NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Bucharest Chamber of Commerce Palace

The Bucharest Chamber of Commerce Palace (Romanian: Palatul Camerei de Comerț București), also the Stock Exchange Palace (Palatul Bursei), is a building located at 4 Ion Ghica Street, Bucharest, Romania. In 1904, the head of the Bucharest Chamber of Commerce asked King Carol I for land on which to build a headquarters. He was granted a parcel in 1906 from the state's holdings. Fourteen architects submitted designs in 1907; Ștefan Burcuș was selected. Special brick and reinforced concrete were used in order to ensure the building's stability; Gogu Constantinescu supervised the latter material. The cost was estimated at 800,000 gold lei. The cornerstone was laid in May 1908, in the presence of various officials. The palace was inaugurated in 1911, with a speech by the King. It was used as a stock market for goods. In 1949, the nascent communist regime nationalized the building. It hosted the National Library of Romania until 2008, when the Chamber of Commerce regained possession. The building has two tall floors, an attic and a basement, measuring 1957 square meters in total. Described by one observer as featuring “a simple, beautiful majesty, with a grandiose facade, classical and alive”, it is richly decorated, with a rounded front, interrupted corniches and a skylit mansard. Its principal element is the main entrance on the street corner, with its curved balcony topped by a central arch. A blazon has a lion's head in bas-relief, flanked by two allegories in ronde-bosse stone: Industry on the left (a veiled woman holding a hammer) and Commerce on the right (Mercury holding a caduceus and an anchor). The first two floors are in bossage, while the remainder has pilasters and Ionic capitals. The style becomes finer as it climbs from the massive stone foundation to the cast-iron balustrades of the balconies. The ceiling and panels of the council chamber are decorated in the style of François Boucher. The Chamber of Commerce seal appears on the exterior and interior. The building is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs. Notes
Palatul Bursei

Palatul Bursei este o clădire din București, construită între anii 1906-1912, după planurile arhitectului Ștefan Burcuș. Stilul este beaux-arts, specific perioadei belle époque. Începând cu anul 1955 a devenit sediul Bibliotecii Centrale de Stat. În 2008 clădirea a fost retrocedată proprietarului de drept, Camera de comerț și industrie București. Cel care a adus în discuție pentru prima data problema necesității construirii unui sediu pentru camera de comerț și industrie a capitalei într-o zona centrală a fost regele Carol I în 1904, la sugestia lui George G. Assan, fiul lui George Assan. Arhitectul ales prin concurs a fost Ștefan Burcuș, iar structura de rezistență a fost proiectată de inginerul Gogu Constantinescu, cărămizile putând suporta o sarcină de 150 kg/cm2 iar planșeele urmând a fi realizate din beton armat. Stilul este cel neoclasic francez, cu pilaștri și coloane în stil corintic. Arhitectului Ștefan Burcuș i se datorează, de asemenea, Palatul Artelor, construit de ing. E. Grant, Pavilionul Regal, Palatul administrativ din Craiova (actuala Prefectură) și Catedrala episcopală din Galați, proiectată în colaborare cu arh. Petre Antonescu. În conformitate cu legea 863/25.02.1906 (adoptată la 25 februarie 1906), clădirea a fost construită pe un teren de la intersecția străzilor Doamnei și Vestei (actuala stradă Ion Ghica), rămas viran în urma dărâmării fostei clădiri a clucerului Bărcănescu, unde odinioară fusese Senatul României. Terenul a fost dăruit la 3 martie 1906 de ministrul industriei, Ioan Lahovary, cu condiția ca lucrările sa fie începute în cel mult trei ani și construcția să fie finalizată în cel mult șapte ani. Ceremonia așezării pietrei de temelie a avut loc la 11 mai 1908, în prezența reprezentanților Casei Regale. Note Legături externe Harta Monumentelor Istorice din București Palatul Bursei BucurestiVechi.si.noi.ro Palatul Bursei Monumente Romania http://www.ccib.ro/ro/CCIB/4/35/57/palatul+camerei++bucuresti.html Arhivat în 5 martie 2015, la Wayback Machine.
Csanádi-palota

Az aradi Csanádi-palota műemlék épület Romániában, Arad megyében. A romániai műemlékek jegyzékében az AR-II-m-B-00546 sorszámon szerepel. Története Az Aradi és Csanádi Egyesült Vasutak székházaként épült, Ybl Miklós tervei alapján, melyeket utóbb Jiraszek Lajos helyi építész dolgozott át. A vasúti székház épületében lakásokat is elhelyeztek. 1885 és 1940 között az udvari épületben működött az Aradi Közlöny szerkesztősége, és az utcai rész pincéjében helyezték el a hírlap nyomdáját. A vasút 1927-ig működött; utána az irodákból is lakásokat alakítottak ki. 2019. januárban az épület homlokzatáról leesett egy 12 kg-os kődarab. Júliusban a polgármesteri hivatal felszólította az épület 82 lakóját a homlokzat felújítására, októberben pedig elhatározták az anyakönyvi hivatal elköltöztetését az épület földszintjéről, Leírása A városháza felőli homlokzaton a vasutat jelző szárnyaskerék áll. A kapualja alatt a vasúttal kapcsolatos festmények láthatóak. AZ udvaron két eredeti állapotú gázlámpa áll. Jegyzetek Források "Lista monumentelor istorice: Județul Arad" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28.. Martor al evenimentelor istorice - Palatul Cenad. www.aradnet.ro (2008. március 6.) (Hozzáférés: 2015. november 10.) arch
Palatul Cenad din Arad

Palatul Cenad este un edificiu aflat pe Bulevardul Revoluției în municipiul Arad, fiind una dintre cele mai impunătoare imobile ale orașului. A fost construit între anii 1892 - 1894, de către societatea de cale ferată Arad-Cenad, după planurile arhitectului Jivaszek. Clădirea face parte din ansamblul urbanistic al Pieței Primăriei ridicat într-o combinație de stiluri eclectic și neoclasic, cu o arhitectură bogat ornamentată în stil clasic și renascentist ce prezintă elemente decorative care îi trădează menirea ca funcționalitate. Este vorba de zeul comerțului Mercur, a cărui figură este reprezentată pe frontispiciul edificiului. Bibliografie Aradnet.ro - Palatul Cenad, martor al evenimentelor istorice Arhivat în 5 martie 2016, la Wayback Machine.
Palatul Constantin Mihail

Palatul Jean Mihail este un monument istoric aflat pe teritoriul municipiului Craiova, construit în 1900 - 1907 în stil neogotic, după planurile arhitectului francez Paul Gottereau, pentru latifundiarul Constantin Dinu Mihail (1837-1908), inaugurat în 1909 de fiul său, omul de afaceri Jean Mihail. Cu ocazia trecerii lor prin Craiova, Palatul Jean Mihail i-a găzduit pe Regii Carol I și Ferdinand, pe mareșalul polonez Eduard Smigli-Rydz și pe fostul președinte al Poloniei, Ignacy Moscicki. În timpul războiului a devenit sediul Comandaturii germane pentru Oltenia, iar după război al Comandamentului sovietic, unde a avut loc și întâlnirea dintre Iosif Broz Tito și Gheorghe Dimitrov. În august 1954, în Palatul Jean Mihail a fost inaugurat Muzeul de Artă, fondul de bază al acestuia fiind constituit din Pinacoteca “Alexandru și Aristia Aman”, care cuprinde tablouri din școlile olandeză, flamandă, italiană și franceză, în general lucrări din secolul al XVII-lea, pictură de Theodor Aman și lucrări de grafică și artă decorativă românească și străină, la care s-au adăugat, de-a lungul timpului, achiziții și donații. În prezent, clădirea adăpostește Muzeul de Artă din Craiova. Note Galerie
Nagyváradi görögkatolikus püspöki palota

A nagyváradi görögkatolikus püspöki palota műemlék épület Romániában, Bihar megyében. A romániai műemlékek jegyzékében a BH-II-m-B-01087 sorszámon szerepel. Története Id. Rimanóczy Kálmán építész tervei alapján, 1905-re épült fel a görögkatolikus egyház megrendelésére. 2018. augusztus 25-én a palota kigyulladt. Az épület nagy része, főleg a felső traktusa leégett. Újjáépítése 2018 szeptemberében kezdődött; 2020. augusztusig megtörtént a tető helyreállítása, amelyet a tervek szerint a homlokzat és belső terek helyreállítása követ. A munkálatokat két-három év alatt tervezték befejezni. 2022 végére megtörtént a homlokzat helyreállítása.[forrás?] Jegyzetek Források "Lista monumentelor istorice: Județul Bihor" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28.. Paşca, Mircea: Görögkatolikus püspöki palota, Nagyvárad. Romániai magyar lexikon. transindex.ro (2010. június 1.) (Hozzáférés: 2015. november 11.)
Palatul Episcopiei Greco-Catolice din Oradea

Palatul Episcopiei Greco-Catolice este un monument de arhitectură din Oradea, ridicat pe locul vechiului palat al Episcopiei Greco-Catolice de Oradea Mare. Lucrările de construcție au avut loc între anii 1903-1905. Clădirea a fost edificată în stil eclectic, după proiectul arhitectului Kálmán Rimanóczy. Edificiul a fost inaugurat de episcopul Demetriu Radu pe 11 iunie 1905. Istoric În secolul al XVIII-lea episcopul romano-catolic Paul Forgách a ridicat pe amplasamentul actualului imobil o casă parohială pentru parohul Bisericii Romano-Catolice Sf. Ladislau, după construirea bisericii respective. În 1748 episcopul Meletie Covaci, vicar al episcopului romano-catolic, a primit această casă cu opt camere, pentru a-i servi drept reședință. Moise Dragoș, primul episcop al nou înființatei Eparhii de Oradea Mare, a ridicat un etaj la clădirea veche, în 1778. În anul 1836 imobilul a ars într-un incendiu și a fost refăcut. În anul 1875 episcopul Ioan Olteanu a construit o nouă aripă a reședinței episcopale, unde au fost amplasate birourile și fondurile diecezane, tot atunci fiind refăcută și fațada principală. La începutul secolului al XX-lea, în timpul episcopului Demetriu Radu, clădirea a fost reconstruită după planurile arhitectului Kálmán Rimanóczy (fiul). Descriere Palatul este construit în stil eclectic, în care stilul dominant este cel neogotic, dar este o împletire rafinată, firească, de mare artă între mai multe stiluri: romanic, rococo, baroc, Art Nouveau. Clădirea a fost edificată pe două nivele: jos biblioteca, administrația, birouri, iar sus saloanele episcopale. Întregul frontispiciu este asimetric și foarte variat, elementele neogotice dominând vizual edificiul. Ancadramentul accesului este continuat până la nivelul acoperișului, de la baza acestuia pornind două turnulețe de o parte și de alta a porții. Colțul clădirii este marcat de un turn aparent, doar acoperișul colțului clădirii creând această iluzie prin forma sa conică, diferită de restul învelitorii. Istoric În 1948 a fost sechestrată de comuniști și transformată în școală populară, iar ulterior a devenit sediul Bibliotecii Județene. În 1992, după căderea regimului comunist, edificiul a fost retrocedat proprietarilor de drept, dar fizic aceștia au intrat în posesia lui abia în 2005-2006, după mai multe dispute cu conducerea Bibliotecii Județene. În 2007, fațada a fost reabilitată, dar interiorul a ajuns în stare avansată de degradare, nefiind supus niciunei renovări de peste un secol. Incendiul din august 2018 În 25 august 2018, în jurul orei 21:30, un incendiu puternic a afectat cca. 1.300 m², tavanul de la etajul 1 și acoperișul fiind distruse. Clădirea se afla în conservare și nu era asigurată în caz de incendiu. Incendiul ar fi fost provocat de un scurtcircuit. Lucrările de reabilitare ale clădirii au început în septembrie 2018, în prezent fiind reabilitat acoperișul și fațada exterioară. Referințe Legături externe Palatul Episcopal Greco-Catolic, Oradea Arhivat în 15 august 2020, la Wayback Machine.
Parcul Pitești din Slatina

Parcul Pitești din Slatina este cea mai veche grădină publică din Slatina. Este așezată în apropierea centrului orașului, având o suprafață de circa 1,68 hectare. În partea sud-estică a grădinii se află Spitalul Județean de Urgență din Slatina, iar în partea de sud se află hotelul Parc. Accesul în parc se face prin intermediul a patru intrări: două dinspre strada Pitești, una dinspre Biserica „Sfinții Împărați”(din vecinătatea Hotelului „Parc”), și o alta dinspre parcarea supra-etajată de lângă Spitalul Județean Olt. Intrarea principală în Parcul Pitești se află pe strada Pitești, la numărul 42. Parcul Pitești găzduiește, chiar la intrarea sa principală, Obeliscul „Slatina 600”, monument istoric. Obeliscul a fost dezvelit în anul 1968, la aniversarea a 600 de ani de atestare documentară a municipiului Slatina. Obeliscul a fost realizat de sculptorul Ion Irimescu, care, la începuturile sale, a fost profesor de desen la gimnaziul „Radu Greceanu”, în prezent Colegiul Național „Radu Greceanu” din Slatina. Istorie Parcul s-a deschis sub formă de grădină publică la sfârșitul secolului XIX. Renovări Parcul fost complet reabilitat în luna mai a anului 2008, printr-un proiect de 3,2 milioane de lei. Cu această ocazie, aleile și treptele scărilor de acces au fost refăcute și placate cu granit, iar intrarea centrală a fost pavată cu marmură. De asemenea, cu acest prilej s-au înlocuit 60 de bănci și s-au instalat 40 de lămpi de iluminare și a fost consolidat zidului de sprijin a versanților. Pentru reînnoirea masei vegetale a fost însămânțat un strat de gazon și unul de turbă și s-au plantat peste 50 de platani. S-a instalat un sistem de irigații care acoperă întreaga suprafață ocupată de spațiu verde. Note Legături externe Adevărul - Parcul Pitești din Slatina, comoara istorică necunoscută a orașului - 15 mai 2013 Vezi și
Craiova Prison

Craiova Prison is a prison located in Craiova, Romania. The prison was originally located outside the city, but was later included within its boundaries. When it was built of stone and brick in 1894–1897, it was a modern, horseshoe-shaped structure on three levels. Each of these had 30 cells; initially, the number of inmates did not exceed 300, but the total swelled to over 850 following the 1907 peasants’ revolt. Until 1944, it housed both common criminal and political prisoners, especially members of the banned Romanian Communist Party. These included Gheorghe Vasilichi, Constantin Doncea, and Dumitru Popescu, who managed to escape. Following the establishment of a communist regime in 1947, the number of political prisoners grew constantly; at first, these were mainly National Peasants' Party affiliates. While conditions were relatively mild during the first wave of arrests in 1945–1947, when the communists had not yet fully consolidated power, they worsened sharply in the following years. Underfeeding led to endemic hunger and advanced anemia; this was exacerbated by those who cooked and served the food, common criminals who would take part of the political prisoners’ portions for themselves. Punishment for political detainees was harsher, and included an isolation cell. They were interrogated by teams of Securitate secret police agents inside the prison, as the basements in their building had become overcrowded with detainees. Some died following beatings by Securitate and Militia personnel, their general state of health already weakened by conditions behind bars. In the early 1950s, many peasants from the surrounding Oltenia region were sent to Craiova. They were accused of sabotaging collectivization or of abetting the anti-communist resistance movement. The prison served as a transit center before they were sent on to the Danube–Black Sea Canal or other labor camps. A relaxation followed the death of Joseph Stalin in 1953; this was reversed amidst the wave of arrests that occurred when the Hungarian Revolution of 1956 was crushed, so that the number of detainees grew from a capacity of 1,100 to some 1,800. Notable inmates include Aurelian Bentoiu, Nicolae Penescu, Mihail Romniceanu, Radu Câmpeanu, Corneliu Coposu, Ioan Mocsony-Stârcea, Ioan Carlaonț, Ioan Hudiță, and Richard Wurmbrand, most of whom were transferred to other prisons in due time. Detainees during the 2000s included Konstantinos Passaris, Omar Hayssam, and Miron Cozma. Notes References Muraru, Andrei (2008). Dicționarul penitenciarelor din România comunistă: 1945–1967 (in Romanian). Institutul de Investigare a Crimelor Comunismului în România. Iași: Polirom. ISBN 978-973-46-0893-5. OCLC 297531689.
Penitenciarul Craiova

Penitenciarul Craiova este o unitate de detenție pentru bărbați și femei cu regim de maximă siguranță din Craiova, România. Directorul actual al unității este comisar șef Alina Elena STANCIUGELU Istoric Penitenciarul Craiova a fost înființat în anul 1887, în anul 1900, numărând un efectiv de 300 deținuți, atât bărbați cât și femei, condamnați și arestați preventiv de drept comun. În anul 1907, după răscoala țăranească, numărul celor închiși a crescut progresiv, de la 649 deținuți (la 4 aprilie 1907) la 856 deținuți (la 1 iulie 1907). În 1908 s-a înființat, în cadrul închisorii, o școală care avea menirea să învețe carte pe cei fără știință, precum și pe cei care aveau foarte puțină, iar în anul 1943 s-au pus în funcțiune 14 războaie mecanice de țesut pânză de cânepă, la secția Femei. Vezi și Lista penitenciarelor din România Note Bibliografie Administrația Națională a Penitenciarelor - Penitenciarul Craiova Craiova: FOTO/ Penitenciarul Craiova, Alcatraz în inima Olteniei, 7 iulie 2011, Andreea Mitrache, Adevărul Legături externe Penitenciarul Craiova Craiova: FOTO/ Penitenciarul Craiova, Alcatraz în inima Olteniei, 7 iulie 2011, Andreea Mitrache, Adevărul
Perla Harghitei

Perla Harghitei este o companie producătoare de apă minerală și băuturi răcoritoare din România. Compania a fost înființată în anul 1990 și apoi privatizată în 1995. Perla Harghitei deține o fabrică de îmbuteliere în comuna Sâncrăieni, din județul Harghita, la 10 kilometri de municipiul Miercurea Ciuc, și a vândut 106,5 milioane de litri de apă minerală în anul 2007 Compania are în portofoliu mărcile de apă minerală naturală Perla Harghitei, Tiva Harghita și Cristalina și băuturile răcoritoare Allegria. Cifra de afaceri în 2007: 16,1 milioane euro Note Legături externe www.perlaharghitei.ro - Sit web oficial
Peștera Clopot

Peștera Clopot (monument al naturii) este o arie naturală ce corespunde categoriei a III-a IUCN (rezervație naturală de tip speologic), situată în județul Vâlcea, pe teritoriul administrativ al orașului Băile Olănești. Descriere Aria protejată se află în Munții Căpățânii, la o altitudine de 1.050 m, în bazinul superior al râului Cheii și are o suprafață de 0,10 hectare. Rezervația naturală inclusă în Parcul Național Buila-Vânturarița a fost declarată arie protejată prin Legea Nr.5 din 6 martie 2000 (privind aprobarea Planului de amenajare a teritoriului național - Secțiunea a III-a - zone protejate) și reprezintă o cavitate (peșteră) în versantul văii Cheii, cu o galerie ce adăpostește cele mai mari forme concreționare sub formă de stalagmite, aflate pe teritoriul județului Vâlcea. Vezi și Monument al naturii Lista rezervațiilor naturale din județul Vâlcea Listă de rezervații naturale din România Note
Peștera Liliecilor (Vâlcea)

Peștera Liliecilor este o arie naturală protejată ce corespunde categoriei a III-a IUCN (rezervație naturală de tip speologic), situată în județul Vâlcea, pe teritoriul administrativ al comunei Costești. Localizare Aria naturală aflată în Munții Căpățânii ce aparține grupei montane Șureanu-Parâng-Lotrului, la o altitudine de 850 m, în bazinul superior al Bistriței Vâlcene are o suprafață de 1 hectar și este inclusă în Parcul Național Buila-Vânturarița. Descriere Rezervația naturală din abruptul drept al Cheilor Bistriței Vâlcene cunoscută și sub denumirea de Sfântul Grigore Decapolitul, a fost declarată arie protejată prin Legea Nr.5 din 6 martie 2000 (privind aprobarea Planului de amenajare a teritoriului național - Secțiunea a III-a - zone protejate) și reprezintă o cavernă (peșteră) în apropierea Mănăstirii Bistrița, alcătuită din galerii, holuri, săli, scări și depozite de guano; ce adăpostește faună bogată în specii de lilieci, coleoptere, acarieni sau arahnide. În interiorul peșterii se află două bisericuțe („Ovidenia”, în care pentru o perioadă au fost ascunse moaștele Sfântului Grigore Decapolitul și bisericuța „Sf. Arhangheli”) săpate în stâncă și parțial zidite. Vezi și Monument al naturii Lista rezervațiilor naturale din județul Vâlcea Listă de rezervații naturale din România Note
Peștera Rac

Peștera Rac (monument al naturii) este o arie protejată de interes național ce corespunde categoriei a IV-a IUCN (rezervație naturală de tip speologic), situată în județul Vâlcea, pe teritoriul administrativ al orașului Băile Olănești. Descriere Rezervația naturală declarată arie protejată prin Legea Nr.5 din 6 martie 2000, se află în Munții Căpățânii, în bazinul superior al râului Cheia și are o suprafață de 0,20 hectare. Aria naturală inclusă în Parcul Național Buila-Vânturarița reprezintă o grotă (peșteră) în abruptul văii Cheii, ce adăpostește resturi de faună fosilă de urs de peșteră. Vezi și Monument al naturii Lista rezervațiilor naturale din județul Vâlcea Listă de rezervații naturale din România Note
Peștera Valea Bistrița

Peștera Valea Bistrița (monument al naturii) este o arie arie naturală protejată de interes național ce corespunde categoriei a III-a IUCN (rezervație naturală de tip speologic), situată în județul Vâlcea, pe teritoriul administrativ al comunei Costești. Localizare Aria naturală se află în Munții Căpățânii grupare ce aparține lanțului montan Șureanu-Parâng-Lotrului, la o altitudine de 830 m, în bazinul superior al Bistriței Vâlcene, în partea nordică a satului Bistrița, pe teritoriul împădurit al mănăstirii cu aceelași nume. Peștera Valea Bistrița cu o suprafață de 0,25 hectare a fost declarată arie protejată prin Legea Nr.5 din 6 martie 2000 (privind aprobarea Planului de amenajare a teritoriului național - Secțiunea a III-a - zone protejate) și este inclusă în Parcul Național Buila-Vânturarița. Rezervația naturală reprezintă o grotă (peșteră) în Cheile Bistriței Vâlcene ce adăpostește resturi fosile de urs de peșteră și urme atribuite unei vechi civilizații ale culturii Coțofeni. Vezi și Monument al naturii Lista rezervațiilor naturale din județul Vâlcea Listă de rezervații naturale din România Note
Muzeul de Artă din Piatra Neamț

Muzeul de Artă din Piatra-Neamț este un muzeu județean din Piatra-Neamț, amplasat în Piața Libertății nr. 1. Înfățișează aspecte ale locuinței țărănești tradiționale de pe Valea Bistriței, costumul popular românesc din zonă, principalele meșteșuguri din regiunea subcarpatică a Moldovei (prelucrarea lemnului, țesutul, cojocăritul etc.). Dintre piesele expuse de referință sunt: mobilierul masiv (laițele, masa, patul), soba, bogatele țesături de lână (păretare, scoarțe, culmea de deasupra patului pe care stau hainele de sărbătoare). Baza colecției se constituie din anii ’60, însă numai după decenii mai târziu unitatea devine una de sine stătătoare. Expoziția de bază a fost refăcută în 2013. Frumusețea și diversitatea materialului au permis realizarea unei noi tematici „Anotimpurile satului”, completată - pentru intrarea în atmosfera rurală de la sfârșitul sec. al XIX-lea - de reconstituirea unui interior de locuință țărănească. Având la bază calendarul popular, structura expoziției a permis punerea în valoare a principalelor ocupații dar și a marilor sărbătorii de peste an, elementul de noutate constând în marcarea unor elemente de viața spirituală, pentru introducerea vizitatorului în universul credinței țăranului. Obiectele sunt expuse fie în ipostaza lor reală, urmărind o reconstituire cât mai aproape de adevăr, fie punând accentul pe frumusețea lor dată de simplitate sau de compoziții ornamentale. Tabloul satului e completat cu fotografii document, realizate în perioada interbelică de marele iubitor al țăranului român, fotograf al Curții Regale a României, Adolph Chevallier. Clădirea muzeului este declarată monument istoric, având codul NT-II-m-B-10566. Clădirea a fost construită pentru Școala nr. 1 Piatra Neamț. Vezi și Listă de muzee din România Note Legături externe Pagina oficială