NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Bauernburg Tartlau

Die Bauernburg Tartlau ist eine Bauernburg und Kirchenburg in Prejmer (Tartlau) im Kreis Brașov in der Region Siebenbürgen in Rumänien. Der Bau der Kirche im Zentrum der Anlage wurde wohl bereits 1218 vom Deutschen Orden begonnen, der 1225 aus der Region vertrieben wurde. Unter dem Zisterzienserkloster Kerz wurde der Bau fortgesetzt. Eine Besonderheit des Inventars ist der spätgotische Flügelaltar aus der Mitte des 15. Jahrhunderts. Baubeschreibung Prägend für die Gesamtanlage ist die 12 bis 14 Meter hohe und im Durchschnitt 4,5 Meter starke Ringmauer. Ihr innerer Durchmesser beträgt durchschnittlich 70 Meter. Um in die Burg zu kommen, muss eine Toreinfahrt mit einem tunnelartigen Gang von 32 Metern Länge bewältigt werden. Die Innenseite der Ringmauer hat auf drei bis vier Ebenen 272 Kammern, die durch separate Eingänge über hölzerne Treppen und Laufstege erreichbar sind. Sie dienten den Bauernfamilien als Zuflucht. Zurzeit ist in einer Kammer ein Klassenzimmer und in einer anderen eine siebenbürgisch-sächsische Bauernstube mit originalem Mobiliar eingerichtet. Die Mauer schließt mit dem eigentlichen Wehrgang mit Satteldach ab, der mit zahlreichen Schießscharten und Pechnasen ausgestattet ist. Seit dem 16. Jahrhundert ist der massiven Toreinfahrt, welche mit Eichentoren und Fallgattern gesichert war, eine Vorburg vorgelagert. Die gesamte Anlage war außerdem mit einem Wassergraben geschützt, der im 19. Jahrhundert verfüllt wurde. Die Legende zur Todesorgel Die Todesorgel ist eine Waffe, die der Legende nach unter König Sigismund von Luxemburg entwickelt wurde. Auf einer Art Wippe konnten mehrere Gewehre nebeneinander platziert und abgeschossen werden. Die Wirksamkeit der Waffe war so berühmt, dass sie zur nationalen Legende wurde. Siehe auch Liste von Orten in Siebenbürgen mit Kirchenburg oder Wehrkirche Literatur Hermann Fabini: Die Kirchenburgen der Siebenbürger Sachsen. Sibiu 2013, S. 237f. Weblinks Die Kirchenburg Tartlau auf der Website der 9. Tartlauer Nachbarschaft Einzelnachweise
Prázsmári erődtemplom

A prázsmári erődtemplom műemlékké nyilvánított épület Romániában, Brassó megyében. A romániai műemlékek jegyzékében a BV-II-a-A-11745 sorszámon szerepel; emellett az Erdély erődtemplomos falvai elnevezésű világörökségi helyszín része. Leírása A prázsmári evangélikus templom a Barcaság legjelentősebb templomerődje. Az első templomot talán 1218-ban kezdték építeni, majd az 1240-es években a kerci apátság folytatta az építkezést, jellegzetes ciszterci stílusban. A 15. században a megközelítőleg egyenlő szárú kereszt alaprajzú templom fölé tornyot, a szentély északi és déli falához egy-egy kápolnát emeltek. Az oltár háta mögött dombormívű sírkő található, rajta szakállas angyalok. 1480-ban készített Szent Kereszt-szárnyasoltára az egyik legrégebbi Erdélyben. Egyik harangját 1471-ben öntötték.[12] A templom köré hármas védőfalrendszert építettek. A külső védőfal a várost vette körül, a toronyból szétnézve még ma is fölismerhetőek az egykori város határai, amelyen belül a telkek és a házak is kisebbek voltak. A külső falgyűrűből semmi sem maradt, a középsőnek azonban még állnak részletei és a templom közelében két egykori védőtornya. A belsőváron belül, a templomudvar és az előudvar falában alakították ki azt a 275 ún. szalonnakamrát (családonként egyet), amelyek ostrom idején menedéket adtak a lakóknak, békeidőben pedig húskészítményeiket tárolták bennük. A több szinten egymás fölé épített kamrákat fa állványzaton lehet megközelíteni. A két udvart alagút köti össze, amelyet a védők öt helyen tudtak elzárni kapukkal és ráccsal. A barbakánban működött a városháza. A belsővárat vizesárok vette körül, amelybe a környező források vizét vezették. Az oszlopsoros bejárati szárnyat a 19. század elején építették, helyén korábban felvonóhíd működött. Délnyugati oldalán, a barbakán és a belső falgyűrű közé a 18. században építettek alacsonyabb védőfalat. Emögött működött a sütöde, ahol a várban őrzött lisztből sütöttek kenyeret. Az erődtemplomot 1964 és 1970 között restaurálták. A kommunista időszakban Ceaușescu pénzt adott az erődtemplom felújítására. Képgaléria Hivatkozások Felvételek a Prázsmári erődtemplomról Források Lăcașuri de cult din România. www.cimec.ro. Institutul Național al Patrimoniului (Hozzáférés: 2015. szeptember 20.) "Lista monumentelor istorice: Județul Brașov" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28.. Szentpétery - Kerny: Az Olttól a Küküllőig, Officina Nova Kiadó, 1990. Hermann Fabini: Atlas der siebenbürgisch-sächsischen Kirchenburgen und Dorfkirchen, Monumenta Kiadó, 1999. Thaler - Zsidi: Szász erődtemplomok Erdélyben, Anno Kiadó, 2006.
Szászkézdi erődtemplom

A szászkézdi erődtemplom műemlékké nyilvánított épület Romániában, Maros megyében. A romániai műemlékek jegyzékében az MS-II-a-A-15782 sorszámon szerepel; emellett az Erdély erődtemplomos falvai elnevezésű világörökségi helyszín része. Története Leírása Hivatkozások Források Lăcașuri de cult din România. www.cimec.ro. Institutul Național al Patrimoniului (Hozzáférés: 2015. szeptember 20.) "Lista monumentelor istorice: Județul Mureș" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28..
Szászfehéregyházi erődtemplom

A szászfehéregyházi erődtemplom műemlékké nyilvánított épület Romániában, Brassó megyében. A romániai műemlékek jegyzékében a BV-II-a-A-11843 sorszámon szerepel; emellett az Erdély erődtemplomos falvai elnevezésű világörökségi helyszín része. Története A falu német nevében szereplő weißkirch („fehér templom”) arra a kápolnára utal, amelyet a székely lakosok építettek II. Géza uralkodása alatt. A 12. századtól erődítményeket kezdtek építeni a kápolna körül. Hivatkozások Források Lăcașuri de cult din România. www.cimec.ro. Institutul Național al Patrimoniului (Hozzáférés: 2015. szeptember 20.) "Lista monumentelor istorice: Județul Brașov" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28.. Szentpétery - Kerny: Az Olttól a Küküllőig, Officina Nova Kiadó, 1990. Hermann Fabini: Atlas der siebenbürgisch-sächsischen Kirchenburgen und Dorfkirchen, Monumenta Kiadó, 1999. Thaler - Zsidi: Szász erődtemplomok Erdélyben, Anno Kiadó, 2006. The world's most beautiful churches - Viscri Fortified Church, Romania, telegraph.co.uk
Palau Victòria

El Palau Victòria (en romanès: 'Palatul Victoria') és un edifici governamental situat a la gran plaça de la Victòria (Piața Victoriei) a Bucarest que allotja el primer ministre de Romania i el seu gabinet. El Palau de la Victòria va ser dissenyat el 1937 per acollir el Ministeri d'Afers Exteriors i gairebé completat el 1944. Va ser dissenyat per l'arquitecte Duiliu Marcu (1885-1966), que havia dissenyat molts edificis importants a Romania dels anys vint i trenta, inclosos molts importants projectes governamentals dels anys trenta i quaranta. El Victory Palace és un estil clàssic de disseny monumental, amb un nivell de terra porticat, una llarga columnata de pilars prims a la part principal i dos pisos superiors encastats. Les façanes estaven totalment revestides de marbre de Carrara, amb relleus als panells als dos extrems, i hi havia interiors generosament decorats. L'edifici va patir greus danys en el bombardeig de Bucarest de 1944 durant la Segona Guerra Mundial. A continuació, va ser sotmès a importants obres de restauració i reconstrucció, reclassat en travertí, sense relleus i interiors menys ornamentats, que es va inaugurar finalment el 1952 i va acollir la seu del Ministeri d'Afers Exteriors i el Consell de Ministres. Després de la Revolució romanesa, el 1990 es va convertir en la seu del primer govern de la Romania postcomunista, un paper que encara compleix apart de ser la residència del primer ministre de Romania. El palau va ser declarat monument històric el 2004. Referències Vegeu també Govern de Romania
Victoria-Palast

Der Victoria-Palast (rumänisch Palatul Victoria) am – namengebenden – Siegesplatz (Piața Victoriei) in Bukarest ist der Regierungssitz Rumäniens. Das Gebäude wurde von 1937 bis 1944 nach Plänen von Duiliu Marcu (1885–1966) erbaut und nach Kriegsschäden bis 1952 leicht vereinfacht wiederhergestellt. In der kommunistischen Ära beherbergte es den Ministerrat und das Außenministerium. 1990 wurde es Sitz der ersten postkommunistischen Regierung. Marcu konzipierte den Palast in den Formen des reduzierten Klassizismus der Zwischenkriegszeit als Teil einer mehrere Repräsentationsbauten umfassenden Stadtplanung. Das Gebäude besteht aus einem langen Nord-Süd-Flügel mit Schaufassade zum Siegesplatz und drei rechtwinklig nach Osten abzweigenden Nebenflügeln. Es war ursprünglich mit Carrara-Marmor und figürlichen Relief-Paneelen verkleidet, die nach dem Krieg durch eine Travertinverkleidung ersetzt wurden. Weblinks Informationen (Netzpräsenz der rumänischen Regierung, rumänisch)
Victoria Palace

The Victoria Palace (Romanian: Palatul Victoria) is a government building on the large Victory Square (Piața Victoriei) in Bucharest, housing the Prime Minister of Romania and his cabinet. The Victory Palace was designed in 1937 to house the Foreign Ministry, and nearly complete in 1944. It was designed by architect Duiliu Marcu (1885–1966), who had designed many major buildings in 1920s and 30s Romania, including many major government projects in the 1930s and 40s. The Victory Palace is a stylised monumental classical design, with an arcaded ground level, a long colonnade of slim piers on the main front, and two recessed top floors. The facades were entirely clad in Carrara marble, with reliefs in the panels at either end, and there were generously decorated interiors. The building suffered heavy damage in the 1944 German bombing of Bucharest in World War II. It then underwent significant restoration and reconstruction works, being reclad in travertine, without the reliefs and less ornate interiors, finally opening in 1952, housing the headquarters of Foreign Ministry and the Council of Ministers. Following the Romanian Revolution, in 1990 it became the headquarters of the first government of post-communist Romania, a role it still fulfils, housing the office of the Prime Minister of Romania. The palace was declared a historical monument in 2004. See also Government of Romania References External links
Palacio Victoria

El Palacio Victoria (en rumano: Palatul Victoria) es un palacio situado en la plaza de la Victoria, en la ciudad de Bucarest, capital de Rumania.​ Historia Fue construido a partir de 1937, aunque su construcción no concluyó hasta 1944 y su inauguración se produjo apenas en 1952. Posee 3 plantas y fue diseñado por el arquitecto Duiliu Marcu. Está catalogado como Monumento histórico de Rumanía. Sede Es la sede del primer ministro de Rumania y su gabinete. Referencias
Palais de la Victoire (Bucarest)

Le palais de la Victoire (en roumain, Palatul Victoria) est un édifice public de Bucarest, capitale de la Roumanie. Il est le siège du gouvernement roumain. Situation Situé dans le secteur 1 de Bucarest, il s'élève sur le côté est de la place de la Victoire, au no 1. Histoire Construit à partir de 1937, sous le régime carliste, par l'architecte Duiliu Marcu (1885-1966) comme siège du ministère des Affaires étrangères, il est fortement endommagé en 1944. Sa reconstruction est achevée en 1952 pendant la période communiste, qui attribue le palais au Conseil des ministres et au ministère des Affaires étrangères. Depuis la chute des régimes communistes en Europe et la fin de la dictature en 1989, il abrite le siège officiel du gouvernement roumain. De ce fait, la plupart des manifestations protestataires s'achèvent Place de la Victoire, face au monument. Il est déclaré monument historique en 2004. Architecture Le palais se présente comme un bloc monolithique à l'apparence austère, adaptation moderniste du style néoclassique. Voir aussi Articles connexes Premier ministre de Roumanie Liste des Premiers ministres roumains Lien externe Site officiel du gouvernement roumain Portail de la politique Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Bucarest
Palača pravde

Palača pravde (rum. Palatul Victoria) je povijesna građevina na Trgu pobjede u Bukureštu. Izgrađena je 1937. godine i služi kao sjedište predsjednika Vlade i njegova ministarskog kabineta. Građena je prema zamisli Duilia Marcua, tadašnjeg studenta arhitekture u Bukureštu i diplomanta Pariške škole arhitekture. Svojom monolitnom strukturom odražava neoklasicističke obilježja gradnje, poput istaknutih portala, simetričnih i ravnih linija te uporabe kamena i mramora kao građevinskog materijala. Pretrpjela je teška oštećenja tijekom njemačkog bombardiranja grada u Drugom svjetskom ratu, nakon čega je slijedila osmogodišnja obnova do 1952. godine, kad je ponovno otvorena za javnost. Tijekom komunističkog režima palača je bila sjedište Ministarstva vanjskih poslova i Vijeća ministara. Padom komunizma 1990-ih i proglašenjem rumunjske neovisnosti ponovno postaje sjedište Vlade i njezina predsjednika. Pročelje zgrade krase geometrijski skladno oblikovane simetrične linije, koje se protežu cijelom duljinom pročelja dugog 100 metara. Na ulazu u palaču nalazi se portal sa stupovima časti i monumentalnim stubištem i širokim glavnim hodnikom. Unutar zgrade palače nalaze se dva zimska vrta okružena prostorijama otvorenog tlocrta. Na prvom katu nalazi se glavni salon veličine 700 kvadrata zajedno s recepcijom, dvoranom za sastanke (tzv. vijećnica), sobom za bal i galerijom časti za brojnim zrcalima i monumentalnim stupovima isklesanima u mramoru po uzoru na grčke stupove dorskog i jonskog reda. Na prvom katu nalaze se još i uredi predsjednika vlade i ministara. Palača pravde 2004. godina poglašena je povijesnim spomenikom i zakonom zaštićena. Izvori
Palazzo Victoria

Palazzo Victoria (in romeno Palatul Victoria) è un palazzo con sede in Piazza della Vittoria, a Bucarest, costruito nel 1937, è la sede del Primo Ministro della Romania e del suo gabinetto. Storia Il palazzo è stato costruito sotto la supervisione di Duiliu Marcu (1885-1966), allievo della Scuola Superiore di Architettura di Bucarest (1906) e di Parigi, École des Beaux - Arts (diplomato nel 1912). L'edificio, che sovrasta la Piazza della Vittoria (Piata Victoriei), subì gravi danni durante la seconda guerra mondiale, che è il motivo per cui ha subito restauri significativi (1944-1952). Inizialmente progettato per essere sede del Ministero degli Esteri, Palazzo Victoria è stata la sede del Ministero degli Esteri e del Consiglio dei ministri durante il periodo comunista e divenne, nel 1990, sede del primo governo post - comunista in Romania. Il palazzo è stato dichiarato monumento storico nel 2004. Struttura architettonica L'edificio si compone di una lunga ala nord-sud con facciata decorativa in Piazza Vittoria e tre ali ortogonalmente al lato est. In origine era coperto di marmo di Carrara e i pannelli a rilievo figurali che sono stati sostituiti dopo la guerra da un travertino. La struttura monolitica materializza l'espressione austera dello stile neoclassico. Voci correlate Governo della Romania Piața Victoriei (metropolitana di Bucarest) Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Palazzo Victoria Collegamenti esterni Mappa dei Monumenti Storici di Bucarest, su apmnir.ro.
Victoriapaleis

Het Victoriapaleis (Palatul Victoriei) is het gebouw van de Roemeense regering in Boekarest. Het gebouw staat aan het Overwinningsplein (Plața Victoriei) en dankt daar zijn naam aan. Het werd tussen 1937 en 1944 gebouwd naar een ontwerp van Duiliu Marcu. Aanvankelijk was het ministerie van Buitenlandse Zaken erin gevestigd.
Palatul Victoria

Palatul Victoria este un palat din București, situat în Piața Victoriei și sediu al Guvernului României. A fost construit în 1937 după planurile arhitectului Duiliu Marcu, același care a proiectat noua fațadă a Operei din Timișoara. Palatul Victoria a fost început în 1937 și terminat în 1944. Din cauza avariilor provocate de bombardamentul din 1944, lucrările au fost reluate și finalizate în 1952. Proiectat inițial pentru Ministerului de Externe, Palatul Victoria a fost în timpul perioadei comuniste sediul Ministerului de Externe și al Consiliului de Miniștri și a devenit, în 1990, sediu al primului guvern al României post-comuniste. În 2004, Palatul Victoria a fost inclus în Lista monumentelor istorice. Legături externe Harta Monumentelor Istorice din București
Universitatea Apollonia

Universitatea Apollonia e o universitate privată din Iași. A fost înființată în anul in 1991, și numită în onoarea Sfintei Apoloniei. Înființarea A fost înființată în iarna anului 1991, când mai mulți membri ai Fundației „Sfânta Apollonia” au hotărât fondarea unei instituții academice.Sediul universității a fost instalat la începutul străzii Ștefan cel Mare, la numărul 2, imediat lângă Piața Unirii. Președintele de atunci al fundației omonime a propus ca universitatea să se numească Apollonia după numele sfintei care este considerată protectoarea bolnavilor cu suferințe dentare și a celor care îi îngrijesc pe aceștia. Facultăți Instituția și-a deschis porțile cu scopul pregătirii de medici stomatologi, tehnicieni dentari și asistenți medicali. Pe parcursul activității a mai fost autorizată o Facultate de Relații Publice și Științe ale Comunicării cu două secțiuni : Jurnalism și de Comunicare și Relații publice. Începând cu anul universitar 2010 - 2011, în cadrul Facultății de Medicină Dentară funcționeaza și specializările Balneofiziokinetoterapie și recuperare și de Asistență medicală generală.Diplomele de licență ale absolvenților Universității "APOLLONIA" sunt recunoscute oficial de către Ministerul Învățământului conform legii nr. 148/12.VI. 2002 Note Vezi și Universitatea Petre Andrei din Iași Legături externe
Izvoarele Solar Park

Izvoarele Solar Park is a large thin-film photovoltaic (PV) power system, built on a 125 ha (310 acres) plot of land located in Izvoarele in Romania. The solar park has around 215,000 state-of-the-art thin film PV panels for a total nameplate capacity of 50-megawatts, and was finished in September 2013. The solar park is expected to supply around 70 GWh of electricity per year enough to power some 77,000 average homes. The installation is located in the Giurgiu County in southern Romania in Izvoarele. The investment cost for the Slobozia solar park amounts to some Euro 77 million. See also Energy policy of the European Union Photovoltaics Renewable energy commercialization Renewable energy in the European Union Solar power in Romania References
Parc solaire de Izvoarele

Le parc solaire d'Izvoarele est un grand système d'alimentation photovoltaïque à couche mince, construit sur un 125 ha de terrain situé à Izvoarele en Roumanie. Le parc solaire compte environ 215 000 panneaux photovoltaïques à couche mince pour une capacité nominale totale de 50 mégawatts et a été achevé en septembre 2013. Le parc solaire devrait fournir environ 70 GWh d'électricité par an suffisant pour alimenter 77 000 foyers moyens. L'installation est située dans le comté de Giurgiu au sud de la Roumanie à Izvoarele. Le coût d'investissement du parc solaire de Slobozia s'élève à environ 77 millions d'euros. Articles connexes Politique énergétique de l'Union européenne Photovoltaïque Énergie solaire en Roumanie Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Izvoarele Solar Park » (voir la liste des auteurs). Portail des énergies renouvelables Portail de l’électricité et de l’électronique Portail de la Roumanie Portail de l’Union européenne
Viperești oil field

The Viperești oil field is an oil field in Viperești, Buzău County, Romania. It was discovered in 2006 and developed by Toreador Resources. It will begin production in 2015 and will produce oil. The total proven reserves of the Viperești oil field are around 105 million barrels (13.9 million tonnes), and production will be centered on 2,000 barrels per day (320 m3/d). References
Текучи

Текучи (рум. Tecuci) град је у у источном делу Румуније, у историјској покрајини Молдавија. Текучи је други по важности град у округу Галац. Текучи према последњем попису из 2002. има 42.094 становника. Географија Град Текучи налази се у јужном делу Румунске Молдавије. Град је недалеко од реке Сирет у брежуљкастом делу земље. Од седишта округа, града Галацја, Текучи је удаљен око 80 km северозападно. Становништво У односу на попис из 2002., број становника на попису из 2011. се смањио. Румуни чине већину градског становништва, а од мањина присутни су само Роми. Пре Другог светског рата Јевреји су чинили значајан део градског становништва. Галерија Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Поду Илоајеј (Јаши)

Поду Илоајеј (рум. Podu Iloaiei) насеље је у Румунији у округу Јаши у општини Поду Илоајеј. Oпштина се налази на надморској висини од 84 m. Становништво Према подацима из 2002. године у насељу је живело 9739 становника. Попис 2002. Хронологија Референце Спољашње везе
Бабадаг

Бабадаг (рум. Babadag, тур. Babadağ) град је у у југоисточном делу Румуније, у историјској покрајини Добруџа. Бабадаг је трећи по величини град у округу Тулча. Бабадаг према последњем попису из 2002. године имао 10.037 становника. Етимологија Град је део северне Добруџе, која је некад била територија Османског царства. Град носи и турско име Babadağ-Отац планина. Географија Град Бабадаг је смештен у средишњем делу историјске покрајине Добруџе, 0 km северно од седишта покрајине, Констанце. Град се налази између горја у средишњем делу покрајине и источно положене Делте Дунава. Бабадаг се образовао на омањем Бабадашком језеру, које ствара река Тајша. Становништво У односу на попис из 2002, број становника на попису из 2011. се смањио. Становништво Бабадага је шаролико у складу са вишенационалном слике целе Добруџе. Тако Румуни чине претежно становништво Бабадага (84,3%), али су веома ројни и Турци (12,8%) и Роми (1,7%). Слично томе становништ о је подељено између већинских православаца (85%) и мањинских муслимана (14%). Референце Види још На путу за Бабадаг, књига Анджеја Стасјука Спољашње везе Званични веб-сајт
Sebiș Solar Park

Sebiș Solar Park is a large thin-film photovoltaic (PV) power system, built on a 200 ha (490 acres) plot of land located in Sebiș, Arad County, in western Romania. The solar park has around 317,000 state-of-the-art thin film PV panels for a total nameplate capacity of 65-megawatts, and was completed in December 2013. The solar park was expected to supply around 91 GWh of electricity per year, enough to power some 100,000 average homes. The investment cost for the Sebiș solar park amounted to some €100 million. See also Energy policy of the European Union Photovoltaics Renewable energy commercialization Renewable energy in the European Union Solar power in Romania References
Parc solaire de Sebiș

Le parc solaire de Sebiș est une centrale de production photovoltaïque construite sur 200 ha de terrain situé à Sebiș dans le Județ d'Arad dans l'ouest de la Roumanie. Le parc solaire compte environ 317 000 panneaux photovoltaïques pour une capacité installée totale de 65 mégawatts et a été achevé en décembre 2013. Le parc solaire devait fournir environ 91 GWh d'électricité par an soit suffisamment d'électricité pour alimenter quelque 100 000 foyers moyens. Le coût d'investissement pour le parc solaire de Sebiș s'est élevé à environ 100 millions d'euros. Voir aussi Politique énergétique de l'Union européenne Photovoltaïque Énergie solaire en Roumanie Sources et références Portail des énergies renouvelables Portail de la Roumanie Portail de l’Union européenne Portail de l’électricité et de l’électronique
Slobozia Solar Park

Slobozia Solar Park is a large thin-film photovoltaic (PV) power system, built on a 113 ha (280 acres) plot of land located in Slobozia, Giurgiu County in Romania. The solar park has around 180,000 state-of-the-art thin film PV panels for a total nameplate capacity of 45 megawatts, and was finished in September 2013. The solar park is expected to supply around 63 GWh of electricity per year enough to power some 69,000 average homes. The investment cost for the solar park amounts to about €100 million. See also Energy policy of the European Union Photovoltaics Renewable energy commercialization Renewable energy in the European Union Solar power in Romania References