeiască biserică, care prăznueste pre numele marelui Mucenic Gheorghe și a Sfântului Sfesteno Mucenic Elefterie, s-au ridicat și s-au zidit dan sin Macsin cupet, prin osteneala Presfințitului Mitropolitu al Ungrovlahiei Chir Neofit și a dumisale jupan Andrei zaraf, unchiol răposatului, pre carele i-au fostu lăsată epitrop la moartea dumnealui și s-au săvarșitu această dumnezeiască biserică în zilele preluminatului și preînnălțatului domnu Io Mihai Racoviță Voevod, într-o pomenire vecinică ctitoriloru și ostenitori cei mai sus pomeniți. Leat 7252, mai 4.” În perioada interbelică s-a început în apropiere construcția unei biserici mai încăpătoare, care poartă numele Biserica Sfântul Elefterie Nou. Note Legături externe Biserica Sfantul Elefterie Vechi, 14 iunie 2012, CrestinOrtodox.ro Harta Monumentelor Istorice din București
Kościół św. Jana Nepomucena w Suczawie

Kościół św. Jana Nepomucena (rum. Biserica Sfântul Ioan Nepomuk) – rzymskokatolicka świątynia parafialna znajdująca się centralnej części rumuńskiego miasta Suczawa, przy Strada Ștefan cel Mare, otoczony parkiem Profesora Ioana Nemeșa. Należy do diecezji Jass. Historia W końcu XVI wieku miasto zamieszkiwało 200 katolików oraz ok. 2000 żołnierzy, którzy korzystali z dwóch świątyń poza murami miasta. W kolejnych latach liczba wiernych malała, w 1682 miasto zamieszkiwał tylko jeden katolik. Po przyłączeniu Bukowiny do Monarchii Habsburgów w 1775 do Suczawy sprowadzono urzędników i robotników z Czech, Moraw i Słowacji. Na ich potrzeby od 1780 odprawiano msze w prawosławnej cerkwi Zmartwychwstania Pańskiego, 11 listopada 1811 erygowano parafię. Obecny kościół wzniesiono w latach 1820–1822, w 1836 kościół konsekrowano i nadano mu patrona, św. Jana Nepomucena, w latach 40. XIX wieku na wieży zamontowano zegar. Architektura Świątynia klasycystyczna, trójnawowa. W nawach bocznych znajdują się empory. Fasadę zdobią rzeźby śś. Jana Nepomucena i Kajetana. Przed wejściem głównym znajduje się pomnik Jana Pawła II, poświęcony 17 maja 2009. Organy W świątyni znajdują się organy, wykonane około roku 1980, poświęcone po remoncie w marcu 2024 przez ks. bpa Iosifa Păuleța. Galeria Przypisy
Església de Sant Sabbas (Iași)

L'Església de Sant Sabbas ( romanès: Biserica Sfântul Sava) és una església ortodoxa romanesa situada al carrer Costache Negri 44 a Iași, Romania. Està dedicada a sant Sabbas el Santificat. Orígens i reconstrucció La primera església del lloc es va construir poc després de l'any 1583, quan els monjos grecs de Mar Saba van demanar al príncep Pere el Coix un terreny on poguessin aixecar una església. Un cop atesa la seva petició, els monjos van construir una església dedicada a la Dormició de la Mare de Déu, juntament amb cel·les, formant així un monestir. Situada sota la protecció de Mar Saba, va adquirir el nom del monestir de Jerusalem. Es creu que Pere va contribuir a la construcció de l'església, donada la seva aparició en un retrat votiu i en oracions de commemoració. La referència més clara a l'església es troba en una carta escrita per Miquel el Valent el juny de 1600. A causa de la riquesa del monestir, l'administració de les propietats moldaves pertanyents a l'⁣Església del Sant Sepulcre s'hi va situar fins a la secularització de les finques monàstiques a Romania el 1863. Els problemes amb el terreny on es va construir van fer que la primera església es deteriorés ràpidament, un procés accelerat per la invasió tàrtara de 1624. Una altra teoria sosté que l'església va cremar a principis d'abril de 1616, juntament amb totes menys 600 de les 20.000 cases de la ciutat, en un incendi provocat per Ștefan IX Tomșa. Sigui com sigui, l'any 1625 es va construir una església completament nova. El seu ktitor era postelnic Enache Caragea, d'origen grec i emparentat amb el príncep regnant, Radu Mihnea. Va donar prop de vint pobles o parts de pobles al monestir, convertint-lo entre els més rics de Moldàvia. Caragea va morir l'any 1632 i se li va fer una luxosa làpida a l'interior de l'església, que no sobreviu. El campanar es va afegir en una data posterior, indeterminada. Hi ha tres plaques de dedicatòria, una en eslau eclesiàstic antic i dues en grec. La primera descripció supervivent és de Pau d'Alep més tard al segle XVII. Referències
Église Saint-Siméon de Suceava

L'église Saint-Siméon de Suceava (biserica Sfântul Simion din Suceava en roumain) est une église arménienne située dans la ville de Suceava, en Roumanie. L'ensemble des bâtiments a été construit entre le début du XVIe siècle (église) et le début du XVIIe siècle (clocher autonome, dit turnul roșu en roumain, « la tour rouge »). C'est une des nombreuses églises arméniennes de la ville de Suceava avec par exemple celle du monastère de Zamca, celle Sainte-Croix-des-Arméniens, etc… Présentation Histoire L'église a été construite à peu près en même temps que l'église arménienne Sainte-Croix de Suceava. Toutes les deux ont été réalisées autour des années 1520. Comme le montre l'arménologue Claude Mutafian, le clocher a probablement été construit autour de 1600 sur la volonté d'un riche arménien du nom de Dônig, dont le nom a été retrouvé sur la pierre tumulaire de son fils, encore présente dans l'église. Architecture L'ensemble des bâtiments religieux comprend deux grands bâtiments auquel s'ajoute un vaste cimetière. L'édifice principal est l'église dédiée à saint Siméon. Son architecture est typique des régions de l'est des Carpates entre le XVe et le XVIe siècle. Le clocher, qui est autonome, est plus tardif d'un siècle et a été construit au tout début du XVIIe siècle dans l'architecture baroque locale, très appréciée par la communauté arménienne des principautés roumaines. Le cimetière a, quant à lui, des tombes très variées esthétiquement mais aussi chronologiquement avec des pierres tombales allant du XVIe au XIXe siècle. Galerie Références Bibliographie Claude Mutafian, La Saga des Arméniens de l'Ararat aux Carpates, Paris, Les Belles Lettres, 2018 (ISBN 978-2-251-44788-9), chap. VII (« L'installation des Arméniens à l'est des Carpates »). . Liens externes Portail de la Roumanie Portail de l’Arménie Portail de l’architecture chrétienne
Église Saint-Spyridon de Iași

L'église Saint-Spyridon de Iași a été construite entre 1747 et 1752 et présente une composition similaire à l'église du Monastère Frumoasa. On y remarque des influences néo-gothiques, mais aussi des influences russes. L'église a servi de chapelle aux malades à l'hôpital « Saint-Spyridon », le premier hôpital de Moldavie, construit au milieu du XVIIIe siècle . Historique L'église a été construite grâce aux soutiens conjoints du boyard Ștefan Bosie, de l'hetman Vasile Ruset et du marchand Anastasie Lipscanul de Corfou. Elle a été rénovée à plusieurs reprises. Après le tremblement de terre de Vrancea du 26 octobre 1802 (le plus puissant que la Roumanie ait jamais connu), elle a été sévèrement endommagée et a dû être détruite en 1804 avant d'être intégralement reconstruite 1807. Ensuite, elle a bénéficié de réparations en 1862, 1938 et 1976, poursuivies par celles de 1990, grâce aux efforts du prêtre Neculai Stoian. Le clocher a été édifié en 1786, selon la forme de la coiffe en roseau que portait Saint Spyridon. Les fondateurs ont également créé l'hôpital à côté de l'église, le premier à Iași, en 1757, sous le règne du voïvode Constantin Racoviță, qui a promulgué l'acte à cet effet. Dans l'architecture de l'église, le rectangle prédomine dans tous les espaces. L'intérieur possède une nef centrale encadrée par neuf petites nefs latérales. La peinture murale sur les pendentifs du dôme représente les quatre évangélistes. Le dôme de la nef est peint et représente le Christ pantocrator et l'autel l'image de la Sainte-Trinité. Le marbre d'imitation rehaussé des ornements intérieurs date de 1863. La peinture de l'iconostase a été réalisée, à la même période que l'église, par l'artiste Eustatie Altini. En 1863, l'iconostase a été réparée et polie à l'or grâce à l'intervention du logothète Dimitrie Ghica. L'église possède un patrimoine inestimable : objets de culte en métaux précieux, vêtements liturgiques, livres de culte recouverts d'argent doré et ornés de scènes bibliques représentatives exécutées en émail, donnés à l'église par des personnalités qui ont franchi le seuil de ce lieu saint. Cişmelele Près du clocher se trouvent les deux fontaines avec des inscriptions en turc, grec et roumain, qui attestent qu'en 1765, sous le règne de Grégoire Alexandre Ghica III (tué par les Turcs en 1777), de l'eau a pu être amenée dans la ville grâce à des canalisations en argile cuite. Notes et références Notes (ro) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en roumain intitulé « Biserica Sfântul Spiridon din Iași » (voir la liste des auteurs). Références Annexes Bibliographie (ro) Dan Ghinea, Enciclopedia geograficæa a Romãaniei, Bucarest, Editura Enciclopedică, 2002, 1456 p. (ISBN 973-45-0396-0), p. 702. Liens externes (ro) « Parohia Sfântul Spiridon - Iași », sur Historique de l'église Saint-Spyridon, 2020 (consulté le 20 mai 2020). Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Roumanie Portail du XVIIIe siècle
Moon Church

The Moon Church (Romanian: Biserica cu Lună) is a Romanian Orthodox church located at 10 Piața Unirii, Oradea, Romania. It is dedicated to the Dormition of the Mother of God. History The local Orthodox community mainly lived in the Velența and Orașul Nou ('New Town') districts, and was composed of Romanians, Serbs, Aromanians and Greeks. A number of them acquired substantial wealth, were prominent in city life and wished to build a grand church. Two wealthy and influential judges on the appeals court, Püspöky Mihály and Kristoff Mihály - noblemen devoted to the Orthodox faith - obtained an audience with Joseph II. They argued that the city’s only Orthodox church, located in Velența, was too far from other Orthodox areas. In spite of protests, permission was granted. Bishop of Arad, Petar Petrović, presided over the cornerstone laying. This is recorded in Greek, Romanian and Serbian inscriptions. Construction began in November 1784, during the Revolt of Horea, Cloșca and Crișan. Éder Jakab (Jakob Eder), a Nagyvárad (Oradea) local, was the architect, and Johann Lins the building engineer. In the summer of 1786, following several days of torrential rain, the structure partly collapsed. Work was completed in 1790, with the first services taking place in November. Once the interior painting was finished in 1832, the church was consecrated. Description The style is late Baroque with clear classicizing elements, as well as a decided provincial stamp. The interior strictly adheres to the norms of Byzantine architecture. The keystone above the iconostasis used to feature a portrait of Vasile Ursu Nicola, better known as the revolt leader Horea and usually considered the only authentic depiction of his face. Today, a copy stands in its stead; the original is at the Oradea Diocese museum. The nickname derives from a mechanism installed in the spire in 1793. The clock and moon are the work of an innovative Viennese hobby astronomer and clockmaker, Georg Rüppe. The mechanism that turns the moon is designed to complete a whole rotation around its axis every 28 days, thus indicating the phases of the moon, based on the daily cycle marked by the clock mechanism. The anchoring wheel of the clock is engraved in German with the designer’s name and hometown. The church served as a cathedral from 1920, when the Oradea Diocese was revived, until 2012, when a new cathedral opened. The church was repainted in 1977-1979. It is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs. See also Greeks in Romania Serbs of Romania Prague astronomical clock Sighișoara Clock Tower References
Biserica cu Lună

Biserica cu Lună, cunoscută oficial sub denumirea Catedrala Adormirea Maicii Domnului, este o biserică creștin-ortodoxă aflată în Oradea, construită între anii 1784-1790. A fost denumită astfel datorită unui mecanism unic în Europa, aflat pe turla bisericii, care are menirea de a pune în mișcare o sferă cu diametrul de 1 m, de forma lunii, vopsită jumătate în negru, jumătate în auriu.> Această sferă se deplasează după mișcarea de rotație a Lunii în jurul Pământului și arată, prin rotirea sa, fazele Lunii. Mecanismul care activează luna a fost instalat în anul 1793 și este creația unui astronom amator si ceasornicar din Viena, Georg Rüppe. Biserica este monument istoric, cod LMI BH-II-m-A-01088. Vezi și Lista catedralelor din România Note Legături externe Biserica cu lună, site oficial Biserica cu lună Biserica cu Lună din Oradea, mărturie a spiritualității crișene[nefuncțională], 9 noiembrie 2009, Pr. Ioan Codorean, Ziarul Lumina Poziția Bisericii cu Lună pe harta orașului Oradea[nefuncțională] Biserica cu Lună în circuitul turistic Punți crișene Arhivat în 22 ianuarie 2016, la Wayback Machine.
Szent Paraszkiva-fatemplom (Vadpatak)

A vadpataki Szent Paraszkiva-fatemplom műemlékké nyilvánított épület Romániában, Temes megyében. A romániai műemlékek jegyzékében az TM-II-m-A-06179 sorszámon szerepel. Története Leírása Hivatkozások Források Bisericile de lemn din Arhiepiscopia Timişoarei. mitropolia-banatului.ro. Mitropolia Banatului (Hozzáférés: 2016. január 3.) "Lista monumentelor istorice: Județul Timiș" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28..