NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Cluj-Napoca Unitarian Church

The Cluj-Napoca Unitarian Church (Romanian: Biserica Unitariană din Cluj; Hungarian: Kolozsvári Unitárius Templom) is a Unitarian church located in Cluj-Napoca, Romania. Built in a late Baroque style between 1792 and 1796, according to the plans of Anton (Antal) Türk, the apse is semicircular and the vestibule faces south. A two-story spire with an onion-shaped roof dominates the facade. The upper parts of the facade are somber compared to the lower, which features tall niches between the pilasters. The central niche contains the portal, topped by an ellipse-shaped window, a small and amply sculpted balcony and another window in the shape of an arch segment. The pilasters have Doric and Ionic capitals, while the Neoclassical stucco decor includes sculpted shells, garlands and grape bunches. The church is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs. References External links (in Hungarian) Official website
Iglesia Unitaria de Cluj-Napoca

La iglesia Unitaria de Cluj-Napoca (en rumano: Biserica Unitariană din Cluj; en húngaro: Kolozsvári Unitárius Templom) es un edificio religioso unitario en Cluj-Napoca, Rumania.​ La comunidad pertenece a la Iglesia Unitaria de Transilvania, de influencia húngara. Historia Entre 1566 y 1716, la comunidad unitaria de la ciudad utilizó la iglesia de San Miguel en la plaza principal. Sin embargo, en el curso de la Contrarreforma fue recatolicizado. Después de 1716, la comunidad se reunió inicialmente en casas particulares. Bajo José II del Sacro Imperio Romano Germánico, los unitarios pudieron construir su iglesia. Ésta fue edificada en estilo barroco tardío entre 1792 y 1796, según los planos del vienés Anton Türk, combinando elementos del rococó y el clasicismo. En el interior de la iglesia hay una piedra en memoria del reformador unitario Ferenc Dávid. Según la leyenda, David pronunció un sermón sobre esta piedra en 1556 que convenció a los ciudadanos de la ciudad a abrazar el unitarismo. La fachada no recibió su forma definitiva hasta 1908 bajo Louis Pákey. Al final de la Primera Guerra Mundial, dos de las tres campanas de la iglesia fueron robadas. La iglesia está catalogada como monumento histórico desde 2010.​ Arquitectura El ábside es semicircular y el vestíbulo está orientado al sur. Una torre de dos pisos con un tejado bulboso domina la fachada. Las partes superiores de la fachada son sobrias en comparación con la inferior, que presenta altos nichos entre las pilastras. El nicho central contiene el portal, rematado por una ventana en forma de elipse, un pequeño balcón ampliamente esculpido y otra ventana en forma de segmento de arco. Las pilastras tienen capiteles dóricos y jónicos, mientras que la decoración neoclásica de estuco incluye conchas esculpidas, guirnaldas y racimos de uva. ​ Galería Referencias Enlaces externos
Église unitarienne de Cluj

L'Église unitarienne (en hongrois Unitárius templom, en roumain Biserica Unitariană) de Cluj/Kolozsvár, située 9, Boulevard 21 Decembrie, est une paroisse de l'Église unitarienne de Transylvanie. Son église a été construite de 1791 à 1796 en style baroque, avec des éléments rococo et neoclassiques. Ses plans ont été réalisés par l'architecte viennois Anton Türk. L'inscription du portail est en latin: IN HONOREM SOLIUS DEI - MDCCXCVI. À l'intérieur de l'église se trouve une grosse pierre. La tradition locale veut qu'en 1556 Ferenc Dávid prêcha en étant assis sur cette pierre. À la suite du sermon de Ferenc Dávid, les habitants de Cluj adoptèrent l'unitarisme. L'église a été restaurée une première fois en 1805-1806 sous la surveillance de l'architecte Joseph Leder. Une seconde restauration a eu lieu en 1831. En 1908, l'architecte Pákay Lajos a finalisé la tour de l'église. Voir aussi Articles connexes Église unitarienne de Transylvanie Liens externes Chronologie de l'unitarisme en Transylvanie (en) Bibliographie Lukacs Jozsef - Povestea „orașului-comoară”, Editura Biblioteca Apostrof, Cluj-Napoca, 2005. Bodea Gheorghe - Clujul vechi și nou, Cluj-Napoca, 2002. Portail du baroque Portail de la Roumanie Portail de l’architecture chrétienne Portail du protestantisme
Biserica unitariană din Cluj-Napoca

Biserica Unitariană din Cluj, situată pe str. 21 decembrie 1989 nr. 9, a fost construită în perioada 1792-1796 și este în prezent clasată ca monument istoric, cu codul CJ-II-m-B-07251. Descriere Ridicată în stil baroc, cu elemente rococo și neoclasiciste. Lăcașul a fost proiectat de arhitectul vienez Anton Türk. Deasupra portalului de la intrare se află inscripția latină „IN HONOREM SOLIUS DEI - MDCCXCVI” (În onoarea unicului Dumnezeu - 1796). În interiorul bisericii se află o piatră rotundă, de pe care legenda povestește că în 1568 Dávid Ferenc ar fi ținut o predică, în urma căreia cetățenii Clujului au trecut la unitarianism. Biserica a trecut printr-o serie de reparații și restaurări în perioada 1805-1806, coordonate de arhitectul Joseph Leder. În 1831 biserica a fost întărită lateral, după ce apăruse riscul prăbușirii boltei supradimensionate. În 1908 arhitectul Pakey Lajos a finalizat turnul. Biserica îndeplinește în prezent funcția de catedrală pentru întreaga Biserică Unitariană din România, fiind biserica centrală unde slujește/predică șeful acestui cult, episcopul BÁLINT Benczédi Ferenc. Galerie de imagini Referințe Lukacs Jozsef - Povestea „orașului-comoară”, Editura Biblioteca Apostrof, Cluj-Napoca, 2005 Bodea Gheorghe - Clujul vechi și nou, Cluj-Napoca, 2002 Cluj-Napoca=Claudiopolis, Noi Media Print, bucurești, 2004 Cluj-Napoca - Ghid, Editura Sedona, 2002 Vezi și Lista locurilor în Cluj-Napoca Lista catedralelor din România Legături externe Biserica Unitariană, Cluj-Napoca Arhivat în 28 august 2016, la Wayback Machine.
Petrotel Lukoil Refinery

Petrotel Lukoil Refinery is one of the largest Romanian oil refineries and one of the largest in Eastern Europe, located in Ploieşti, Prahova County. Its main activity is the processing of Romanian and Russian oil, but a separate unit is specialised in biodiesel production and another unit specialises in energy production. Russian oil is transported by oil tankers from the Novorossiysk Commercial Sea Port, unloaded at an oil terminal located in the Port of Constanţa, and transported to the refinery by rail or by a 250 kilometres (155 mi) underground pipeline that links the refinery to the port. In 2004, the refinery underwent a major modernization that reduced the production capacity of 3.5 million tonnes/year to 2.4 million tonnes/year but made the refinery more efficient, with a higher percentage of use. The refinery also has a biodiesel producing capacity of 100,000 tonnes and the energy division has a gas-fired turbine with a nominal capacity of 30 MW. History The Petrotel refinery was established in 1904 as the Romanian-American Refinery (Romanian: Rafinăria Româno-Americană) with an annual processing capacity of 80,000 tonnes. In World War II Romanian oil facilities were a strategic target for the Allied powers, part of the Oil Campaign; Hitler frequently said that Germany ran on Romanian oil and Swedish iron ore. The refinery was attacked by a small raid in June 1942, then by a much larger series of missions, Operation Tidal Wave in August 1943, in an effort to destroy the Axis' oil fields and refineries. The refinery area quickly became the third most heavily defended target in Europe, after Berlin and Vienna. In 1979 the refinery was renamed Teleajen after the nearby Teleajen River and held this name until 1998 when it was privatised and sold to the Russian company Lukoil for US$ 53 million; with this sale, the refinery's name became Petrotel-Lukoil. Following the 2022 Russian invasion of Ukraine and the subsequent sanctions against Russia, it was agreed from 5 December 2022 that Petrotel Lukoil Refinery will only refine non-Russian crude oil. In October 2023 Romania invalidated the petroleum products wholesale trading licence that had been held by the Swiss-registered subsidiary of Russian group Lukoil, Litasco SA, which supplies crude oil to and distributes refined oil from the refinery. Apart from a tax dispute, Romania claims the refinery does not disclose the source of its crude oil, the amount it processes or where the refined oil is distributed. See also Petrochemical industry in Romania References External links Official site
Petrotel-Lukoil

Petrotel-Lukoil este una dintre cele mai mari rafinării de petrol din România. Istorie Rafinăria Petrotel-Lukoil a fost fondată în anul 1904 de către Societatea Româno-Americană sub numele de Rafinăria Româno-Americană. În timpul celui de-al Doilea Război Mondial rafinăria a fost bombardată de puterile aliate în iunie 1942. Rafinăria a fost redenumită sub numele de Rafinăria Teleajen, după numele râului ce străbate orașul Ploiești. Rafinăria Teleajen a fost preluată de compania petrolieră rusă Lukoil în anul 1998. A fost repornită la sfârșitul lui 2004 după un amplu program de modernizare, care a durat circa doi ani și jumătate. Lukoil a investit aproximativ 120 milioane de dolari pentru retehnologizarea rafinăriei. Platforma rafinăriei deține și o centrală electrică (CET) aflată pe platforma rafinăriei, cu o capacitate de 61 MW. Energia electrică și termică produsă de CET asigură în totalitate necesarul rafinăriei. În anul 2006, Petrotel a rafinat 2,3 milioane de tone de țiței. LukOil Europe Holdings BV, subsidiara înregistrată în Olanda a grupului petrolier rus, deține 94,66% din capitalul Petrotel-Lukoil SA. Privatizarea La momentul privatizării, au existat temeri că rușii nu vor decât blocarea rafinăriei, în condițiile în care făceau profit în alte părți, cu scopul de a scoate România din cărțile care se jucau pentru stabilirea „drumului petrolului” dinspre spațiul ex-sovietic în Europa de Vest. Petrotel era la acel moment și singurul producător de uleiuri pentru armată. Rafinăria Petrotel dispunea de instalații petrochimice care produceau etilenă, propilenă și polietilenă. Aceste instalații au fost închise după ce rafinăria a fost preluată de rușii de la LukOil. Rezultate financiare Număr de angajați: 2011: 2.500 2005: 1.292 Cifra de afaceri: 2010: 1,9 miliarde dolari 2009: 1,3 miliarde dolari 2005: 334,4 milioane lei Venit net în 2005: 12,3 milioane lei Note Legături externe Pagina oficială Arhivat în 22 iunie 2012, la Wayback Machine. „Rafinăria de la Ploiești a fost ținta principală a «Coloanei a 5-a» a lui Churchill” (11 noiembrie 1998). Evenimentul zilei.
Șchei Gate

Șchei Gate (Romanian: Poarta Șchei) in the Șcheii Brașovului neighborhood of Brașov, Romania, is right next to Catherine's Gate. It was built in between 1827 and 1828 in order to let through heightened traffic. The much bigger Catherine's Gate was demolished at the same time (1827), with the exception of the tower of the exterior gate, which was used as storage (it is now a museum). The stone and brick gate, built in classical style like a triumphal arch, has three openings. The middle arch, shaped for traffic, is larger, and on its both sides there are two smaller and lower openings for pedestrians. The Latin inscriptions on the wall above the small arches let us know the construction date, but they also inform us that the gate was built after the Emperor of Austria, Francis I, visited Brașov in 1817. References
Porte Şchei

La porte Şchei (en roumain : Poarta Şchei) est une porte située à Brașov, en Roumanie, à côté de la porte Catherine. Elle est construite entre 1827 et 1828 afin de laisser passer un trafic accru. La porte Catherine est depuis lors utilisée comme lieu de stockage. La porte en pierre et brique est construite dans un style classique comme un arc de triomphe à trois ouvertures. L'arc du milieu, plus grand, est conçu pour la circulation de véhicules et les deux arcs périphériques, plus petits et bas, sont dédiés à la circulation piétonne. Les inscriptions latines sur le mur au-dessus des petites arches permettent non seulement de connaître la date de construction, mais elles indiquent également que la porte a été construite après la visite de l'empereur d'Autriche François Ier à Braşov en 1817. Notes et références Liens externes Porte Şchei — histoire et photos Portail de la Roumanie Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Árvaház utcai kapu

Az Árvaház utcai kapu vagy Bolgárszegi kapu (románul: Poarta Șchei, németül: Waisenhausgässer Tor) Brassó utolsóként nyitott városkapuja, és az egyetlen kapu, amely a régi erődítményből máig fennmaradt. 1827–1828 között épült az Árvaház utca végén a megnövekedett forgalom kezelése céljából; rajta keresztül halad át a forgalom nagy része a városközpont és Bolgárszeg között. Története Brassó falainak felépítése után közel három évszázadig csak a Katalin-kapun keresztül nyílt átjárás a szászok lakta városerődöt a románok lakta Bolgárszegtől elválasztó kettős várfalon. A 18. század végén a fellendülő kereskedelem és a népesség növekedése következtében ez a kapu csak nehezen tudta ellátni a megnövekedett forgalmat. Gyakori volt a torlódás, emellett a Katalin utca városerőd felőli részének beépítésével a kapu kerülő utat is jelentett. A bolgárszegi kereskedők ismételt kérésére 1820-ban felépült a Lópiaci kapu, ám kicsinek bizonyult, és a forgalom továbbra is nehézkes volt. A helyzet orvoslására a városi közösség már 1821-ben egy új kapu építését javasolta, azonban ezt a tanács elutasította. Hosszú tárgyalások után ismételten benyújtották a kérelmet, és végül 1823-ban a bécsi udvar jóváhagyta a kivitelezést. A várfal bontása 1827 márciusában kezdődött, a kaput pedig 1828 augusztusában adták át; építőmestere Jani József városi főépítész volt, aki a Lópiaci kaput is építette. A 19. század közepe után a várfalakat tovább bontották; a kaputól délre 1851–1852-ben épült fel a Sportlíceum, északra pedig 1927-ben a szász evangélikus egyház óvodája. 1955-ben a kaput műemlékké nyilvánították, néhány évvel később pedig felújították és eltávolították róla a feliratait elborító kúszónövényeket. Az 1977-es földrengés után kicserélték a tetőszerkezetet és felújították a feliratokat. Leírása Neoklasszikus stílusú, formája diadalívre emlékeztet, négy erős pilléren nyugszik. Három kapuívből áll: két kisebb a gyalogosoknak, és egy nagy ív a járművek számára. Régen kapuszárnyak is tartoztak hozzá, melyeket éjszakára bezártak. A délnyugati várfal részeként a romániai műemlékek jegyzékében a BV-II-m-A-11294.01 sorszámon szerepel. A külső falon a következő, latin nyelvű feliratok olvashatóak: A régi, bezárt kapu helyett, a polgárok kérésére nyitották meg 1828 PCN-ben és A békességet hozó I. Ferenc fenséges császár és apostoli király dicsőséges uralkodása alatt. A belső, városerőd felőli oldal feliratai: Corona tanácsa, G. M. Riemer prédikátor, és a centumvirátus a Szentháromság védelmébe ajánlja ezt a kaput, és az utókorra hagyja megőrzésül. Joseph Iani építette és Johann Iacob Mylius városbíró, Johann Georg de Trauschenfels kerületi bíró, és Michael Thiophi Riemer várkapitány idejében. Képek Jegyzetek Források ↑ Aldea: Aldea, Vasile (2016). Crâmpeie din Brașovul de ieri și azi (román nyelven). Vidombák: Haco International. ISBN 9789737706416. ↑ Nussbächer: Nussbächer, Gernot (2013). Aus Urkunden und Chronicken. 13 (német nyelven). Brassó: Aldus. ISBN 9789737822710.
Şcheipoort

De Şcheipoort (Roemeens: Poarta Şchei) is een stadspoort in Brașov (Roemenië). Het staat vlak naast de Catherinapoort. Ze werd gebouwd in 1827 en 1828 om hoger verkeer door te kunnen laten. De Catherinapoort werd vervolgens dichtgemetseld en als opslagplaats gebruikt. Het is een klassieke poort, lijkend op een triomfboog, met drie doorgangen: een middelste voor algemeen verkeer en twee kleine zijpoorten voor voetgangers. De Latijnse inscriptie boven de kleine doorgangen vermelden de constructiedatum en het feit dat de poort werd gebouwd na het bezoek van de Oostenrijkse keizer Frans I aan Braşov in 1817. Externe links Şchei Gate — history and photos
Brama Șchei

Brama Șchei (rum: Poarta Șchei) – jedna z bram miejskich w Braszowie, w Rumunii, położona tuż obok Bramy Katarzyny. Została wybudowana w latach 1827-1828 w celu zastąpienia starej bramy, która nie była przystosowana do rosnącego ruchu. Od tego czasu Brama Katarzyny służyła jako magazyn. Kamienna i ceglana brama zbudowana w stylu klasycznym niczym łuk triumfalny ma trzy wejścia. Środkowy łuk, przeznaczony dla ruchu, jest większy, a po jego obu stronach znajdują się dwa mniejsze i niższe wejścia dla pieszych. Łacińskie napisy na ścianie nad małymi łukami informują o dacie budowy obiektu, a także o tym, że brama została zbudowana po tym, jak cesarz Austrii, Franciszek II Habsburg odwiedził Braszów w 1817 roku. Przypisy
Ворота Шкей

Ворота Шкей (рум. Poarta Schei) — ворота расположенные в Брашове, находятся неподалёку от ворот Екатерины и тоже отделяют старый город от района Шкей. Они были построены в 1827—1828 годах в связи с увеличением транспортного потока через Брашов. С момента их постройки соседние ворота Екатерины были закрыты для проезда и использовались только как склад. Ворота Шкей, выполненные в классическом стиле, напоминают триумфальную арку с тремя пролётами. Центральный пролёт — самый крупный — предназначен для проезда транспорта, боковые — меньших размеров — для пешеходов. Латинские надписи над малыми пролётами сообщают дату постройки и то, что ворота были построены по приказу австрийского императора Франца I, посетившего Брашов в 1817 году. См. также Ворота Екатерины — единственные сохранившиеся средневековые ворота Брашова. Улица Страда сфории — самая узкая улица Брашова и одна из самых узких в Европе, её ширина 111—135 см, расположена неподалёку от Ворот Шкей. Ссылки Ворота Шкей — история и фотографии (англ.) Ворота Шкей на карте Брашова
Cluj-Napoca railway station

Cluj-Napoca train station is the main railway station in Cluj-Napoca, Romania. It is located near the city center. History Two plaques on the building commemorate the 100th and 125th anniversary of the opening of the station on September 7, 1870. The Cluj-Napoca railway station was designed and built by Hungarian architect Ferenc Pfaff, when the city was part of Kingdom of Hungary, Austro-Hungarian Empire. Current situation The station is situated on the Căile Ferate Române line 300 Bucharest–Ploiești–Brașov–Teiuș–Cluj-Napoca–Oradea–Episcopia Bihor and the line Cluj-Napoca–Dej–Ilva Mică. As of 2008, Cluj-Napoca railway station serves about 100 passenger trains, including domestic trains operated by Căile Ferate Române. Cluj-Napoca offers connections with the majority of Romanian cities, as well as service to Budapest, Hungary and Vienna, Austria. Distance from other railway stations References External links Media related to Cluj-Napoca train station at Wikimedia Commons Trains timetable
Estación de ferrocarril de Cluj-Napoca

Cluj-Napoca (en rumano: Gara Cluj-Napoca) es la principal estación de ferrocarril de pasajeros y mercancía Cluj-Napoca, Rumania. Fue inaugurada y abierta al tráfico en 1902, cuando la ciudad aún pertenecía al Imperio Austrohúngaro. Historia La estación de Cluj-Napoca fue diseñada y construida por el arquitecto húngaro Ferenc Pfaff en 1902, cuando la ciudad conocida entonces como Kolozsvár formaba parte del Imperio de Austria-Hungría. Servicios La estación forma parte de la línea 300 de Căile Ferate Române entre Bucarest - Ploieşti - Braşov - Teiuş - Cluj-Napoca - Oradea - Episcopia Bihor y la línea Cluj-Napoca - Dej - Ilva Mică. En 2008 la estación de Cluj-Napoca gestionó más de cien trenes de pasajeros, incluidos los servicios domésticos operados por Căile Ferate Române. Cluj-Napoca ofrece conexiones con las principales ciudades rumanas, así como a Budapest, Hungría. Distancia a otros destinos Rumania Bucureşti Nord: 497 km Arad (via Alba Iulia): 332 km Arad (via Oradea): 279 km Braşov: 331 km Constanţa (via Bucureşti Nord): 722 km Constanţa (via Buzău): 718 km Craiova (via Târgu Jiu): 375 km Galați (via Braşov): 641 km Galați (via Bacău, Suceava): 654 km Iaşi: 458 km Oradea: 152 km Satu Mare (via Baia Mare): 252 km Satu Mare (via Oradea): 285 km Suceava: 322 km Timişoara Nord (via Oradea): 330 km Timişoara Nord (via Deva): 389 km Europa Belgrado: 508 km Berlin: 1 260 km Budapest: 400 km Chişinău: 588 km Frankfurt am Main: 1 259 km Kiev (via Suceava): 1 116 km Sofia (via Bucureşti Nord): 1 033 km Venecia: 1 252 km Viena: 672 km Enlaces externos Horarios de trenes de Cluj
Gare de Cluj-Napoca

La gare de Cluj-Napoca (en roumain : Gara de Nord) est une gare ferroviaire roumaine de la Ligne CFR 300, située au centre de la ville de Cluj-Napoca. Situation ferroviaire La gare de Cluj-Napoca est située au point kilométrique (PK) 501,90 de la ligne CFR 300, entre les gares de Cluj-Napoca Est et de Baciu Triage. Histoire Elle est mise en service en 1870. Son bâtiment principal est dû à l'architecte Ferenc Pfaff (en). Deux plaques ont été placées pour marquer le 100e et le 125e anniversaire de la mise en service de la gare le 7 septembre 1870. Service des voyageurs Notes et références Voir aussi Articles connexes Transport ferroviaire en Roumanie Chemins de fer roumains Liens externes (en) « CFR », sur le site des Chemins de fer roumains Portail du chemin de fer Portail de la Roumanie
Kolozsvár vasútállomás

A kolozsvári vasútállomás téglaborítású épülete az Állomás téren található. A romániai műemlékek jegyzékében a CJ-II-m-B-07345 sorszámon szerepel. 1902-ben épült Pfaff Ferenc tervei alapján. Az előző, fából készült indóház építését és az első vasúti sínek lefektetését 1869. január 7-én kezdték el. A térségi közlekedést kiszolgáló kisállomást 1975-ben építették. Átmenő vonalak 300-as Bukarest (Északi pályaudvar)–Brassó–Segesvár–Tövis–Székelyföldvár–Kolozsvár–Nagyvárad-vonal Közlekedéstörténet 1872-ben avatták fel a Nagyvárad–Brassó vasútvonalat, amelynek legfontosabb állomása a kolozsvári volt. Ezt követően 1873. augusztus 14-én megindult a vasúti közlekedés a Kolozsvár–Brassó vonalon is. 1890-ben Nagyvárad és Kolozsvár között már naponta 3 személy- és 2 gyorsvonat közlekedett. 1893-tól a vasútállomás és a Fő tér között gőzmozdony vontatta „közúti vasút” (helyi nevén ájváj) szolgálta a forgalmat; a balesetek miatt 1902-ben ezt felszámolták. 1944. június 2-án az amerikai légierő szőnyegbombázása a vasúti pályaudvart és 600–700 méter széles sávban a környékét érintette. Az állomás épületének jelentős része romba dőlt. 1959-ben a Kolozsvár első trolibuszvonala az állomást kötötte össze a város keleti felével. 1987-től a Monostor negyed – Vasútállomás – Nehézgépgyár útvonalon beindult a villamosközlekedés is. Fejlesztések Peronmagasítás Most már Kolozsváron is az európai szabványoknak megfelelő magasságú peron várja az utasokat. A munkálatokat 2012 júniusában kezdték és novemberre kellett a tervek szerint befejeznie a korszerűsítést végző vállalatnak. A magasítást a 2-es, a 3-as, a 4-es és az 5-ös peronokon végezték el. Történelmi események 1936. június 6-án a pályaudvaron köszöntötték a Bukarest felé utazó Edvard Benešt. 1958. február 28-án a Kádár János vezette magyar pártküldöttség megállt Kolozsváron, és az állomás előtti téren tartott népgyűlésen, Kádár mellékesnek nyilvánította a határok kérdését. 2014. május 27-én az épület homlokzatán emléktáblát avattak az észak-erdélyi deportált zsidók emlékére. Forgalom Nemzetközi forgalom Belföldi forgalom Jegyzetek Források Asztalos Lajos: Kolozsvár helynevei. Szabadság, (2005. január 26.) Asztalos Lajos: Ma 66 éve bombázta Kolozsvárt az amerikai légierő. Szabadság, (2010. június 2.) arch Hozzáférés: 2011. április 9. Gaal György: Kolozsvár kétezer esztendeje dátumokban. In Kolozsvár 1000 éve: A 2000. október 13–14-én rendezett konferencia előadásai. Szerk. Dáné Tibor Kálmán et. al. Kolozsvár: Erdélyi Múzeum-Egyesület; (hely nélkül): Magyar Közművelődési Egyesület. 2001. ISBN 973 8231 14 0 "Lista monumentelor istorice: Județul Cluj" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28..