NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
National Intelligence Academy

The National Intelligence Academy (Romanian: Academia Națională de Informații) is a Romanian university run by the Romanian Intelligence Service intended to train intelligence officers. In its 20 years of existence, it had trained over 4000 intelligence officers. For the class starting in 2014, the admission was based on an exam and it had 30 places for undergraduate studies (3 years), as well as 35 places for Master's degree. In order to become an intelligence officer, a student must complete at least a master's degree. The university's origin can be found in the Psychosociology Faculty of the Alexandru Ioan Cuza Police Academy, which was created by a governmental order in 1991. The following year, a separate institution was created for training intelligence officers, the "High Institute of Intelligence" (Institutul Superior de Informații). In 1996, it was reorganized as the "National Institute of Intelligence" (Institutul Național de Informații) and in 2000, it came to have the current form. The fact that many government ministers and magistrates were alumni of this university, was noticed by journalists. Sidonia Bogdan noted in România Liberă that in no other European country so many magistrates were pursuing PhD under the guidance of top politicians such as Gabriel Oprea and that the Superior Council of Magistracy should explain why this is happening. Faculty Gabriel Oprea (vice-prime-minister) Mihai Tudose (Minister of Economy) Alumni George Scutaru (Member of the Chamber of Deputies); Csaba Ferenc Asztalos (president of the National Council for Combating Discrimination); Ramona Mănescu (Member of European Parliament); Horia Georgescu (president of the National Agency of Integrity); Marius Nica (Minister of European Funds) Sorin Mihai Grindeanu (Minister of Information Society); Sorin Mihai Câmpeanu (Minister of Education); Angel Tîlvăr (Minister of the Diaspora); Neculai Onțanu (Mayor of Bucharest's Sector 2); Florian Coldea. References External links (in Romanian) Academia Națională de Informații - Official site
Accademia nazionale di intelligence

L'Accademia nazionale di intelligence "Mihai Viteazul" è un'università gestita dal Serviciul Român de Informații, che punta a formare ufficiali nel campo dell'intelligence. È intitolata al voivoda Michele il Coraggioso. Storia Le origini dell'università si rintracciano nella facoltà di psicosociologia dell'Accademia di polizia Alexandru Ioan Cuza di Bucarest, fondata nel 1991. L'anno successivo è stato creato come struttura indipendente l'istituto superiore di intelligence (Institutul Superior de Informații) e nel 1996 l'istituto nazionale di intelligence (Institutul Național de Informații), fino ad arrivare alla forma finale nel 2000. Struttura L'università è organizzata nelle seguenti facoltà: Studi di intelligence (specializzazione in sicurezza e intelligence) Intelligence (specializzazione in psicologia dell'intelligence) Note Collegamenti esterni Sito ufficiale, su animv.ro.
Assumption of Mary Church, Iași

The Assumption of Mary Church (Romanian: Biserica Adormirea Maicii Domnului) is a Roman Catholic church located at 26 Ștefan cel Mare și Sfânt Boulevard in Iași, Romania. It is dedicated to the Assumption of Mary. The first church on the site, with the same dedication, was made of wood and known as the Franciscans' Church (Biserica Franciscanilor). A 1753 document, issued during the reign of Prince Matei Ghica, noted that a Catholic church had stood in Iași since the founding of Moldavia. In 1741, Grigore II Ghica donated two vineyards to the church. Three years later, Stanislau Jezierski, the Catholic bishop of Bacău, noted that the church was small and ready to collapse. Rebuilt in 1763, it was destroyed by fire in 1766. The church was rebuilt in brick starting in 1782, and was blessed in 1789. The ceiling fell during the 1802 Vrancea earthquake, prompting repairs. The fire of 1827, which affected much of the city, destroyed the roof, again necessitating work. In 1861, the priest Ioan Eugeniu Zapolski restored and expanded the church. In 1869, upon the request of Bishop Giuseppe Salandari, the interior was painted by a Franciscan friar from Italy. Salandari was buried in the church upon his death in 1873, as were eleven other bishops and priests. The south wall of the church features a sundial that seemingly dates to 1813. Until the early 19th century, the building was used as a monastery, and was the center of the Franciscan mission. It became a cathedral when the Iași Diocese was set up in 1884. Built in the Baroque style, the church has a single cylindrical spire, tall and supple, above the entrance; this is also the bell tower. The exterior is plastered with stone dust, but has no special ornamentation. The interior features three marble altars. There is a classical organ with 21 sonic registers, made in Austria. Work on the much larger Our Lady Queen of Iași Cathedral began in the 1990s, and the older building was relegated to a parish church in 2005, when the new cathedral was inaugurated. The church is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs. Notes
Église de l'Assomption-de-la-Mère-de-Dieu de Iași

L'église de l'Assomption-de-la-Mère-de-Dieu (roumain : biserica Adormirea Maicii Domnului), aussi appelée Vieille cathédrale, est une église catholique romaine située 26 boulevard Ștefan cel Mare și Sfânt à Iași, en Roumanie. Elle est dédiée à l'Assomption de Marie. Histoire La première église du site, avec la même dédicace, était en bois et connue sous le nom d'église des Franciscains (Biserica Franciscanilor). Un document de 1753, publié sous le règne du prince Matei Ghica, notait qu'une église catholique était située à Iași depuis la fondation de la Moldavie . En 1741, Grigore II Ghica fait don de deux vignes à l'église. Trois ans plus tard, Stanislau Jezierski, l'évêque catholique de Bacău, a noté que l'église était petite et prête à s'effondrer. Reconstruite en 1763, elle fut détruite par un incendie en 1766. L'église est reconstruite en briques à partir de 1782 et bénie en 1789. Le plafond est tombé lors du tremblement de terre de 1802 à Vrancea, ce qui a nécessité des réparations. L'incendie de 1827, qui a touché une grande partie de la ville, a détruit le toit, nécessitant à nouveau des travaux. En 1861, le prêtre Ioan Eugeniu Zapolski restaura et agrandit l'église. En 1869, à la demande de l'évêque Giuseppe Salandari, l'intérieur a été peint par un frère franciscain d'Italie. Salandari a été enterré dans l'église à sa mort en 1873, tout comme onze autres évêques et prêtres. Le mur sud de l'église présente un cadran solaire qui semble dater de 1813. Jusqu'au début du XIXe siècle, le bâtiment était utilisé comme monastère et était le centre de la mission franciscaine. Elle est devenue une cathédrale lorsque le diocèse de Iași a été créé en 1884. Architecture Construite dans le style baroque, l'église possède une seule flèche cylindrique, haute et effilée, au-dessus de l'entrée ; c'est aussi le clocher. L'extérieur est enduit simulant la pierre, mais n'a pas d'ornementation particulière. L'intérieur comporte trois autels en marbre. Il existe un orgue classique à 21 registres, fabriqué en Autriche. Les travaux de la plus grande cathédrale Notre-Dame-Reine de Iași ont commencé dans les années 1990, et l'ancien bâtiment a été relégué au rang d'église paroissiale en 2005, lorsque la nouvelle cathédrale a été inaugurée. L'église est classée monument historique par le ministère roumain de la Culture et des Affaires religieuses . In memoriam L'église abrite plusieurs tombes de prêtres et d'évêques du diocèse catholique romain d'Iaşi dont celles de Nicolae Iosif Camilli (ro) décédé le 30 décembre 1915, et Mihai Robu (ro), évêque d'Iași de 1925 à 1944. Il y a aussi une urne avec de la terre rapportée de Sighetu Marmației, le lieu où le martyr et confesseur Mgr Anton Durcovici (1888-1951), évêque de Iași (1947-1949), est mort et a été enterré sans croix. Elle a été placée dans une niche murale de la cathédrale le 17 mai 2008. À l'extérieur, un monument lui est également dédié. Galerie Notes et références Liens externes (ro) Paroisse de la Dormition de la Mère de Dieu de Iași Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme Portail de la Roumanie
White Church, Bucharest

The White Church (Romanian: Biserica Albă) is a Romanian Orthodox church located at 110 Calea Victoriei in Bucharest, Romania. It is dedicated to Saint Nicholas. The origins of the church are uncertain, but it probably existed in the late 17th century. It appears to have been founded on an estate of the Văcărescu family. The formal dedication likely occurred around 1700, with one theory suggesting a Văcărescu widow in the role of ktetorissa, while Jupâneasa Vișa and the priest Neagu Dârvaș are seen as likelier candidates. At any rate, the surrounding district and the church itself were nicknamed after the latter two between 1739 and 1835, while the present name became established around 1800. A wooden icon of Saint Nicholas dating to 1701–1702 confirms the church’s existence at that point. A funeral stone fragment from 1715–1716 is situated in the altar table. A restoration took place in 1784, and by 1802 the church was surrounded by monastic cells, demolished during the late-19th century urbanization. Severely damaged by that year’s earthquake, and by the 1808 tremor, it was radically rebuilt in 1827, according to the pisanie. The high Clucer Nicolae Trăsnea, a trusted adviser to Prince Grigore IV Ghica, was responsible, at the same time adding a second dedication, to the Prophet Elijah. Between 1868 and 1873, the church was transformed: the two present domes were built of wood and tin, the portico was added, the facades and interior redone, the roof changed and windows enlarged. Gheorghe Tattarescu painted the interior. Two arches were added to the portico after 1910. The painting underwent maintenance during the 20th century, with an ample restoration occurring in 1961. The building was consolidated following the 1977 earthquake. The single-nave church measures 30.3 meters long by 9.6 meters wide, with a semicircular altar apse. The two domes are octagonal on square bases: the Pantocrator dome above the nave, and the bell tower rising above the narthex. The portico is on the west side; shorter than the nave, it is open, has three frontal arches resting on masonry columns, with a triangular pediment. The narthex is just two meters deep, the result of installing a wall in 1871–1873. The nave is spacious, with a spherical ceiling. The altar has two deep niches for the tables, dug into the wall. The linden wood iconostasis is a valuable work of Brâncovenesc style sculpture. The exterior is covered in plaster; it is Neoclassical in style, with Doric inspiration visible in the pilasters, frieze and serrated cornice. George Călinescu wrote: “the White Church is not beautiful, but it surprises through its immaculate white of a rural church in the heart of a large city”. Other observers who have remarked on the building include Gheorghe Ionescu Gion, Nicolae Iorga, Gheorghe Crutzescu, and Nicolae Vătămanu. The church is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs. Notes References Lucia Stoica and Neculai Ionescu-Ghinea, Enciclopedia lăcașurilor de cult din București, vol. I. Bucharest: Editura Universalia, 2005, ISBN 973-7722-12-4 External links Official website
Igreja Branca (Bucareste)

A Igreja Branca (em romeno: Biserica Albă) é um templo da Igreja Ortodoxa Romena situado na Avenida da Vitória, uma das principais artéria do centro de Bucareste, a capital da Roménia. Está classificada como monumento histórico de interesse nacional, com o número B-II-m-A-19861. A iconóstase da igreja é de grande valor artístico. É uma obra da segunda metade do século XVIII, que originalmente pertencia a uma igreja situada onde atualmente se situa o Ateneu Romeno. Devido a essa igreja ter ficado em ruínas, a iconóstase foi transladada para a Igreja Branca. É ricamente decorada com relevos com motivos florais, zoológicos e bestiários, com admirável realismo de movimentos. Tem também três águias bicéfalas de Bizâncio e dos Cantatuzinos, várias faces humanas, Salomé com a coroa dos voivodas e a cabeça de São João num prato, indicando a origem estrangeira da obra. Há ainda duas bolas de aparência chinesa. História O registo mais antigo sobre a existência dum local de culto onde hoje se situa a igreja Albă data do início do século XVIII. Na igreja há um ícone de São Nicolau, a quem a igreja era dedicada, datado de 1702. Alguns vestígios dessa igreja primitiva foram encontrados durante as escavações realizadas em 2012, nas quais foram descobertas as ruínas das paredes do altar, do nau e da iconóstase. O altar situava-se onde está o pronau da igreja atual. Em 1827, a igreja foi reconstruída, pois encontrava-se em muito maus estado devido a vários sismos. Em 1873 passou novamente por um restauro de grande envergadura e foi igualmente reparada em 1909, 1914, 1941, 1945, 1964, 1977, 1988 e 2012-2014. Referências
Biserica Albă din București

Biserica Albă este o biserică de rit ortodox românesc, cu hramul „Sfântul Nicolae”, aflată pe Calea Victoriei, în București, capitala României. Ea datează din secolul al XVIII-lea și este clasificată ca monument istoric de arhitectură de interes național. Istoric Ctitorii ei sunt preotul Neagu Darvas, jupâneasa Rada și jupâneasa Visa. Pe tot parcursul secolului al XX-lea, biserica Albă a cunoscut numeroase lucrări de reparații interioare și exterioare, în anii 1909, 1914, 1941, 1945, 1964, 1977, 1988, 2012-2014. Cu ocazia săpăturilor arheologice întreprinse în anul 2012, au fost identificate ruinele zidurilor altarului, catapetesmei și naosului de la această primă biserică, altarul acesteia fiind situat pe locul pronaosului bisericii de azi. Pictura murală Pictura murală a fost realizată în anul 1873 de pictorul Gheorghe Tattarescu în tehnica uleiului. Spațiile dintre scenele reprezentate au fost pictate cu ornamente florale sau geometrice. Acestea au suferit de-a lungul timpului modificări și transformări cauzate de lucrările de restaurare ce au avut loc de șase ori în perioada 1924 - 2014. Restaurările au fost făcute de: 1924 – pictorul Costin Petrescu; 1944 – pictorul Constantin Șelaru; 1959 - 1960 – pictorii Arutin Avachian și V. Höflich; 1978 – o echipă de restauratori formată din S. Angelescu, Viorel Grimalschi, Matei Lăzărescu și Oliviu Boldura; 1988 – pictorul Paul Rădulescu; 2013 - 2014 – o echipă de restauratori formată din Romeo Andronic, Ana-Maria Drăgușin, Andrei Andronic, Andreea Schuster și Lorena Iavorschi. Catapeteasma Catapeteasma a fost lucrată în cea de a doua jumătate a secolului al XVIII-lea pentru a fi folosită într-o biserică-metoc al Epicopiei Râmnicului, care se afla odinioară pe locul unde s-a construit actuala Filarmonică de Stat „George Enescu“. Biserica Albă a intrat în posesia catapetesmei în prima jumătate a secolului al XIX-lea. Fiind făcută în lemn, catapeteasma este o capodoperă a sculpturii în lemn. Ea are o ornamentație impresionantă cu motive florale. Toate icoanele catapetesmei au fost realizate de către pictorul român Gheorghe Tattarescu. În perioada 2014 - 2016 au fost făcute lucrări de restaurare ale catapetesmei de către firma IORUX TRADE SRL. Echipa de restauratori a fost condusa de Sultana Polizu. Referințe Bibliografie Mihai Săsăujan: Biserica Albă din București – Monografie - în curs de apariție Legături externe Harta monumentelor istorice din București Site web al parohiei
Kirchenburg Alzen

Die Kirchenburg Alzen (rumänisch Biserica evanghelică fortificată din Alțâna) befindet sich auf einer Anhöhe im Nordwesten des siebenbürgischen Dorfes Alțâna (Alzen) in Rumänien. Anlage Die Anlage liegt auf einem Hügel im Westen des Dorfes. Eine gedeckte Treppenanlage bietet Zugang zur Kirchenburg. Vom Bering ist die äußerste Zwingermauer erhalten, während der östliche Teil bis auf den Torturm im 20. Jahrhundert abgetragen wurde. Die Ringmauer ist durch vier vorgelagerte Türme verstärkt. Ein Westturm aus dem Spätmittelalter wurde zwischen 1856 und 1858 durch den neugotischen Glockenturm ersetzt. Kirchengebäude Der Bau geht auf eine romanische Basilika des 13. Jahrhunderts mit fünf Jochen und Chorquadrat zurück. Quadratische Pfeiler und Rundbogenarkaden lassen die romanische Raumgliederung erkennen. Anfang des 15. Jahrhunderts erhielt das ursprünglich flachgedeckte Mittelschiff eine Gewölbetonne mit spätgotischem Ziegelrippennetz. Heute ist nur noch das Tonnengewölbe mit Stichkappen erhalten, die Rippen sind nur noch auf der Laibung angedeutet. Die Langhausseiten werden von einer hölzernen Empore flankiert. Die Orgel von um 1780 entstammt der Werkstatt von Johannes Hahn in Hermannstadt. Im Chor wurde im 16. Jahrhundert die romanische Apsis durch einen polygonalen Abschluss ersetzt, und der Chor nach Osten verlängert. Ein Taufbecken von 1404, möglicherweise ein Werk des Bronzegießers Leonhardus, wurde 1999 gestohlen und ist verschollen. Über den Bögen des Mittelschiffs wurden im 19. Jahrhundert Emporen eingebaut. Weblinks Eintrag auf kirchenburgen.org Eintrag zur Pfarrei auf www.evang.ro Nachweise Hermann Fabini: Die Kirchenburgen der Siebenbürger Sachsen. Monumenta-Verlag, 2013, S. 185–186. Arne Franke: Das wehrhafte Sachsenland: Kirchenburgen im südlichen Siebenbürgen. Hrsg.: Deutsches Kulturforum Östliches Europa. 2010, S. 34–36.
Alcinai erődtemplom

Az alcinai erődtemplom műemlékké nyilvánított épület Romániában, Szeben megyében. A romániai műemlékek jegyzékében az SB-II-a-A-12310 sorszámon szerepel. Története Leírása Hivatkozások Források Lăcașuri de cult din România. www.cimec.ro. Institutul Național al Patrimoniului (Hozzáférés: 2015. szeptember 20.) "Lista monumentelor istorice: Județul Sibiu" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28.. Gemeinden im Unteren Harbachtal. www.evang.ro. Evangelische Kirche A.B. in Rumänien (Hozzáférés: 2015. október 2.) arch
Evangelische Stadtpfarrkirche Sebeș

Die Evangelische Stadtpfarrkirche in Sebeș (rumänisch Biserica evanghelică din Sebeș) ist ein gotisches Kirchenbauwerk in Siebenbürgen und zählt zu den Baudenkmälern des Kulturerbes in Rumänien. Sie wurde im Mittelalter von den Siebenbürger Sachsen errichtet und dient heute der Evangelischen Kirche A.B. in Rumänien. Lage und Ensemble Die Kirche befindet sich an der Adresse Piața Primăriei 5. Sie ist Teil eines denkmalgeschützten Ensembles, das neben der Hauptkirche, die Jakobskapelle (Capela Sf. Iacob, etwa 1420 errichtet), das ehemalige evangelische Pfarrhaus, heute als Haus des Glöckners bekannt und eine historische Umfassungsmauer umfasst, welches im Verzeichnis der historischen Denkmäler Rumäniens unter dem Code AB-II-a-A-00355 geführt wird. Geschichte Mit dem Bau wurde gegen Ende des 13. Jahrhunderts begonnen; die Fertigstellung zog sich bis in das 16. Jahrhundert hinein. Die Kirche wurde von den Siebenbürger Sachsen errichtet, die im Hochmittelalter zur Besiedlung und Urbanisierung Siebenbürgens beigetragen hatten. Nach Einführung der Reformation im 16. Jahrhundert trat die Gemeinde zum Luthertum über, und die Kirche wurde zur Hauptkirche der evangelischen Stadtgemeinde. Ab dem Jahr 1796 durften in den Gruften der evangelischen Kirche keine Beisetzungen mehr stattfinden. Auch nach den Enteignungen und Nutzungsbeschränkungen im kommunistischen Rumänien blieb sie ein wichtiges religiöses und kulturelles Zentrum der deutschsprachigen Minderheit. Architektur Die Evangelische Stadtpfarrkirche ist ein typisches Beispiel der gotischen Kirchenarchitektur Siebenbürgens. Sie besitzt eine dreischiffige Basilika-Struktur, ein erhöhtes Mittelschiff mit Spitzbogenfenstern und Rippengewölben, Strebepfeiler und Maßwerk. Erhalten sind auch ältere Bauelemente aus der Romanik sowie Umbauten aus dem Barock und dem Klassizismus. Zu den Ausstattungsstücken zählen Reste eines Flügelaltars, Grabplatten bedeutender Bürger, Fragmente von Wandmalereien. Literatur Hermann Fabini: Atlas der siebenbürgisch-sächsischen Kirchenburgen und Dorfkirchen. Honterus Verlag, Sibiu 2011. Harald Krasser, Theobald Streitfeld: Zur Wiederauffindung der Madonna des Mühlbächer Altars. In: Forschungen zur Volks- und Landeskunde 12 (1969), S. 90–97. Weblinks Einzelnachweise
Sebeș Lutheran church

The Sebeș Lutheran church (Romanian: Biserica Evanghelică din Sebeș; German: Stadtpfarrkirche Mühlbach) is a Lutheran fortified church. It is located at 5 Piața Primăriei in the town center of Sebeș (Mühlbach), itself situated in Alba County, in the Transylvania region of Romania. The church was built by the ethnic German Transylvanian Saxon community at a time when the area belonged to the Kingdom of Hungary. Initially Roman Catholic, it became Lutheran following the Reformation. Description Saxon colonists began a Romanesque basilica during the 12th century, but this was destroyed during the 1241–1242 Mongol invasion of Europe. It was subsequently rebuilt in Gothic style, fortified and endowed with walls. An imposing choir was added in the second half of the 14th century, during a period of local prosperity. During the 17th and 18th centuries, Sebeș became a center for craftsmen, who worked on extending the church. During World War I, the bells were confiscated, melted and turned into munitions; they were replaced in 1925. The church is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs, with Saint James's Chapel (ca. 1420), the parish house and the walls being listed as separate entries. Notes
Szászsebesi evangélikus templom

A szászsebesi evangélikus templom műemlék Romániában, Fehér megyében. A romániai műemlékek jegyzékében az AB-II-a-A-00355 sorszámon szerepel. Története Leírása Hivatkozások Források "Lista monumentelor istorice: Județul Alba" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28..
Biserica evanghelică din Sebeș

Ansamblul bisericii evanghelice din Sebeș este un ansamblu de monumente istorice aflat pe teritoriul municipiului Sebeș. Ansamblul este format din următoarele monumente: Biserica evanghelică (cod LMI AB-II-m-A-00355.01) Capela "Sf. Iacob" (cod LMI AB-II-m-A-00355.02) Casa parohială evanghelică, azi casa clopotarului (în substrucții turn și vechea capelă "Sf. Iacob") (cod LMI AB-II-m-A-00355.03) Zid de incintă (cod LMI AB-II-m-A-00355.04) Biserica evanghelică Bazilică romanică, începutul secolului al XIII-lea, cu trei nave, cor pătrat cu absidă semicirculară. În 2/4 sec. 13 extinsă cu două travee spre vest. Tot atunci a început construcția a două turnuri pe vest și a celor două capele care încadrau corul. Pe la 1255 biserica a fost transformată în stil gotic timpuriu – nava mediană a primit bolți în cruce, absida a devenit poligonală. Pe la 1370 construirea corului gotic, cu deambulatoriu, terminat pe la 1380. Sacristia terminată în 1383. Cele 2 turnuri de vest nu au mai fost construite, fiind înlocuite cu un turn-clopotniță median, dreptunghiular. În a doua jumătate a sec. 15 navele laterale au fost lărgite, iar nava mediană a fost supraînălțată. Biserica a devenit un monument ilustrativ pentru goticul transilvănean. În sec. 18 și 19 au fost adăugate pridvoarele de pe sud, dispărute la restaurare. Note Bibliografie Harald Krasser, Theobald Streitfeld, Zur Wiederauffindung der Madonna des Mühlbächer Altars, în: Forschungen zur Volks- und Landeskunde 12 (1969), p. 90-97. Galerie de imagini