NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Mănăstirea Balamuci

Mănăstirea Balamuci sau Mănăstirea Sitaru este o mănăstire ortodoxă din România, situată în apropierea satului Sitaru din comuna Grădiștea (județul Ilfov). Mănăstirea este înscrisă în Lista Monumentelor Istorice (cod LMI IF-II-a-A-15263). Istoric Ctitorul primei biserici de zid din sihăstria de la Sitaru – una din cele mai izbutite realizări arhitecturale muntenești din sec. al XVIII-lea – a fost boierul Papa Greceanu, străbunicul domnitorului Constantin Brâncoveanu. În 1752 biserica va fi refăcută „de iznoavă”, după cum grăiește pisania, în vremea Mitropolitului Neofit al Ungrovlahiei, fiind pictată de „Neacșa ierei, Dima ierei, Grigorie, Șerban, Constantin și Constandache”, în 1753. Mănăstirea Balamuci (variante: Balamuci și Sitaru) a fost din 1838 locul în care au fost transferați bolnavii mintal care între 1825 și 1838 fuseseră ținuți la Mănăstirea Negoiești. Conform lui Ion I. Cantacuzino, care îl cita pe P. Samarian, este posibil ca mănăstirea Balamuci să fi servit și înainte de 1838 ca adăpost pentru alienați, și în acest caz numele ei se trăgea de la denumirea rusă sau ruteană pentru om care vorbește aiurea, balamuțiau. În orice caz, de la numele acestei mănăstirii a rămas cuvântul „balamuc”, sinonim pentru „casă de nebuni”. Din 1845 bolnavii au fost transferați într-o clădire din apropierea Mănăstirii Mărcuța de lângă București. După secularizarea averilor mănăstirești, în mănăstire va funcționa o temniță pentru minori. În 1875, la Sitaru erau mai mulți călugări decât înainte de secularizare (decembrie 1863). În 1915 mănăstirea rămâne pustie. Abia în anul 1928, doi călugări din obștea Căldărușanilor, Atanasie și Martirie, se mută la Sitaru, căutând să reînvie schitul. În 1944 sosesc aici 24 de călugări basarabeni, refugiați de la Mănăstirea Noul Neamț. Chiar și după decretul regimului comunist, de desființare a mănăstirilor, din 1959, doi dintre viețuitori refuză să părăsească mănăstirea. După 1971 viața duhovnicească la Sitaru începe să renască, părinții Damian Bogdan, Gheorghe Ghenoiu și Gherasim reușind să adune în jurul lor o obște numeroasă. În ultimii ani s-au construit un corp de chilii, un arhondaric, o bibliotecă etc. Note Legături externe www.manastireasitaru.ro - Site web oficial Manastirea Sitaru, 25 iunie 2012, CrestinOrtodox.ro Manastirea din Codrii Vlasiei, 13 iunie 2012, CrestinOrtodox.ro Amprente ale spiritualitatii noastre - Mănăstirea Sfântul Nicolae Balamuci Arhivat în 11 iulie 2012, la Wayback Machine., 26 noiembrie 2003, Revista Magazin Balamuci, străveche vatră sihăstrească a Codrilor Vlăsiei Arhivat în 28 aprilie 2014, la Wayback Machine., 14 februarie 2010, Raluca Brodner, Ziarul Lumina Călugării care se roagă întru respirarea sfinților[nefuncțională], 5 februarie 2013, Dumitru Manolache, Ziarul Lumina Mânăstirea Balamuci Arhivat în 19 ianuarie 2015, la Wayback Machine.
Mănăstirea Suzana

Mănăstirea Suzana este o mănăstire ortodoxă din România situată în satul omonim din județul Prahova, pe valea Teleajenului. Mănăstirea Suzana a fost fondată în 1740 de Stanca Arșicu. Clădirea actuală a bisericii mari a fost construită în anii 1880 - 1882, fiind reparată în 1975. Pictura a fost realizată de Petre Nicolau, unul dintre ucenicii lui Gheorghe Tattarescu. În urma reparațiilor din 1976, pictura a fost restaurată. Contact: manastirea.suzana@gmail.com, tel: 07 Note Bibliografie România - Harta mănăstirilor, Amco Press, 2000 Legături externe http://maneciu.org/manastiri.html#Manastirea-Suzana Arhivat în 11 decembrie 2010, la Wayback Machine. Manastirea Suzana, 12 iunie 2012, CrestinOrtodox.ro Mănăstirea Suzana Arhivat în 10 iulie 2012, la Wayback Machine., 4 decembrie 1999, Revista Magazin Mănăstirea prahoveană „Suzana“ la 1900[nefuncțională], 24 august 2010, Adrian Nicolae Petcu, Ziarul Lumina De secole, Mănăstirea Suzana stă pe o cruce de ape[nefuncțională], 30 iulie 2009, Raluca Brodner, Ziarul Lumina Film documentar (Trinitas TV) Acest articol despre o mănăstire din România este deocamdată un ciot. Puteți ajuta Wikipedia prin completarea lui !
Mănăstirea Valea Neagră

Mănăstirea Valea Neagră este o mănăstire ortodoxă din România situată în comuna Nistorești, județul Vrancea. Vezi și Biserica de lemn din Schitul Valea Neagră Bibliografie România - Harta mănăstirilor, Amco Press, 2000 Legături externe Manastirea Valea Neagra, 14 iunie 2012, CrestinOrtodox.ro Acest articol despre o mănăstire din România este deocamdată un ciot. Puteți ajuta Wikipedia prin completarea lui !
Ochiul Beiului

Ochiul Beiului este un lac carstic cu o suprafață de 284 m² în apropierea Cascadelor Beușniței de pe pârâul Beu, în Parcul Național Cheile Nerei-Beușnița. Lacul Ochiul Beiului este situat într-o zonă de o sălbăticie impresionantă din Parcul Național Cheile Nerei — Beușnița, la limita Munților Aninei cu Munții Locvei, la o altitudine de 310 metri. Forma lacului este a unui crater cu adâncimea de 3,6 metri, iar apa este atât de curată, încât păstrăvii care înoată în el pot fi admirați în toată splendoarea lor Este alimentat de un izvor submers. Adâncimea maximă este 3,6 m. Legături externe Lacul Ochiul Beiului – unul dintre cele mai frumoase locuri din România Cheile Nerei Arhivat în 28 septembrie 2007, la Wayback Machine. Nera - Exploratorii Arhivat în 19 decembrie 2012, la Wayback Machine. Info Cheile Nerei Miracole la Ochiul Beiului Arhivat în 14 mai 2010, la Wayback Machine., 14 iulie 2006, Gheorghe Tiganele, România liberă Lacul Ochiul Beiului, oază de relaxare, 18 august 2011, Adevărul Ochiul Beiului contemporan, 19 iulie 2008, Gabi Golea, Jurnalul Național Romania În Imagini Pentru Toți — Cheile Nerei Arhivat în 5 februarie 2009, la Wayback Machine. Lacul Ochiul Beului
Бегово око

Бегово око (рум. Ochiul Beiului, транскр. Окијул Бејулуј) је крашко језеро и врело на југозападу Румуније које се налази у оквиру националног парка Клисура Нере — Беушница. Језеро се налази у долини реке Беу која у близини, низводно, прима притоку Беушницу, позната по водопадима и каскадама. Језеро има облик круга пречника 17 метара и простире се на површини од 284 m2, а максимална дубина износи 3,6 метара. Храни се водом преко подземног извора, а вода из језера отиче као река Беу. Посебна карактеристика је да се језеро никада не заледи, због температуре воде која не варира много током лета и зиме и снажног извора. Представља једну од главних туристичких атракција националног парка Клисура Нере — Беушница због своје бистре тиркизне боје, а занимљиво је и због локалних легенди о његовом настанку. Поред тога, у близини се налазе и водопади Беушнице. Легенде о језеру Најпознатија легенда о Беговом оку везана је за доба када је Банат био под османском влашћу, о коме недалеко од језера сведочи тврђава Терезија (Илидија) подигнута од стране Турака на Брду тврђаве (Деалул Четациј), а чији се остаци и данас могу видети. Легенда говори о лепом и богатом бегу плавих очију који је, ишавши у лов ка Цветној пољани, упознао лепу кћи влашког сељака из села Поток која је чувала овце. Турски бег се заљубио у пастирицу, али његова љубав није била одобрена од стране његовог оца који је послао џелата да је убије. Млади бег је пронашао своју вољену мртву на месту где је сада водопад Беушница. Борећи се са војницима, млади бег је изгубио око. На месту где је изгубио око настало је језеро, а од његових суза настао је извор. Према народним веровањима, на Ивањску ноћ код језера се окупљају виле (јеле) које се купају и играју око језера све до зоре. Галерија Види још Национални парк Клисура Нере — Беушница Референце
Pajura (cartier)

Pajura este un cartier situat în sectorul 1 al Bucureștiului. Cartierul are o suprafață de 72 ha și este delimitat de str. Jiului la nord, bd. Poligrafiei la est, linia de cale ferată la sud și bd. Bucureștii Noi la vest. Este format preponderent din locuințe colective de diverse categorii și prezintă densități diferite în interiorul zonei. Ansamblurile de locuințe colective au fost construite în anii 1960 pe terenuri agricole. Prin urmare, cartierul este unul relativ nou, si uneori este considerat ca fiind o subdiviziune a cartierului Bucureștii Noi. Transportul in comun este asigurat de către R.A.T.B., prin liniile de troleibuz 65 si 86, aceasta din urma făcand legătura si cu centrul (Calea Victoriei, Piața Romană, Bd. Dacia, Foisorul de foc, Arena Națională) , ambele linii permit accesul la Gara de Nord. În imediata vecinătate se află și stația de metrou Jiului, aflată pe linia de metrou M4 (Gara de Nord - Depou Străulești). In acest cartier se află o policlinică (Policlinica Pajura), două școli (Scoala Nr. 178 și Școala Europeană), un liceu (Liceul Teoretic Constantin Brâncoveanu), o biserică (Biserica Sfânta Vineri Pajura) si Piața Pajura. Pe strada Pajurei se află și Orășelul Cunoașterii, un muzeu de știință dedicat copiilor. Este un cartier relativ linistit. Acesta are si acces la centre comerciale, Profi la capatul liniilor de troleibuz 65 și 86, precum si Kaufland si Penny Market (ambele la intersectia Str. Pajura cu Bd. Bucureștii Noi). Cartierul se află într-un proces de modernizare și schimbare continuă. Fosta Filatură Dacia a fost înlocuită de magazinul Kaufland, Casa de Cultură Pajura a devenit salon de evenimente (Burlesque Events) iar spațiul exterior ce ținea de aceasta a fost ocupat de o benzinărie (Rompetrol), un service auto, un bloc rezidențial, un loc de joacă (Kungfu Pizza) și un complex de servicii sociale (CSS Jiului). Fostul sediu Romtelecom s-a transformat în bloc rezidential (Noa Residence) iar terenul aferent Așezământului social Justinian Patriarhul se transformă tot în proiect imobiliar. Note
Arad Administrative Palace

The Arad Administrative Palace is an historic building located at 75 Revoluției Boulevard, Arad, Romania. It houses the city hall and the prefecture of Arad County. History The initial location of the town hall was in the Avram Iancu Square from the 17th century. Following the development of the city and the shift of the center from Avram Iancu to the new areas, the city council decided to build another one closer to the new core of the city. They hired the Budapestan architect Ödön Lechner, who came up with a design. Due to financial problems, the project was found impossible to build. After that they hired another architect, Ferenc Pekár who modified the blueprints, cutting out some of the elements. Built between 1872 and 1876, it was inaugurated in 1877. Architecture Its tower is reminiscent of the Flemish town halls and the ornamentation draws from the Flemish renaissance. The timepiece was brought from Switzerland in the year of the inauguration and it still is functional. The stained glass were painted by the Aradean artist Sever Frențiu and they represented the seasons. External links Brief history of the Administrative Palace from Arad (the building of the City Hall of Arad), written by Péter Puskel
Aradi városháza

Az aradi városháza, más néven aradi közigazgatási palota műemlék épület Romániában, Arad megyében. A romániai műemlékek jegyzékében az AR-II-m-B-00548 sorszámon szerepel. Története A városháza építése 1872–1876 között folyt és 1877-ben adták át, amikor elkészült már a díszterem is. Ahogy említettük, a 4320 négyzetméteres terület a Sóhivatalé volt. A négyzetes alaprajzú, belső udvaros, sarokrizalitos épület főhomlokzata a város főútjára néz. Az épület az aradi eklektikus építészet egyik jelentős alkotása, a szabályos homlokzatokat historizáló tagoló és díszítőelemek alkotják, a főhomlokzat középrizalitja neoreneszánsz utalásokban gazdag. Mindezek a stíluselemek jelezni akarták, hogy Arad lakossága lépést akar tartani az európai irányzatokkal. A városháza tornya 54 méter magas, a tető fölötti első szint sarkait armírozást imitáló vakolat díszíti; oldalait kis, négyzetes, háromszögű oromzattal ellátott ablakok törik át. A torony két szintjét konzolokkal alátámasztott párkány választja el egymástól. A toronyórát Svájcból hozták, mind a négy oldalon volt óralap, és száz éven keresztül kongatással jelezte a félórák elteltét is. Az átadáskor a városháza 90 helyiségében 167 közhivatalnok dolgozott, az emeleti, erkélyes dísztermet 200 férőhelyessé alakították ki. Az előcsarnok üvegablakait később kicserélték, ezek Sever Frenţiu aradi képzőművész munkái, jelzik az idő, az évszakok múlását. A restaurátorok visszaállították a száz évvel ezelőtti díszítőelemeket. Források "Lista monumentelor istorice: Județul Arad" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28.. Sarkadi Nagy Emese: Városháza, Arad. Romániai magyar lexikon. transindex.ro (2010. április 9.) (Hozzáférés: 2011. november 10.)
Hunedoara County Prefecture

The Hunedoara County Prefecture (Romanian: Palatul Administrativ din Deva, Hungarian: Dévai vármegyeház) is a building in Deva, Romania. Built in 1889–1890 in a late eclectic style after the plans of architect Ignác Alpár, it houses both the prefect's office of Hunedoara County and the county council. History Permission for building the county home was granted in July 1885, along with a subsidy of 5000 Hungarian forints. The following spring, the council declared a competition for the completion of the construction plan. Among 14 entries Alpár Ignác was chosen. Construction took place between 1889 and 1890. The building was considered a prefecture until 1920. Since then it has been used by different state institutions, and during Communist rule was the county seat. For a short time after 1989 it housed the town hall of Deva, and then became the seat of the prefecture of Hunedoara county. Since 2007 it has housed the County Council. A renovation began in 2007. Description The building is V-shaped and located in front of the fortress of Deva and the city park. The building is symmetric. At one point servants' quarters and official offices were housed on the first floor. Upstairs a metersmeeting room is decorated in Neo-Renaissance and Baroque style. The nine-meter-high room is covered with a coffered ceiling and a wrought iron chandelier. The room is full of Neorenaissance decorations. The gallery and the door frames are decorated with the Hunyadi crest, featuring a raven. From the balcony a view of the fortress and the square can be seen. On the balcony are some empty statue recesses. The roof is covered with green Zsolnay tiles. A high tower is the middle. An indoor garden is behind the building. References Téglás Gábor: Hunyadvármegyei kalauz – Cluj 1902 Hunyad weekly- pages appeared between 1887 – 1889 Gáspár-Barra Réka: Szombathelyen restaurálják a monumentális festményt - Nyugati Jelen daily 15 June 2009. Almanac of the History and Archeology Association of Hunyad County 1893-1896
Palazzo della BNR

Il palazzo della BNR (in rumeno: Palatul BNR) è un edificio del centro storico di Bucarest con sede nella strada Lipscani, sede della Banca nazionale della Romania. Storia Il sito risale da un terreno occupato da una locanda nel XVII secolo, la costruzione del palazzo della BNR mostra la dimensione economica che si è verificata nel 1880 e l'orientamento verso la cultura europea. Il rinnovamento urbano è stato guidato da architetti formatisi presso l'Ecole de Beaux Arts di Parigi. Così, la sua posizione ha incoraggiato la formazione del distretto finanziario. L'architettura del Rinascimento francese si presenta attraverso le statue della facciata che hanno una qualità molto buona (I. Georgescu, Stefan Ionescu Valbudea), gli stessi dati contenuti all'interno della sala centrale e le scale monumentali fino al piano principale. Il murale è stato fatto da G.D. Mirea, Nicolae Grigorescu (1894) e Eugen Voinescu (1893). Progettato per un grande mercato, ma il palazzo è circondato da strade strette con sola vista delle prospettive tangenziali lungo le strade laterali. Voci correlate Banca nazionale della Romania Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Palazzo della BNR Collegamenti esterni Mappa dei monumenti storici di Bucarest, su apmnir.ro. Il Palazzo Vecchio sul sito della BNR, su bnro.ro.
Palatul BNR

Palatul BNR este o clădire din centrul vechi al Bucureștiului, Lipscani, sediul Băncii Naționale a României. A fost considerat citadela liberalilor. Preluând terenul ocupat de un han în secolul al XVII-lea, construcția palatului BNR arată dimensiunea economică survenită în anul 1880 și orientarea spre cultura europeană. Modernizarea urbană a fost ghidată de arhitecți formați la École de Beaux Arts din Paris. Astfel, prin așezarea sa în zona istorică, BNR a încurajat formarea districtului financiar. Arhitectura aparține Renașterii înalte franceze, ca fațadă avem un statuar de foarte bună calitate Ion Georgescu (A realizat două dintre cele patru statui care decorează fațada Palatului Vechi dinspre strada Lipscani. Este vorba despre zeițele agriculturii și justiției, Ceres și Themis. și Ștefan Ionescu-Valbudea (celelalte două sculpturi, Industria si Comerțul). Aceleași detalii continuă în interior, prin holul central și scările monumentale pană la etajul principal. Pictura murală a fost realizată de George Demetrescu Mirea (A pictat două panouri decorative, realizate într-o manieră academică de influență barocă, amplasate pe pereții laterali ai Sălii de Consiliu, pe suporturi de formă ovală. Ele înfățișează scene mitologice reprezentându-i pe zeii Mercur și Prometeu.), Nicolae Grigorescu (1894) și Eugen Voinescu (1893). Conceput pentru o piață mare, palatul este însă înconjurat de străzi înguste, văzut doar din perspective tangențiale de-a lungul străzilor laterale. Note Legături externe Harta Monumentelor Istorice din București Despre Vechiul Palat pe situl BNR
The Marmorosch Bucharest

The Marmorosch Bucharest. Autograph Collection Hotels ist eines der luxuriösesten Hotels in Rumänien. Es liegt im Bukarester Stadtteil Lispcani in der Strada Doamnei 4. Es wurde 2021 eröffnet und befindet sich im 1923 fertiggestellten Gebäude der Banca Marmorosch, Blank & Co. des Bankiers Jacob Marmorosch, das ab 1948 leer stand. Geschichte Der Palast der Banca Marmorosch, Blank & Co entstand zwischen 1915 und 1923 nach Plänen des Architekten Petre Antonescu. Das Gebäude ist in einem neorumänischen Stil erbaut, der aus mehreren Stilen besteht: byzantinisch, gotisch, moldauisch. Im Inneren ist der Palast im neorumänischen Stil von Cecilia Cuțescu-Storck dekoriert. 1993 wurde das Gebäude nach einem Projekt des Architekten Tiberiu Boitan erweitert. Der litauische Hotelbetreiber Apex Alliance kaufte den Gebäudekomplex und eröffnete im Sommer 2021 das Marmorosch Bucharest, Autograph Collection. Das Hotel befindet sich im ehemaligen Palast der Marmorosch-Blank Bank in der Altstadt von Bukarest. Die Umwandlung des Gebäudes in ein Hotel erforderte eine Investition von 42 Millionen Euro und drei Jahre Arbeit, um das architektonische Erbe des Art déco und des Jugendstils wiederzubeleben. Neues Hotel Das Hotel wird die Ära der Belle Époque präsentieren, die das gesamte Anwesen durchdrungen hat, sagte Apex Alliance in einer Pressemitteilung. Das Marmorosch Bukarest ist das erste Hotel in Rumänien, das sich Autograph Collection Hotels anschließt, dem Portfolio gehobener Luxushotels von Marriott International. Das Marmorosch Bukarest verfügt über insgesamt 217 Zimmer. Das Blank Restaurant und die Blank Bar & Lounge, haben zusammen eine Kapazität von fast 200 Gästen. Das Hotel umfasst auch vier Konferenzräume mit einer Gesamtkapazität von mehr als 230 Gästen. Weblinks Offizielle Website The Marmorosch Bucharest. Autograph Collection Hotels Einzelnachweise
Palatul Băncii Marmorosch Blank

Palatul Băncii Marmorosch Blank este o clădire din București, sector 3. Construcția sa a avut loc între anii 1915 și 1923, după planurile arhitectului Petre Antonescu. Edificiul este construit într-o tendință neoromânească formată din mai multe stiluri: bizantine, gotice, moldovenești. În interior, palatul a fost decorat în stilul neoromânesc de către Cecilia Cuțescu-Storck. În 1937, imobilul a fost achiziționat de către Banca Marmorosch Blank de la Societatea de Construcții și Lucrări Publice [1], o companie privată de dezvoltare imobilară privată de interes public [2]. La momentul lichidării finale a Băncii Marmorosch, imobilul a revenit creditorului principal, statul român. În perioada socialistă, imobilul a fost folosit de Banca Națională, apoi de Oficiul Economic Central Carpați, filială a Secției Economice a Partidului Comunist Român [3]. După 1989, imobilul trece în proprietatea RAPPS. Clădirea nu a făcut niciodată obiectul unor cereri de retrocedare, întrucât trecerea sa în proprietatea statului nu a fost parte din procesul de naționalizare din 1948 și a reprezentat doar compensație pentru datoriile pe care Banca Marmorosch le avea la statul român încă de la criza din 1931 . În anul 1993, după un proiect al arhitectului Tiberiu Boitan, clădirea a fost extinsă spre centrul vechi. În 2004, imobilul este vândut Băncii Române de Dezvoltare Société Générale, care își stabilește sediul central aici. În 2007, imobilul este vândut unui concern de dezvoltatori imobiliari locali și offshore, constituiți în SC Doamnei Imobiliare SRL [4]. Ulterior, au loc o serie de litigii cu BNR, fondate pe faptul că trecerea cladirii la RAPPS nu a fost stipulată prin decizie publicată în Monitorul Oficial, însă clădirea rămâne a proprietarilor. O dată cu stingerea acestora, clădirea a fost cumpărată în 2018 de grupul hotelier de lux Apex Alliance din Lituania [5]. Note Legături externe Harta Monumentelor Istorice din București
Aradi szerb püspöki palota

Az aradi szerb püspöki palota műemlék épület Romániában, Arad megyében. A romániai műemlékek jegyzékében az AR-II-m-B-00563 sorszámon szerepel. Története Leírása Források "Lista monumentelor istorice: Județul Arad" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28.. Arhitectul arădean Milan Tabaković. www.miscarea-aradeana.ro (2013. november 29.) (Hozzáférés: 2015. november 10.) arch
Palatul Episcopal Sârbesc din Arad

Palatul Episcopal Sârbesc este o clădire monument istoric situată în Piața sârbească din municipiul Arad. A fost construit la începutul secolului al XX-lea după planurile arhitectului Milan Tabacovici, fiind casă de raport și sediul Oficiului Parohial Sârb. Este un edificiu cu parter și două etaje, de mari dimensiuni, cu o desfășurare pe trei străzi. Atrage atenția prin asimetria dispoziției elementelor decorative construite și aplicate ce înlătură monotonia desfășurării. Bibliografie Harta turistică secession a Aradului[nefuncțională]
Palatul Fenyves din Arad

Palatul Fenyves din Arad este o clădire P+1 cu mansardă parțială pe colț. Edificiul a fost ridicat în anul 1912 după planurile proprii ale arhitectului Karoly Fenyves. Clădirea impune prin grupul statuar de deasupra porții și desfășurarea de la etaj a balcoanelor cu balustradă din zid, bow-window și logia de colț, dominate de semnul masoneriei ușor profilat în tencuială, amplasat deasupra deschiderii ovale de deasupra porții pietonale. Clădirea este declarată monument istoric cu codul LMI AR-II-m-B-00521.
Hermann-palota (Arad)

Az aradi Hermann-palota műemlék épület Romániában, Arad megyében. A romániai műemlékek jegyzékében az AR-II-m-B-00556 sorszámon szerepel. Története Leírása Források "Lista monumentelor istorice: Județul Arad" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28.. Sarkadi Nagy Emese: Hermann-palota, Arad. Romániai magyar lexikon. transindex.ro (2010. március 17.) (Hozzáférés: 2015. november 10.)
Palatul Herman Gyula din Arad

Palatul Herman Gyula este un edificiu situat pe Bulevardul Revoluției, la nr. 96, municipiul Arad. A fost construit la începutul anilor 1880 la comanda comerciantului arădean Herman Gyula. Clădirea eclectică cu elemente de stil neobaroc cu două etaje, inițial a avut patru apartamente luxoase, având și o curte spațioasă și o grădină. La parter vitrinele spațiilor comerciale sunt încadrate de coloane de fier de stil baroc. Elementele de stil specifice sunt și cele două logii de la etajul întâi cu o ornamentație baroc. Intrarea a fost străjuită de două statuete, reprezentând pe Samson și Hercule, ele fiind opera sculptorului András Tóth. Bibliografie Prourbe.ro - Palatul Herman
Kohn-palota (Arad)

Az aradi Kohn-palota műemlék épület Romániában, Arad megyében. A romániai műemlékek jegyzékében az AR-II-m-B-00509 sorszámon szerepel. Története Leírása Források "Lista monumentelor istorice: Județul Arad" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28..