NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sfântul Sava Főgimnázium

A bukaresti Sfântul Sava Főgimnázium (Colegiul Național Sfântul Sava) Románia legjobb középiskolája. Története Șerban Cantacuzino fejedelem 1679-1680-ban iskolát alapított fivére, Constantin Cantacuzino javaslatára; ezt az iskolát Constantin Brâncoveanu fejedelem 1694-ben Fejedelmi Akadémiává (Academia Domnească) alakította át. Az akadémia első igazgatója Szevasztósz Kiminítisz lett. Az oktatás a görög-latin klasszikusokon alapult. Az akadémia a havasalföldi elit képzését szolgálta, tanulói az uralkodó és a nagyurak gyermekei voltak. Az intézmény Balkán-szerte híressé vált; a konstantinápolyi pátriárka is küldött ide diákokat. Az oktatás eleinte görög nyelven folyt, majd az 1770-es években nagyobb hangsúlyt fektettek a latin nyelvre, és bevezették a francia és olasz nyelv oktatását is. Alexandru Ipsilanti fejedelem újjászervezte az iskolát, növelte a tanárok számát, és az tanulók között helyet kaptak az alsóbb osztályokból származók is. Az 1806-1812-es háborús időszakban az iskola működése megszakadt, de 1814-től Ioan Caragea uralkodása idején új lendületet kapott, a tanulók száma 320-ra növekedett, és az iskola kikerült a kolostor fennhatósága alól. 1818. március 24-étől (Gergely-naptár szerint április 5.) az oktatás Gheorghe Lazăr irányításával román nyelven folyt. 1818-tól az intézmény neve Școala Națională Sfântul Sava, 1832/33-tól pedig Colegiul Național Sfântul Sava lett. 1821-ben az iskola megszakította tevékenységét, mert Gheorghe Lazăr és diákjai részt vettek a Tudor Vladimirescu-féle felkelésben; a felkelés leverése után az oktatás újraindult, de 1823-ban Lazăr súlyosbodó betegsége miatt az iskola megszűnt, és csak 1831-ben indult újra. 1836-ban könyvtárat állítottak fel. Az 1848-as havasalföldi forradalomban jelentős szerepe volt az iskola tanáraiból és diákjaiból alakult csoportnak. 1859. augusztus 25-én (Gergely-naptár szerint szeptember 6.) jogtudományi kar, 1863-ban természettudományi és bölcsészettudományi kar létesült, ezekből alakult meg 1864-ben a Bukaresti Egyetem. 1948 és 1990 között az iskola híres diákja, Nicolae Bălcescu nevét viselte. Tagozatai A 2023/24-es tanévben filológia, természettudomány és matematika-informatika szakos osztályok indultak; a két matematika-informatika osztály közül az egyik kéttannyelvű (román-angol) volt. A felvételhez legalább 9,66-os (filológia), 9,77 (matematika-informatika), 9,87 (természettudomány) illetve 9,89 (kéttannyelvű matematika-informatika) pont volt szükséges a maximálisan elérhető 10-ből. Eredmények A 2022/23-as tanévben az iskola 977 diákjából 105-nek a tanulmányi átlaga a maximálisan elérhető 10,00 volt, (ez a maximálisan elérhető), 828-nak a 9,00-9,99 között, 39 tanulónak 8,00-8,99 között, 2 tanulónak 7,00-7,99 között; hárman buktak meg. 2014 és 2023 között évente két-háromszáz diák érettségizett a gimnáziumban. A sikeresen érettségizők aránya 98,9%-100% között volt. A 2023-ban érettségizettek közül mindenki sikeresen felvételizett a felsőoktatásba; 41 fő külföldön (Hollandia, Olaszország, Egyesült Királyság, Spanyolország, Írország, Amerikai Egyesült Államok, Franciaország, Svájc, Belgium, Kína) tanult tovább. Híres tanárai Híres diákjai Jegyzetek
Kolegium św. Sawy

Narodowe Kolegium Świętego Sawy w Bukareszcie (rum. Colegiul Național „Sfântul Sava” din București) – szkoła średnia w Bukareszcie kontynuująca tradycje powołanej w 1694 przez Konstantyna Brâncoveanu z inicjatywy Konstantyna Kantakuzena Królewskiej Akademii św. Sawy (rum. Academia Domnească de la Sfântul Sava). Jej pierwotną siedzibą był klasztor św. Sawy, obecnie wykorzystywany przez uniwersytet w Bukareszcie. Szkoła była jednym z głównych ośrodków edukacji na Bałkanach. Do 1818 językiem nauki był grecki, następnie – z inicjatywy Gheorghe Lazăra – rumuński. W 1831 nauka odbywała się w trzech etapach: sztuk wyzwolonych (cztery lata), studiów uzupełniających (trzy lata) i specjalnych (trzy lata). Ten ostatni był odpowiednikiem studiów wyższych. W 1836 w kolegium powstała pierwsza rumuńska biblioteka. W 1864 książę Aleksander Jan Cuza zadecydował o wydzieleniu z kolegium uniwersytetu. Pozostała część przyjęła nazwę Narodowego Kolegium Świętego Sawy. W latach 1948–1990 szkoła nosiła nazwę Liceum im. Nicolae Bălcescu (rum. Liceul Nicolae Bălcescu). Do najbardziej znanych wykładowców kolegium należeli: Tudor Arghezi, Henri Coandă i Nicolae Iorga, a absolwentów: król Michał I Rumuński, Arghezi, Nicolae Bălcescu, Ion I.C. Brătianu, Ion Duca, Take Ionescu i Gheorghe Tătărescu. Przypisy
Colegiul Național „Sfântul Sava” din București

Colegiul Național „Sfântul Sava” (CNSS) este o instituție de învățământ preuniversitar de prestigiu din București, România. Este descendentul direct al Academiei Domnești, divizate în 1864 de domnitorul Alexandru Ioan Cuza în Universitatea din București și prezentul colegiu. Patronul instituției este Sfântul Sava. Din 1948 până în 1990 a purtat numele „Liceul Nicolae Bălcescu”, fiind numit după revoluționarul pașoptist, fost elev al colegiului. Istoric Colegiul „Sfântul Sava” (1694-1864) A fost fondat în 1694, la îndemnul stolnicului Constantin Cantacuzino, de către domnitorul Constantin Brâncoveanu sub numele de Academia Domnească de la Sfântul Sava și era dispus inițial în clădirile Mănăstirii Sfântul Sava, astăzi Universitatea din București. Limba folosită în cadrul procesului de educație era limba greacă, până în 1818, când la inițiativa lui Gheorghe Lazăr, învățământul a început să se facă în limba română la toate nivelurile. Colegiul cuprindea prin 1831 treptele de "umanioare" (gimnaziu) (patru ani), de "învățături complementare" (trei ani) și de "cursuri speciale" (învățământ superior, trei ani). În cadrul colegiului s-a înființat prima bibliotecă națională a românilor, în anul 1836. În prezent, biblioteca Colegiului Național „Sfântul Sava” are peste 31.000 de volume care sunt depozitate în dulapurile proiectate de Theodor Amman, fost profesor al liceului. Academia s-a divizat în anul 1864 la inițiativa domnitorului Alexandru Ioan Cuza, ramura academică fiind convertită în Universitatea din București, iar cea de educație secundară fiind organizată în Colegiul „Sfântul Sava” (instituția a purtat mai multe nume de-a lungul deceniilor). 1864-1948 Sediul colegiului era pe str. Dr. Karl Lueger, în prezent str. general Henri Mathias Berthelot din sectorul 1. Liceul „Nicolae Bălcescu” (1948-1990) Colegiul Național „Sfântul Sava” (1990-prezent) Colegiul continuă să fie una dintre cele mai bune instituții de învățământ liceal din România. În 2025, media de admitere la liceu a fost de 9,82 pentru specializările Matematică-Informatică (limba engleză) și Științe ale Naturii, plasându-l în top 3 la nivel național. La examenul de bacalaureat este printre primele 5 licee din țară, cu o medie de 9,39 și o promovabilitate de 99,5%. Personalități Absolvenți Profesori celebri Vezi și Universitatea din București Note Bibliografie Balaci, Alexandru și Ion Ionașcu. Universitatea din București 1864-1964, București, Editura didactică și pedagogică Cristian Romano. Iosif Romanov - librar, editor și tipograf din București în prima jumatate a secolului al XIX-lea (în Anuarul Arhivelor Municipiului București, nr. 1/1996) Lectură suplimentară Istoricul Academiei Domnești de la Sf. Sava: (contribuții documentare), Elena Grigoriu, Editura Didactică și Pedagogică, 1978 Legături externe Site-ul oficial al Colegiului Sf. Sava Colegiul "Sfântu Sava" din Capitală, cel mai bun liceu din țară, 1 septembrie 2010, Alina Vătăman, Evenimentul zilei Academia „Sfântul Sava”, înalta Școală Domnească, 20 aprilie 2011, Luminita Ciobanu, Jurnalul Național
Council Tower of Sibiu

The Council Tower of Sibiu (Romanian: Turnul Sfatului, German: Hermannstädter Ratsturm) is a tower situated between the two main squares of the Historic center in Sibiu, the Great Square (Piața Mare) and the Small Square (Piața Mică). It was built in the 12th century, but was also rebuilt multiple times, with its architecture getting changed. In the course of history, the tower played different roles, being used, among others, as a wheat storage or as an observation point in case of fire. Nowadays, it is used for exhibitions. The Council Tower is considered the most iconic building of Sibiu, which was the European Capital of Culture in 2007. Being the city's symbol, it is often found on Sibiu souvenirs or any kind of advertisement relating to the city. See also Eyes of Sibiu Sibiu Lutheran Cathedral Jesuit Church of Sibiu Bridge of Lies References
Tour du Conseil de Sibiu

La tour du Conseil de Sibiu (en roumain : Turnul Sfatului) est une tour située dans le centre de la ville de Sibiu, en Roumanie. Elle relie les deux places principales de la ville historique : Piața Mare (« grande place ») et Piața Mică (« petite place »). Histoire La tour est construite au XIIIe siècle — probablement entre 1224 et 1241 — et mentionnée pour la première fois en 1324. Elle est alors haute de 4 étages et sert à défendre la porte d'entrée de la deuxième enceinte située à proximité immédiate du bâtiment abritant le premier conseil de la ville de Sibiu. Des fouilles archéologiques ont découvert une pièce de monnaie datant de l'époque du règne d'André II (1205-1235). Depuis sa construction, elle est reconstruite à plusieurs reprises (y compris surélevée), modifiant à chaque fois l'architecture initiale. Seul le premier étage aurait été conservé tel quel depuis sa construction. Les étages supérieurs de la tour s'effondrent le 17 février 1585, piégeant le peintre Johann David sous les débris alors qu'il peignait l'arche. Des travaux de réhabilitation sont alors menés entre 1586 et 1588. La tour est réparée à plusieurs reprises au XVIIIe siècle. Au fil du temps, la tour eut différents usages. Elle a été utilisée comme une tour-porte, un dépôt de grain, une cheminée, un lieu d'arrestation temporaire, un lieu de surveillance des incendies, et même pendant un certain temps comme un musée de sciences naturelles au milieu du XVIIIe siècle et une partie du musée national Brukenthal de 1962 à 1998. Description La tour du Conseil est un bâtiment de sept étages, et relie de chaque côté la Grande Place (Piața Mare) et la Petite Place (Piața Mică) par un vaste passage. Le mur sud présente une série de reliefs en pierre représentant deux lions, datant probablement de sa construction. Actuellement, elle est utilisée pour diverses expositions et comme point de vue ; du haut de la tour, les visiteurs peuvent voir l'ensemble de la ville de Sibiu. L'accès à la tour se fait par une porte étroite et un escalier en colimaçon depuis la Petite Place. L'avant-dernier étage présente le mécanisme de l'horloge. Notes et références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la Roumanie
Саветна кула у Сибињу

Саветна кула у Сибињу (Turnul Sfatului) нем. Hermannstädter Ratsturm) је кула која се налази између два главна трга у Сибињу, Великог Трга (Piața Mare) и Малог Трга (Piața Mică). Саветна кула је подигнута у 13. веку и првобитно је коришћена као улазна капија у други појас утврђења града. У њеној непосредној близини налази се зграда Градске Већнице Сибиња, први пут документована 1324. године. Друго утврђено подручје града датира из 1224.-1241. године. Након археолошких истраживања, у одбрамбеном бедему овог ограђеног простора откривен је новчић из времена владавине угарског краља Андрије Другог (1205-1235). Историја Садашња кула од првобитне конструкције, сачувала је само језгро подигнуто до висине првог спрата. Временом је више пута обнављана и уклопљена у групу грађевина. Горњи спратови куле су се срушили 17 фебруара 1585 године и испод зидова затрпали сликара Јохана Давида који је радио на осликавању свода. Као резултат тога, у периоду од 1586-1588 године извршен је низ обимних радова на реконструкцији. Као историјски доказ у зид је уграђена камена плоча са латинским натписом: ,,HAEC TVRRIS TOTALITER PRAEPARATA EST A.D. 1588 DIES 3 AVGVS", чији би приближни превод био: ,, Ова кула је потпуно припремљена 3 августа 1588 године Господње." Кров куле поправљан је неколико пута у 18. веку, прво 1719 од стране Градског магистрата, затим 1750 када је донета одлука да се кров замени у шиљати облик пирамиде. Међутим, од 1824-1826. године, додат је горњи спрат и кров је враћен у свој садашњи облик. Саветна кула је потпуно обновљена у периоду од 1961.-1962 године. Након обнављања па све до 1998 године, у кули је био смештен део средњевековних експоната музеја Брукентал. Временом, кула је имала различите намене. Коришћена је као капијска кула, житница, ватрогасни дом (пожарна осматрачница), као затвор, чак једно време и као музеј природних наука (средином 19. века). Тренутно се кула користи за разне изложбе, и као видиковац јер се са горњег нивоа види цео Сибињ и врхови планина Фагараш. Саветни торањ сматра се најславнијом зградом Сибиња, који је 2007. био Европска престоница културе. Будући да је симбол града, често се може наћи на градским сувенирима или било којој врсти рекламе која се односи на град. Галерија Референце Спољашње везе Reabilitare Turnul Sfatului
Parc Nacional Cozia

El Parc Nacional Cozia (en romanès: Parcul Național Cozia) (parc nacional categoria II UICN) es troba a Romania, a la part nord-est del comtat de Vâlcea, al territori administratiu de les localitats Brezoi, Călimănești, Racoviţa, Perișani, Sălătrucel i Berislăvești. El parc nacional es troba al centre-sud dels Carpats del Sud, al sud-est de les muntanyes Lotru i a l'est de les muntanyes Căpățânii al curs mitjà del riu Olt. El Parc Nacional Cozia amb una superfície de 171 km² va ser declarada zona natural protegida per la Llei número 5 del 6 de març de 2000 (publicada al document oficial de Romania, núm. 152 el 12 d'abril de 2000) i representa una zona muntanyosa amb flora i fauna específiques dels Carpats meridionals. A més del seu peculiar aspecte amb molta flora, el parc nacional de Cozia té un bon nombre d'espècies de líquens. Mustafa Yavuz i el doctor Gülşah Çobanoglu de Turquia, van estudiar el parc nacional de la flora del parc nacional Cozia el 2007. El 2017, van inscriure dos boscos del parc a la llista de boscos de faigs originals dels Carpats i altres regions d'Europa. Referències
Národní park Cozia

Národní park Cozia (rumunsky Parcului Național Cozia) je národní park v Rumunsku, který byl založen v roce 1966 (vyhlášen v roce 2000). Park s rozlohou 160,1 km2 (Wikipedie uvádí též 171 km2) se rozkládá na soutoku řek Olt a Lotru, které ho rozdělují mezi tři pohoří. Východní a nejrozlehlejší část parku se nachází ve stejnojmenném pohoří Cozia, které je od západní části odděleno kaňonem řeky Olt. Západní část parku tvoří část masivu Narațu, který je součástí pohoří Căpățâni a severně od něj (přes řeku Lotru a městečko Brezoi) se nachází třetí část parku v pohoří Lotru. Na takto vymezeném území vzniklo útočiště mnoha vzácných živočichů a rostlin, které jsou zvláštní směsicí teplomilných druhů a glaciálních reliktů jež jsou často endemické. Poloha Národní park leží v rumunském Valašsku v župě Vâlcea. Západně od národního parku se nachází pohoří Căpățâni s národním parkem Buila-Vânturărița. Severozápadním směrem navazuje na národní park pohoří Lotru a severo-východně od pohoří Cozia navazuje, v rámci jižních Karpat, pohoří Fagaraš. Nejbližšími obcemi pro návštěvu parku a místních hor jsou městečka Brezoi a Călimănești (známá pro své minerální prameny) do kterých se lze dostat např. po rychlostní komunikaci DN7 z Râmnicu Vâlcea. Popis Archeologické nálezy ukazují, že místní území bylo osídleno již v neolitu a živo zde bylo také během starověku kdy zde Římané otevřeli tzv. Oltskou cestu, což byla jedna z jejich hlavních příjezdových cest do Dácie. O historii místa vypovídá i skutečnost, že na úpatí řeky Olt a pohoří Cozia se nachází pravoslavný klášter Cozia, což je nejstarší byzantská architektonická památka na území Valašska. Uvnitř národního parku jsou ještě další dvě komunity mnichů, a to v klášterech Turnu a Stânisoara. Národní park protíná několik turistických tras, kterými ho lze projít. Turisticky nejnavštěvovanější je východní část parku v pohoří Cozia v které se cesty sbíhají k nejvyššímu (a na vyhlídky atraktivnímu) vrcholu Cozia (1668 m). Z geologického hlediska tvoří východní část parku převážně skalnaté rulové svahy s často velmi strmým sklonem (50°-70°). V této části parku je také možnost ubytování v centru hor, které nabízí jediná chata v tomto pohoří – Cabana Cozia (1573 m n. m.). Západní část parku v pohoří Căpățâni (masiv Narațu) je tvořena vápencovými slepenci tvořící hluboké strže a vysoké skály čnící strmě z lesů. Vysoké převýšení, náročný terén a absence chat (útulen) jsou důvodem, že tato část parku není příliš navštěvována. Díky své vzácné povaze je místní fauna a flóra předmětem vědeckého výzkumu např. místních lišejníků či plazů. Galerie Reference Související články pohoří Cozia Klášter Cozia
Cozia Nationalpark

Cozia Nationalpark (rumænsk: Parcul Național Cozia) (nationalpark kategori II IUCN) er beliggende i Rumænien, i den nordøstlige del af distriktet Vâlcea, i administrativt området omkring Brezoi, Călimănești, Racoviţa, Perișani, Sălătrucel og Berislăvești. Beliggenhed Nationalparken ligger i den centrale-sydlige del af de sydlige Karpater, i de sydøstlige Lotru-bjerge og øst for Căpățânii-bjergene ved Olt-flodens midterste løb. Beskrivelse Cozia Nationalpark har et areal på 171 km2 og blev erklæret et beskyttet naturområde ved lov nr. 5 af 6. marts 2000 (publiceret i den rumænske officielle avis, Monitorul Oficilal, nr. 152 den 12. april 2000) og repræsenterer et bjergrigt område med flora og fauna specifikt for de sydlige Karpater. Udover sit ejendommelige aspekt af flora-elementer, har Cozia National Park et stort antal lavarter. Mustafa Yavuz og Dr. Gülşah Çobaoglu fra Tyrkiet studerede lavfloraen i Cozia Nationalpark i 2007 I 2017 blev to gamle skove indskrevet i det tværnationale UNESCO verdensarvssted, Gamle oprindelige bøgeskove i Karpaterne og andre regioner i Europa. Referencer
Cozia National Park

The Cozia National Park (Romanian: Parcul Național Cozia) (national park category II IUCN) is located in south-central Romania, in the northeast part of Vâlcea County, in the administrative territory of localities Brezoi, Călimănești, Racoviţa, Perișani, Sălătrucel and Berislăvești. Location The National Park is located in the central-southern of the Southern Carpathians, in the south-eastern Lotru Mountains and the east of Căpățânii Mountains on the middle course of Olt River. Description Cozia National Park with an area of 171 km2 was declared a natural protected area by the Law Number.5 of March 6, 2000 (published in Romanian Official Paper, No.152 on April 12, 2000) and represents a mountainous area with flora and fauna specific to the Southern Carpathians. The park also has a sizable number of lichen species, which were studied in 2007. In 2017, two old-growth forests were inscribed in the Primeval Beech Forests of the Carpathians and Other Regions of Europe nature site. This National Park is a mountainous area of great geological and geomorphological diversity (karst landscape with sharp peaks, tower karst, needle karst, limestone ridges, caves, gorges, valleys; forests, meadows and grassland) with several types of habitats (Alluvial forests with Alnus glutinosa and Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae), Dacian beech forests of Luzulo-Fagetum type, Dacian beech forests of Asperulo-Fagetum type, Oak forests with hornbeam of Galio-Carpinetum type, Tilio-Acerion forests on steep slopes, screes and ravines, Dacian beech forests (Symphyto-Fagion), Acidophilous Picea abies forests of the montane region (Vaccinio-Piceetea), Alpine and boreal shrubberies, Boreal and alpine meadows on siliceous substrate, Species-rich montane Nardus meadows on siliceous substrate, Tree line communities of tall hygrophilous grasses from lowland to montane and alpine levels, Siliceous screes of the montane to alpine levels (Androsacetalia alpinae and Galeopsietalia ladani), Mountain meadows, Herbaceous vegetation on the banks of mountain rivers, Rocky slopes with chasmophytic vegetation on calcareous rocks, Woody vegetation with Myricaria germanica along mountain rivers and Woody vegetation with Salix eleagnos along mountain rivers) supporting a diverse range of flora and fauna specific to the Southern Carpathian range. References
Parque nacional Cozia

El parque nacional Cozia (en rumano: Parcul Naţional Cozia) se encuentra en Rumania, en la parte noreste de Distrito de Vâlcea, en el territorio administrativo de las localidades Racovita, Perişani y Olăneşti Băile. El parque nacional está ubicado en el centro sur de los Cárpatos del Sur, en las montañas del sureste de Lotru y al este de las Montañas Căpăţânii en el curso medio del río Olt. El parque nacional Cozia cuenta con una superficie de 17.100 hectáreas,​ fue declarado área natural protegida por la Ley Número 5, del 6 de marzo de 2000 (publicada en el Libro Oficial de Rumania, No. 152 el 12 de abril de 2000),​ y representa una zona montañosa con flora y fauna específica de los Cárpatos del Sur. Véase también Geografía de Rumanía Referencias
Parc national Cozia

Le parc national Cozia (en roumain: Parcul Național Cozia) est une aire protégée (parc national de la catégorie II IUCN) située en Roumanie, dans la partie nord de județ de Vâlcea, dans la région historique de Valachie. En 2017, deux forêts primaires ont été inscrites sur la liste du patrimoine mondial de l'UNESCO des forêts primaires de hêtres des Carpates et d'autres régions d'Europe. Localisation Le parc national est situé dans le centre-sud des Carpates méridionales, dans le sud-est des monts Lotru et à l'est des monts Căpățână, sur la moyenne vallée de la rivière Olt. Description Le Parc national Cozia avec une superficie de 17.100 ha a été déclaré aire protégée par la Loi numéro 5 du 6 mars 2000 (publié dans Monitorul Oficial numéro 152 du 12 avril 2000). Il représente une zone montagneuse avec une très grande variété de faune et flore, spécifiques aux Carpates méridionales. Galerie Notes et références Portail de la conservation de la nature Portail de la Roumanie Portail des Carpates Portail du patrimoine mondial
Nationaal park Cozia

Nationaal park Cozia (Roemeens: Parcul Național Cozia) is een nationaal park in Roemenië (in district Vâlcea, gemeentes Racoviţa, Perișani en Băile Olăneşti). Het park werd opgericht in 2000 en is 167,21 vierkante kilometer groot. Het landschap bestaat uit bergen in het centraal-zuidelijke deel van de Zuidelijke Karpaten aan de middenloop van de Olt. Sinds 2017 maken de beukenbossen in het park deel uit van het Unesco-Werelderfgoed Oude en voorhistorische beukenbossen van de Karpaten en andere regio's van Europa. Externe link officiële website nationaal park steekkaart protected planet
Parque Nacional Cozia

O Parque Nacional Cozia (em romeno: Parcul Național Cozia) (parque nacional da categoria II IUCN) está situado na Roménia, na parte nordeste do condado de Vâlcea, no território administrativo das localidades de Brezoi, Călimănești, Racoviţa, Perișani, Sălătrucel e Berislăvești. Referências
Національний парк Козія

Національний парк Козія ( рум. Parcul Național Cozia ) є національним парком II категорії МСОП, на територіі якого знаходяться два букових праліси Карпат. Парк розташований у південно-центральній частині Румунії, у північно-східній частині повіту Вилча та належить до адміністративніх територій населених пунктів Брезой, Келіменешть, Раковіца, Перішані, Селетручел і Беріславешть. Розташування Національний парк розташований у Південних Карпатах, їх центрально-південній частині. Він охоплює південно-східну частину гір Лотру та схід гір Капеці в середній течії річки Олт . Опис Національний парк Козія має площу 171 км 2 . Законом № 5 від 6 березня 2000 р. його було оголошено природно-заповідною територією (опубліковано в Офіційній газеті Румунії № 152 від 12 квітня 2000 р.) . Флора и фауна цієї території характерна для Південних Карпат. Значна кількість видів лишайників, наявніх у Національному парку Козія, була вивчена в 2007 році. На території Парку розташовані два старовікові ліси, які у 2017 році було внесено до природного об’єкта «Букові праліси Карпат та інших регіонів Європи» . Примітки