Чивчини

Чивчи́нські гори (інша назва — Чивчи́ни) — гірський масив у південно-східній частині Українських Карпат, у межах Верховинського району Івано-Франківської області. Загальний опис Гори розташовані в північно-східній частині Мармароського масиву. На північному заході межують з Гуцульськими Альпами. На сході межують з Гринявськими горами, від яких відділені долиною річки Чорний Черемош. Масив становить виразний хребет, що простягається на близько 40 км з північного заходу на південний схід — від гори Стіг до гори Гнатася, між долинами річок Чорний Черемош (на північному сході) і Васер та Рускова (на південному заході). Від головного хребта відходять порівняно короткі бічні хребти (наприклад Ротундул). Найвища вершина масиву — базальтова гора Чивчин (1769 м). Чивчинські гори складаються з кристалічних лупаків (сланців), гнейсів, мармуру та пісковиків. На узбіччях гір подекуди виступають вапнякові скелі. Переважають скелясті, іноді льодовикові, форми рельєфу. Північні схили досить розчленовані долинами приток Чорного Черемошу та верхів'їв Білого Черемошу. У горах є майже незаймані ліси (до 1300 м — букові, до 1550 м — ялинові), добре зберігся пояс криволісся, менш виражені субальпійські луки. Верхню межу лісу (ВМЛ) у Чивчинських горах утворюють природний територіальний комплекс зі смерековими деревостанами, тут вона проходить у середньому на висотах 1450—1550 м. Ландшафтна (термічна) ВМЛ у Чивчинських горах у межах висот 1600—1680 м збереглась лише на окремих важкодоступних для випасаннях вершинах Гнатасі (1680 м), Комані (1670 м), Палениці (1650 м). У центральній і північно-західній частині ландшафту вона знижена до 1250—1300 м, на місці корінних смеречин поширені вторинні луки. Деревостани у ПТК в зоні термічної межі лісу мають низький бонітет. Смуга рідколісних ПТК досягає ширини 100—200 м. Дерева поступово переходять з високостовбурних зімкнутих до кущоподібних форм, добре виражена прапороподібність крон. Вершинами головного хребта масиву проходить українсько-румунський кордон. Геологічно масив пов’язаний з Мармароською кристалічною зоною Карпат. У його будові беруть участь метаморфічні породи (сланці, гнейси), а також осадові комплекси. Клімат гірський, вологий, із тривалим сніговим покривом. Переважають букові та смерекові ліси, вище — субальпійські чагарники і полонини. Фауна представлена типовими карпатськими видами: бурим ведмедем, риссю, оленем благородним, глухарем. Етимологія та історія Назва Чивчин імовірно має давнє карпатське (можливо румунське або архаїчне слов’янське) походження. У науковій літературі її пов’язують із місцевими топонімічними формами Чівчин, Чивчинул або подібними назвами гірських потоків і полонин у прикордонному регіоні. Точна етимологія остаточно не встановлена. У історичних джерелах масив згадується з XVIII–XIX ст. у географічних описах Карпат, зокрема в австро-угорських топографічних і геологічних дослідженнях. У цей період Чивчинські гори входили до складу Буковини та використовувалися переважно для лісового господарства і полонинського скотарства. Після Першої світової війни територія опинилася на кордоні держав, що визначило її прикордонний статус і відносну малозаселеність. Вершини Вздовж головного хребта, з північного заходу на південний схід. Стіг (1653 м) Регеска (1569.6 м) Копилаш (1599 м) Керничний (1588.8 м) Фуратик (1525.7 м) Ледескуль (1585 м) Будичевська Велика (1677.9 м) Чивчин (1769 м) Сулігуль (1687.9 м) Попадя (1526 м) Рижоватий (1641 м) Лостун (1654 м) Малий Лостун (1594.7 м) Пір'є (1590 м) Ротундул (1568.5 м) Пуруль (1616.8 м) Коман (1723.6 м) Команова (1734 м) Палениця (1750 м) Гнатася (1769 м) Географічне і господарське значення Чивчинські гори мають важливе природоохоронне, гідрографічне та рекреаційне значення. Гідрографічна роль. Масив є вододілом басейнів річок Чорного і Білого Черемошу — приток Пруту та Дунаю. Гірські ліси виконують важливу водорегулюючу функцію. Природоохоронне значення. Значна частина території зберегла малопорушені природні комплекси Українських Карпат. У регіоні поширені рідкісні види флори і фауни та унікальні високогірні ландшафти. Господарське використання. Традиційними видами діяльності є: • лісове господарство; • полонинське тваринництво (випас овець і великої рогатої худоби); • обмежений гірський туризм і рекреація. Через прикордонне положення та складну транспортну доступність масив залишається одним із найменш урбанізованих районів Українських Карпат, що сприяє збереженню його природних ландшафтів Див. також Вершини Українських Карпат Чивчино-Гринявський заказник Чивчинські скелі Джерела Географічна енциклопедія України : [у 3 т.] / редкол.: О. М. Маринич (відповід. ред.) та ін. — К., 1989—1993. — 33 000 екз. — ISBN 5-88500-015-8. Енциклопедія українознавства : Словникова частина : [в 11 т.] / Наукове товариство імені Шевченка ; гол. ред. проф., д-р Володимир Кубійович. — Париж — Нью-Йорк : Молоде життя, 1955—1995. — ISBN 5-7707-4049-3. Мала гірнича енциклопедія : у 3 т. / за ред. В. С. Білецького. — Д. : Східний видавничий дім, 2013. — Т. 3 : С — Я. — 644 с. Географічна енциклопедія України: у 3 т. / редкол.: О. М. Маринич (відп. ред.) та ін. — Київ: «Українська радянська енциклопедія» ім. М. П. Бажана, 1989–1993. Природа Івано-Франківської області / за ред. К. І. Геренчука. — Львів: Вища школа, 1973. Маринич О. М., Шищенко П. Г. Фізична географія України. — Київ: Знання, 2005. Геренчук К. І. Природа Карпат. — Львів: Вища школа, 1968. Popov S., Huber S. The Ukrainian Carpathians: Geographical Essays. — Lviv: Ivan Franko National University Press, 2010. Encyclopedia of Ukraine. — Toronto; Edmonton: Canadian Institute of Ukrainian Studies Press, 1984–1993. Примітки