NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Complexul Muzeal de Științele Naturii „Ion Borcea” din Bacău

Complexul Muzeal de științele Naturii „Ion Borcea” se află în Bacău la adresa: str. Aleea Parcului nr. 9, în Parcul Cancicov din municipiul Bacău. Clădirea muzeului a început să fie construită în anul 1992 și a fost dată în folosință în anul 2004. În prezent, Complexul Muzeal de Științele Naturii „Ion Borcea” găzduiește Biblioteca Județeană „C. I. Sturdza” Bacău. Vezi și Lista muzeelor din România Legături externe Consiliul Județean Bacău Arhivat în 11 noiembrie 2013, la Wayback Machine. Ghidul muzeelor din România
Rusca Montană

Rusca Montană (Hungarian: Ruszkabánya; German: Rußberg or Ruskberg) is a commune in Caraș-Severin County of Western Romania with a population of 2,095 people. It is composed of two villages, Rusca Montană and Rușchița (Ruszkica or Ruszkicatelep). It is situated in the historical region of Banat. Rusca Montană is notable for the marble deposits nearby, which include Rușchița marble. Péter Pan Péter Pan (21 September 1897 – 19 September 1918) was an Austro-Hungarian soldier, died in the battle of Monte Grappa, final stages of World War I. He was born at Ruszkabánya-Krassó-Szörény (currently Rusca Montană). A museum has been opened in Rusca Montană in his honour and the street where he was born bears his name. The namesake with the well-known literary character makes him famous, his tomb is one of the most visited of monte Grappa War Cemetery in Italy and flowers, pebbles and shells are often deposited there, as told by italian journalist Ferdinando Celi in a book about his story. References
Ruszkabánya község

Ruszkabánya község (románul: Comuna Rusca Montană) község Krassó-Szörény megyében, Romániában. Központja Ruszkabánya, hozzá tartozik Ruszkica. Népessége A 2011-es népszámlálás adatai alapján a község népessége 1834 fő volt. Jegyzetek Források Varga E. Árpád: Erdély etnikai és felekezeti statisztikája, Népszámlálási adatok 1850–2002 között További információk
Rusca Montană

Rusca Montană è un comune della Romania di 2116 abitanti, ubicato nel distretto di Caraș-Severin, nella regione storica del Banato. Il comune è formato dall'unione di 2 villaggi: Rusca Montană e Rușchița. Rusca Montană si distingue inoltre per i giacimenti di marmo che si trovano nelle vicinanze, tra cui il marmo di Rușchița. Péter Pan Péter Pan (Rusca Montană, 21 agosto 1897 – Monte Grappa, 19 settembre 1918) è stato un militare austro-ungarico, morto nella battaglia del Monte Grappa, durante la fase finale della Prima Guerra Mondiale. Era nato a Ruszkabánya-Krassó-Szörény (attualmente Rusca Montană) nella quale gli è stata dedicata una via ed in suo onore è stato aperto anche un museo. L'omonimia con il noto personaggio letterario lo rende famoso, la sua tomba è una delle più visitate del Cimitero di guerra di Monte Grappa in Italia e spesso vi vengono depositati fiori, sassi e conchiglie, come racconta il giornalista italiano Ferdinando Celi in un libro sulla sua storia Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Rusca Montană
Rusca Montană (gmina)

Gmina Rusca Montană – gmina w okręgu Caraș-Severin w zachodniej Rumunii. Zamieszkuje ją 1834 osób. W skład gminy wchodzą dwie miejscowości Rusca Montană i Rușchița. Współpraca Miejscowość partnerska: Bertrix, Belgia Przypisy
Руска-Монтане (комуна)

Руска-Монтане (рум. Rusca Montană) — комуна у повіті Караш-Северін в Румунії. До складу комуни входять такі села (дані про населення за 2002 рік): Руска-Монтане (1642 особи) Рушкіца (453 особи) Комуна розташована на відстані 312 км на північний захід від Бухареста, 53 км на північний схід від Решиці, 97 км на схід від Тімішоари. Населення За даними перепису населення 2002 року у комуні проживали 2095 осіб. Національний склад населення комуни: Рідною мовою назвали: Склад населення комуни за віросповіданням: Посилання Дані про комуну Руска-Монтане на сайті Ghidul Primăriilor [Архівовано 8 лютого 2009 у Wayback Machine.] Примітки
Cula Zătreanu

Cula Zătreanu este un monument de arhitectură din satul Zătreni (aflat în comuna omonimă din județul Vâlcea). În 1754, Radu Zătreanu a construit în apropierea Bisericii Sfântul Nicolae o locuință, numită în prezent Cula Zătreanu. Este o locuință feudală fortificată, ridicată pe un beci boltit semicircular, cu ferestre de tragere și ziduri groase de 80 de cm. Camerele de locuire sunt așezate la primul și al doilea nivel. La ultimul nivel se păstrează holurile originare cu bolți semicilindrice, încăperi cu bolți mănăstirești și un foișor cu stâlpi de cărămidă și arcade trilobate, cu o largă perspectivă asupra văii Oltețului. Monument istoric Lista 1991-1992: 39B0373; Lista 2010: cod LMI VL-II-m-B-09977. Datare: 1754, adăugiri sec. XX. Categorie valorică B. Legături externe Imagine a Culei Zătreanu Note
Cula Cartianu

Cula Cartianu din satul Cartiu, județul Gorj a fost construită în secolul al XVIII-lea (ridicată în 1760 – după cum arată documentele vechii familii a Cartienilor) de ceaușul Enache Cartianu, un boier foarte bogat, care a deținut peste 400 de hectare de teren în satul Cartiu. Se află la 12 km de Târgu Jiu. Deși inițial a avut forma clasică a unei cule, de-a lungul timpului clădirea a suferit mai multe intervenții, ajungând la forma unei case, stadiu în care se prezintă și astăzi. Clădirea are un parter și două etaje cu câte trei camere. Parterul ușor îngropat, este alcătuit din două beciuri boltite, cu intrări separate. Acestea sunt legate pe latura de est printr-o sală deschisă, având ca element de decor două arcade masive din zidărie de piatră și cărămidă. Zidurile groase sunt construite din bolovani de râu și piatră până la înălțimea de 1,2 m, peste acest nivel zidăria fiind realizată din cărămidă. În exterior există pridvoare atașate pe toate laturile clădirii și două scări exterioare din lemn. Primul etaj are, în jurul nucleului de trei încăperi, un pridvor amplu, întrerupt pe latura de est. La etajul al doilea, împărțit în același fel ca și primul, pridvorul este delimitat numai de stâlpi de lemn. Aceste pridvoare care „îmbrățișează“ casa (așa-zisele „săli din lemn“) au fost adăugate în 1821 pe o structură inițială de tip culă. Cula este înregistrată în Lista monumentelor istorice din județul Gorj sub denumirea de Casa Cartianu cu codul LMI GJ-II-m-A-09264. Cula Cartianu a fost restaurată începând cu anul 1997, iar în anul 2004 s-a încheiat restaurarea, care a încercat să redea clădirii o înfățișare cât mai originală. Din acel an, cula Cartianu găzduiește Muzeul de Etnografie și Artă Populară Gorjeană. Prin Hotărârea 959 din 15 iunie 2004, publicată în Monitorul Oficial 565 din 25 iunie 2004, s-a trecut imobilul, monument istoric "Casa Cartianu", din domeniul public al statului și din administrarea Oficiului Național al Monumentelor Istorice în domeniul public al judetului Gorj și în administrarea Consiliului Județean Gorj. O machetă a Culei Cartianu este expusă în holul Universității de Arhitectură și Urbanism Ion Mincu din București, fiind considerată reprezentativă pentru arhitectura românească din secolul XVIII. Note Legături externe Pagina de Facebook a Casei Cartianu Casa Cartianu, Sat Cartiu, Com Turcinești Arhivat în 13 ianuarie 2012, la Wayback Machine. (cu imagine) Cartianu Family. Museum and Short History
Cula Cornoiu

Cula Cornoiu a fost construită în satul Curtișoara, județul Gorj, în prezent cartier al orașului Bumbești Jiu, aflat la 10 km nord de Târgu Jiu. Este declarată monument istoric, cu cod LMI GJ-II-m-A-09256.01. Istoric În 1785, cula, construită încă din prima jumătate a secolului al XVIII-lea, a fost lăsată moștenire de Radu Pistescu logofătului Cornea din Târgu Jiu. Construcția este ridicată pe un platou ce domină valea Jiului, asigurând vizibilitate spre sud în direcția Târgu Jiu. Este dezvoltată pe trei niveluri / caturi (P+2), cu o arie construită desfășurată de 365,90 metri pătrați și o arie construită la sol de 122,65 metri pătrați, cu fântână în pivniță și cu creneluri de tragere la fiecare nivel. După sistemul constructiv și după amplasarea în teren, aparține tipului culă de refugiu, de apărare sau locuință temporară. Are în compunere două beciuri în care se pătrunde prin uși masive de stejar închise cu bârne de lemn dispuse de-a curmezișul. Din unul din beciuri pornește scara de acces spre primul nivel. La al doilea etaj se află pridvorul culei, care oferă o bună vizibilitate asupra împrejurimilor. Transformările suferite de-a lungul timpului nu au alterat prea mult forma arhitecturală a clădirii. Astfel, în anul 1840 acoperișul din șindrilă cu streașina de peste un stânjen a fost înlocuit cu unul mai coborât și o streașină mai îngustă iar în 1880 au fost lărgite ferestrele. Cula, turnul de apă și terenul aferent au fost cumpărate, în anul 1927, de la familia Cornoiu, de Constantin Neamțu, guvernatorul Băncii Naționale de la Craiova. Acesta a mai construit un conac, în stilul vechilor case boierești, o casă a slugilor și a mai făcut unele lucrări de modernizare a culei. În anul 1945, proprietarul a fugit în Franța de teama regimului comunist. Cula a fost restaurată în anii 1966-1967 și integrată secției de etnografie a Muzeului Județean Gorj, iar între anii 1966 și 1975, în jurul culei Cornoiu a fost amenajat Muzeul Arhitecturii Populare din Gorj. Situația actuală Din luna martie 2006, prin hotărâre judecătorească definitivă și irevocabilă, moștenitorilor lui Constantin Neamțu le-a revenit suprafața de 5,312 hectare, care a fost retrocedată. Pe terenul intrat în proprietatea moștenitorilor se află și 16 case din patrimoniul Muzeului Arhitecturii Populare din Gorj, ceea ce a dus la un nou proces înte muzeu și moștenitori. Cula Cornoiu este deținută, din anul 2006, de către vicepreședintele Ordinului Arhitecților din România, Ștefan Bortnowski, nepotul lui Constantin Neamțu. Acesta a întreprins ample lucrări de restaurare, între care înlocuirea șiței. Administrată de arhitectul Pierre Bortnowski, moștenitor al foștilor proprietari, cula restaurată a fost deschisă pentru vizitatori la mijlocul lunii mai 2019. Pierre Bortnowski este născut la Paris, cu tatăl român și mama belgiancă, dar vorbește foarte bine românește și activează ca ghid pentru vizitatorii culei. Note Legături externe Cula Cornoiu din incinta Muzeului satului de la Curtișoara, jud. Gorj (serie de imagini)
Cula Greceanu

Cula Greceanu se află în sat Măldărești, comuna Măldărești, județul Vâlcea. Este declarată monument istoric, cu cod LMI VL-II-a-A-09812 și face parte din Complexul Muzeal Măldărești. Cula Greceanu este cea mai veche culă din România. A fost ridicată in secolului al XVI-lea (aprox. 1517), pe locul altei construcții mai vechi, de jupan Gheorghe Măldărescu și jupânița Ego Eva. Pe la anul 1934, pictorița Olga Greceanu, urmașă în linie dreaptă a boierilor întemeietori ai culei, a zugrăvit o superbă frescă, în vechiul stil românesc, înfățișându-i pe toți înaintașii. În perioada anilor 1966-1967 au fost executate lucrări de conservare și restaurare. După restaurare, culele Greceanu și Duca de la Măldărești au fost folosite și ca decoruri pentru turnarea filmelor Neînfricații (serial TV nedifuzat, 1969), Drumul oaselor (1980), Iancu Jianu haiducul (1981) și Trandafirul galben (1982). După un lung șir de procese, început în 2001, prin Decizia civilă din 23 octombrie 2007 Înalta Curte de Casație și Justiție a dispus restituirea în natură a imobilului „Cula Greceanu” cu anexe, construcții și teren aferent, doamnei doctor Mileta Anghel Greceanu, fiica adoptivă a ultimei descendente a Grecenilor, Olga Greceanu, care în anul 1978 i-a lăsat prin testament proprietățile din București și „alte proprietăți”. În temeiul Legii 10, moștenitoarei i s-a eliberat actul de proprietate, prin care îi reveneau imobilul ca atare, terenul aferent, în suprafață de 5.000 de metri pătrați, dependințele acesteia, folosite ca depozit al complexului muzeal, precum și clădirile și anexele Institutului de Cercetări Apicole din localitate. În anul 2008, autoritățile județului au ajuns la o înțelegere cu actualii proprietari, care au fost de acord să dea sub închiriere cula Greceanu către Consiliul Județean Vâlcea, pe o perioadă de cinci ani. Autoritățile județene au „uitat” să-și plătească chiria pe anul 2012, motiv pentru care moștenitoarea Mileta Anghel Greceanu a decis să scoată Cula Greceanu la vânzare. În vara anului 2014, cula Greceanu a fost folosită ca loc de filmare pentru unele secvențe din lungmetrajul Aferim!. Imagini Note
Dealul Ciocaș - Dealul Vițelului (sit SCI)

Dealul Ciocaș - Dealul Vițelului este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din România, desemnată în scopul protejării biodiversității și menținerii într-o stare de conservare favorabilă a florei spontane și faunei sălbatice, precum și a habitatelor naturale de interes comunitar aflate în arealul zonei de protecție. Aceasta se întinde pe o suprafață de 961,4 ha, integral pe uscat. Localizare Situl se întinde pe teritoriile administrative ale județelor Brașov (Bod, Hărman) și Covasna (Ilieni, Vâlcele). Centrul sitului Dealul Ciocaș - Dealul Vițelului este situat la coordonatele 45.772733°N 25.685622°E﻿ ()45.772733; 25.685622. Înființare Situl Dealul Ciocaș - Dealul Vițelului (ROSCI0056) a fost declarat sit de importanță comunitară în decembrie 2007 pentru a proteja 3 specii de plante. Arealul a fost protejat și ca arie specială de conservare în mai 2022. Acesta include rezervația naturală Dealul Ciocaș - Dealul Vițelului. Biodiversitate Situată în ecoregiunea continentală a Depresiunii Brașovului din nord-estul Munților Baraolt (grupă muntoasă a Carpaților de Curbură, aparținând lanțului carpatic al Orientalilor), în lunca dreaptă a Oltului, aria protejată conține un habitat natural: Tufișuri subcontinentale peri-panonice. La baza desemnării sitului se află o specie plantă cunoscută sub denumirea populară de rățișoare (Iris aphylla subsp. hungarica) și 6 faunistice, protejate la nivel european prin Directiva CE 92/43/CE din 21 mai 1992 (privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică). sau aflate pe lista roșie a IUCN; astfel: mamifere (3): vidră de râu (Lutra lutra), breb (Castor fiber), liliacul cu urechi late (Barbastella barbastellus), amfibieni (2): ivorașul-cu-burta-galbenă (Bombina variegata), tritonul cu creastă (Triturus cristatus); nevertebrate (1): fluturele purpuriu (Lycaena dispar), Pe lângă speciile protejate aflate la baza desemnării sitului, pe teritoriul acestuia au mai fost identificate 24 specii din flora spontană și fauna sălbatică a României. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din România
Donau Chem

Donau Chem Turnu Măgurele este un combinat producător de îngrășăminte chimice din România deținut de grupul Interagro. Compania a fost înființată în anul 2004 prin privatizarea activelor fostei S.C. TURNU – S.A., aflată în lichidare voluntară. Înaintea privatizării, combinatul chimic a avut probleme din cauza poluării. Combinatul fost închis parțial, pentru retehnologizare, în noiembrie 1999, în urma numeroaselor cazuri de poluare transfrontalieră înregistrate. Ulterior, Ministerul Mediului a dispus de mai multe ori încetarea activității unor secții ale combinatului, tot din cauza poluării în zona de frontieră. În anul 2003, orașul Nicopole din Bulgaria, situat în apropiere de Turnu Măgurele, pe celălalt mal al Dunării era singurul oraș din Bulgaria în care toți locuitorii aveau măști de gaze. Un alt caz similar de poluare transfrontalieră a fost cel al Verachim Giurgiu, care a poluat orașul Ruse, tot din Bulgaria. În anii 1980, orașul Ruse, situat în apropiere de Giurgiu, pe celălalt mal al Dunării, a fost suspus unor adevărate atacuri cu gaze din partea Combinatului Chimic Giurgiu. Număr de angajați: 2011: 1.021 2009: 1.072 1999: 2.500 Cifra de afaceri în 2011: 19 milioane euro Note Legături externe www.donauchem.ro - Site web oficial
Dragne & Asociații

Dragne & Asociații este o casă de avocatură din România, care activează, în special, în domeniul soluționarii litigiilor și arbitrajelor. Casa de avocatură a fost înființată în 2010 de către un grup de avocați, specializați în litigii, care s-au desprins din Mușat & Asociații. Casa de avocatură este coordonată de avocatul Ion Dragne, „unul dintre cei mai experimentați avocați litigatori de pe piață” conform presei de specialitate . De asemenea, acesta activează ca lector la catedra de procedură civilă de la Universitatea „Nicolae Titulescu” și prodecan al Baroului București. Competitori Concurenții principali sunt Mușat & Asociații, Popovici Nițu & Asociații, Stoica & Asociații și Zamfirescu Racoți Predoiu. Note Legături externe www.dragne.ro - Site web oficial
Edificiul roman cu mozaic din Constanța

Edificiul roman cu mozaic din Constanța este un muzeu județean din Constanța, amplasat în Piața Ovidiu nr. 12 și descoperit în timpul lucrărilor întreprinse în anul 1959 în centrul istoric al Constanței. Este înregistrat ca monument istoric (cod LMI CT-I-m-A-02553.05) și adăpostit de o hală modernă de expunere. Descriere Edificiul, cu aproape 2.000 m pătrați de mozaic, înălțat în secolul al IV-lea e.n., probabil sub domnia împăratului Constantin cel Mare, în locul unor edificii portuare anterioare, a fost reparat în diverse etape până la începutul secolului al VII-lea, când își încheie existența odată cu părăsirea cetății antice Tomis, în urma marilor năvăliri. Situat pe faleza de vest, deasupra portului modern, edificiul cuprindea trei terase și făcea legătura între nivelul orașului și cel al portului antic. Terasa A reprezintă nivelul de locuire antic. Hala cu paviment de mozaic, de 100m lungime și 20 m lățime, avea o suprafață inițială de 2.000 m pătrați, acoperită probabil, în Antichitate, cu o mare boltă sprijinită de stâlpi, și se află pe terasa B. Din această hală, se mai păstrează o parte din peretele lung, unul dintre pereții laterali și mai ales o porțiune de 850 mp. din paviment, suficient pentru a deduce cum arăta marea construcție portuară. Primul prezintă o ordonanță de arcade deschise înspre mare, fiind acoperit în întregime cu un placaj de marmură albă și policromă. Coloanele arcadelor erau decorate cu frumoase capiteluri decorate cu frunze de acantă și cu figuri zoomorfe sau antropomorfe în centru. Terasa C constituie nivelul încăperilor-magazii (11 încăperi cu tavan boltit). La același nivel, în continuarea edificiului, se află o serie de încăperi care au servit drept ateliere. Terasa D reprezintă nivelul altor magazii pentru depozitarea mărfurilor, aflate chiar în fața cheiurilor portului antic. Se află în prezent sub nivelul mării. Legătura între terase se făcea printr-o scară cu trepte largi și înalte din calcar. Amenajările muzeistice adăpostesc colecții de mărfuri și utilaje de pe corăbii, găsite în magaziile edificiului : ancore, lingouri, greutăți, amfore cu vopsele și rășini, statuete, colecții de opaițe, placaje de marmură, mozaic policrom, capete de pilastru. În fostele magazii sunt expuse monumentele epigrafice descoperite în diferite centre din Dobrogea. Note Sursă Adrian Rădulescu, Stoica Lascu, Puiu Hașotti, Ghid de oraș - Constanța, Editura Sport-Turism, București, 1985 Vezi și Listă de muzee din România Mozaic Marcianopolis Legături externe
Electrica Muntenia Sud

Electrica Muntenia Sud este o fostă filială a Electrica S.A. a cărei obiect de activitate este distribuția și furnizarea de curent electric. La data de 25 aprilie 2008, compania italiană Enel a achiziționat direct de la Electrica 50% din acțiunile Electrica Muntenia Sud, pentru suma de 395 milioane Euro și a subscris noi acțiuni la majorarea de capital social, cu suma de 425 milioane euro. Structura acționariatului a devenit astfel următoarea: Enel – 64,4%, Fondul Proprietatea – 12%, Electrica – 23,6%. „Electrica Muntenia Sud” operează în București și județele Ilfov și Giurgiu. În anul 2006 a vândut 4,5 TWh energie electrică și a înregistrat vânzări de peste 450 milioane Euro. Număr de clienți în anul 2006: 1,1 milioane. Numărul de angajați în anul 2006: 2.000 Cifra de afaceri: în 2005: 391,6 milioane Euro. în 2004: 271,3 milioane Euro. Profitul net: 2005: 24,7 milioane Euro 2004: - 8,3 milioane Euro Legături externe Sit Electrica SA Sit Electrica Muntenia Sud Arhivat în 1 decembrie 2007, la Wayback Machine. Note
Esplanada Center

Esplanada Center este un proiect anulat, ce urma a fi dezvoltat pe un teren de 10,7 hectare adiacent Bulevardului Unirii din București, printr-o investiție directă, privată, de un miliard de euro. Având o suprafață totală construită de 800.000 metri pătrați, proiectul va îngloba un centru cultural, clădiri de birouri, un centru comercial, hoteluri și rezidențe. Din suprafața totală a terenului, 20% va fi amenajat cu spații verzi, în timp ce 270.000 mp construiți vor fi ocupați de locuri de parcare. În anul 2019, prin Hotărâre de Guvern nr. 592, amplasamentul a fost redenumit din Esplanada în Cartierul pentru Justiție și Proiecte de interes public ale municipiului București, și a fost aprobat un nou program de reconversie funcțională a acestuia. Amplasamentul a fost împărțit în două jumătăți, în jumătatea dinspre Biblioteca Națională a României, Ministerul Justiției primind calitatea de expropriator al parcelelor aflate în proprietate privată. Acest spațiu a fost denumit Cartierul pentru Justiție, aici urmând a fi construit un complex[nefuncțională – arhivă] care să reunească cele mai multe dintre instituțiile judiciare din capitală. În cealaltă jumătate, redenumită Proiecte de interes public ale municipiului București, Primăria Municipiului București a primit calitatea de expropriator al parcelelor de teren aflate în proprietate privată. Până în prezent, nu a fost anunțat vreun proiect de interes public al municipiului București care ar putea fi implementat pe terenul respectiv. Note Legături externe www.esplanada.com.ro[nefuncțională] - Site web oficial "Esplanada", miniorașul din centrul Capitalei, 15 noiembrie 2005, Evenimentul zilei
FAN Courier Express

FAN Courier Express este o companie de curierat din România, cu sediul în Ștefăneștii de Jos. A fost înființată în 1998 de oamenii de afaceri Felix Pătrășcanu, Adrian Mihai și Neculai Mihai. FAN Courier expediază cu propria flotă de 1.500 mașini (sistem „door to door”) plicuri și colete în țară.. Noul Patron asociat companiei este Domnul Mihai Sava Număr de angajați: Cifra de afaceri: Flotă: Note Legături externe www.fancourier.ro - Site web oficial