Samostan Bogdana

Samostan Bogdana je pravoslavni samostan menihov, ki se nahaja v občini Radavci (Rădăuți) ( okrožje Suceava izg.: Sučava), na ulici Bogdan Vodă št. 4-6. Samostansko cerkev je ustanovil vojvoda Bogdan I. (1359-1365), ustanovitelj moldavske fevdalne kneževine, in je imela vlogo kraljeve nekropole. Sestav zgradb samostana Bogdana je bil leta 2015 uvrščen na Seznam zgodovinskih spomenikov v okrožju Suceava in je sestavljen iz naslednjih 3 enot: Cerkev "Sv. Nikolaja" - iz 14. stoletja; Zvonik - iz leta 1781; Župnišče - iz leta 1876. Zgodovina Cerkev "Sv. Nikolaja" (Bogdana) velja za najstarejšo zidano cerkveno zgradbo v Moldaviji , ki jo je ustanovil vojvoda Bogdan I., ustanovitelj moldavske fevdalne kneževine. Samostan Bogdana izvira iz obdobja ustanovitve moldavske fevdalne države. Sprva je bila cerkev zgrajena sredi posvetnih gozdov. Cerkev "sv. Nikolaja" je v drugi polovici 14. stoletja zgradil vojvoda Bogdan I. (1359–1365) v zahvalo bogu za zmage, dosežene v bitkah za postavitev temeljev svobodne in neodvisne države vzhodno od Karpatov, v Moldaviji. To cerkev je izbral za vladarsko nekropolo zase in za potomce svoje družine, tukaj so pokopani vladarji Moldavije do časa Aleksandra Dobrega, pa tudi sorodniki vladajočih družin. Cerkev je skozi čas odigrala posebno zgodovinsko, versko in kulturno vlogo. V času vladavine Aleksandra I. Dobrega (1400-1432) je cerkev postala škofovska rezidenca, škofje iz Radaucev (rom.:Rădăuți) so imeli rezidenco v tem samostanu. Med leti 1479-1482 je Štefan Veliki na grobove šestih moldavskih vladarjev postavil lepo izrezljane plošče, okrašene z običajnim vzorcem pletenic, ki so se od plošče do plošče razlikovale, z napisi v slovanskem jeziku. Ob vhodu v cerkev je napis iz obdobja vladavine Bogdana III. (1517). Samostanu je dal 800 zlotov, škofje iz Radaucev (rom.:Rădăuți) pa so se zavezali, da bodo služili parastas zvečer v nedeljo in liturgijo zjutraj, dokler bo vladar živ. Po njegovi smrti je bilo treba vsako jutro obhajati liturgijo in zvečer parastas za zveličanje vladarjeve duše, o čemer priča kamnita plošča, postavljena 8. decembra 1517 na severovzhodni steni oltarja, blizu sv. niše, ki služi kot proskomidiar. Cerkev je bila obnovljena med vladavino Aleksandra Lăpușneanskega, ki je leta 1559 dodal zaprto verando spredaj in zamenjal nekaj okenskih okvirjev z novimi, v gotskem slogu. Pri južnih vratih je napis v slovanskem jeziku, v katerem je navedeno: »Z dobro voljo Očeta, s pomočjo Sina in z dopolnitvijo Svetega Duha se je ta cerkvena veranda pričela zidati po volji pobožnega častilca Trojice, gospoda Aleksandra Vojvode, gospodarja dežele Moldavije, leta 7067 (=1559) meseca junija 30, pod škofom Evtimijem". V 17. in zgodnjem 18. stoletju so tu prepisovali več cerkvenih del (četverovangelij v slovanščini - 1613 itd.). Leta 1744 je škof Varlaam (1734-1745) tu ustanovil tiskarno, v kateri je natisnil več cerkvenih knjig, med njimi Ceaslov iz leta 1745, ki je še danes v samostanski zbirki. Toda leta 1750, ko je bil škof Jakob Putneanul izvoljen za metropolita Moldavije, je bila tiskarna prestavljena v Iasi. Leta 1775 je bil sever Moldavije priključen k Habsburškemu cesarstvu po dogovoru z Otomanskim cesarstvom, pri čemer se z moldavskimi predstavniki sploh niso posvetovali. Leta 1781 je bil zgrajen zvonik, a le leto kasneje, leta 1782, je bila škofovska rezidenca prenesena v Črnovice. Zaradi teh zgodovinskih dogodkov je bil poleti 1783 samostan Bogdana ukinjen, cerkev "Sv. Nikolaja" preoblikovana v župnijsko cerkev (mirotičev), del obstoječih celic okoli cerkve je bil porušen in druge, delno spremenjene v hleve za konje tu nameščene avstrijske posadke. Leta 1876 so tu zgradili župnijšče. Leta 1918, ko je Bukovina postala del romunskega kraljestva, samostan Bogdana ni bil več obnovljen, ki velja za zgodovinski spomenik. Cerkev "Sv. Nikolaja" pa je ostala župnijska cerkev do zadnjih desetletij 20. stoletja, ko jo je zaprl komunistični režim, 6. decembra 1992 je samostan Bogdana ponovno ustanovil nadškof Pimen Zainea iz Sučave in Radavcev (Rădăuților-ja) s skupnostjo menihov. Za opata pa je bil postavljen arhimandrit Teodor Pavlo. Umrl je leta 1996, namesto njega pa je bil za igumana izbran arhimandrit Justin Dragomir. V zadnjem desetletju 20. stoletja so bila izvedena obnovitvena dela, tako je bil leta 1996 dotrajani ikonostas iz lipovega lesa cerkve "Sv. Nikolaja" zamenjan z novim iz hrastovega lesa. Leta 1998 je bila dokončana gradnja celičnega bloka z arhondarikom in nove cerkve, posvečene "Sv. hierarhu Leontiju iz Radavcev (Rădăuților-ja)", ki je bila prekrita z bakreno pločevino. Nekropola vladarjev Cerkvena ladja Cerkev sv. Nikolaja v Rădăuțih (Radavcih) so prvi moldavski vladarji izbrali za kraljevo nekropolo, kar je neizpodbiten dokaz prve kamnite cerkve v Moldaviji. V ladji je tako 7 grobnic. Na vzhodni strani ladje so štiri grobnice, ki se nahajajo v naslednjem vrstnem redu od jugovzhodnega vogala proti severovzhodu: Bogdan I. (1359–1365), Lacko (1365–1373), Bogdan, brat Aleksandra Dobrega, in Bogdan, sin Aleksandra Dobrega. Ustanovitelj Moldavije, Bogdan I., je pokopan v jugovzhodnem kotu ladje, na grobu pa je plošča z naslednjim napisom v slovanščini: »Po božji milosti sem jaz Štefan Vojvod, gospod dežele Moldove, sin Bogdana Vojvode, 27. januarja leta 6988 <=1480> okrasil ta grob svojega pradeda, starega Bogdana Vojvode. Te grobove je izdelal mojster Janez.« Na koncu napisa je bil vklesan ščit z glavo tura v notranjosti in zvezdo med rogovi. Za grobnico Bogdana I., na isti strani ladje, je grobnica kneza Lacka, sina in naslednika Bogdana I. Nagrobna plošča na njegovi grobnici ima naslednji napis v slovanščini: "Dobrotnik in Kristusa ljubeč, jaz Štefan Vojvod, gospod dežele Moldove, sin Bogdana Vojvode, sem okrasil to grobnico svojega prednika Lacka Vojvode, leta 6988 <=1480>, 20. januarja, v času škofa Ivaniča iz Radavcev." Na koncu napisa so vklesani enaki znaki kot na plošči Bogdana I. Naslednja vrsta od vzhoda proti zahodu, začenši od juga proti severu, vključuje 3 grobnice: grobnice Štefana I. (1394–1399), Koste (1328–1387) in Petra I. (1348–1391). Grobnica vladarja Štefana I., vnuka Bogdana I., se nahaja med grobnicama njegovega strica in Lacka. Napis v slovanščini na nagrobniku njegove grobnice vsebuje naslednje besede: "Dobrotnik in Kristusa ljubeč, jaz Štefan vojvoda, vladar Moldove, sin Bogdana vojvode, sem okrasil to grobnico svojega prednika, starega Štefana vojvode, ki je leta 6988 <=1480>, 20. maja, premagal Madžare pri Hindăuu." V podaljšku grobnice Bogdana, sina Aleksandra Dobrega, je grobnica Koste, očeta Petra I. in Romana I., na kateri je napis na nagrobni plošči izbrisan in se nahaja v višini tal in ne nad njimi kot druge. Sprva so ploščo pripisovali ženski (Mariji, ženi Bogdana I. ali Ani, ženi Lacka. . Po mnenju zgodovinarja Ștefana S. Gorovee naj bi bil v tej grobnici pokopan vladar Petru I., saj trdi, da so bili do Aleksandra Dobrega vsi vojvode do leta 1400 pokopani v cerkvi v Rădăuțiju, zato naj bi bil tukaj pokopan tudi Petru I.. Pred letom 1890 je škofu Gerasimu Timušu uspelo razvozlati dober del napisa na plošči, ki je danes neberljiv in vsebuje naslednje besedilo: "Dobrotnik in ljubimec Kristusa, jaz vojvoda Štefan, gospod Moldavije, sin Bogdana Vojvode, sem okrasil to grobnico ... ki je postavljena tukaj ... Nedavni testi DNK so pokazali, da je Kosta , oče bratov Petra I. in Romana I. Na zahodni strani ladje sta dve grobnici: v jugozahodnem delu grobnica škofa Leontija (Lavrentija) in v severozahodnem delu grobnica Romana I. (1391–1394). Grobnico škofa Leontija (Laurentija) bi lahko določili z upoštevanjem ustnega izročila in pisnega vira. V slovanskem dokumentu iz 16. stoletja je omenjeno, da v Radavcih (Rădăuțih), v škofiji, leži s celim telesom sveti Leontij, ki je delal čudeže. Sledi grobnica kneza Romana I., brata Štefana I. in vnuka Bogdana I. Na nagrobniku je naslednji napis v slovanščini: "Po božji milosti je naš častitljivi gospod Štefan vojvoda, gospodar celotne Moldavije, sin Bogdana vojvode, okrasil to grobnico svojega prednika Io Romana vojvode, gospodarja Moldavije, leta 6987 <1480>, 5. decembra." V narteksu V narteksu cerkve so tri grobnice, ki pripadajo naslednjim osebam: gospe Stani, ženi Bogdana III. in materi Štefanice Vodă, Anastaziji, hčerki Lacka, in škofu Ivaniču iz Radavcev (Rădăuți). V preddverju Ob severnih vratih preddverja je grobnica, pokrita z nagrobnikom z naslednjim napisom v romunščini: "Pod tem kamnom ležijo kosti pokojne Marije, hčere gospoda Alekse Nikoleskuja iz deželeVlaške, ki je umrla tukaj v Radavcih (Rădăuți)h leta 1770, 4. julija." Relikvije svetega hierarha Leontija Škof Lavrentije iz Radavcev (Rădăuți), ki je tukaj več let služboval kot duhovnik med vladavino Aleksandra Dobrega (1400–1432), se je umaknil s svojega sedeža in prevzel meniško oblačilo z imenom Leontije ter postal znan puščavnik in duhovni oče v severni Moldaviji. Za njegovega učenca je bil med drugim častitljivi Daniil Puščavnik. Pokopali so ga njegovi učenci v leseni cerkvi puščavnice Laura. Leta 1639 so roparji oropali mesto Rădăuți (Radavci), menihi pa so njegove relikvije skrili pred oskrunitevjo tik pod mestom, kjer so bile postavljene, v ladji, pred zaobljubno sliko ustanoviteljev samostana. Šele po arheoloških raziskavah v letih 1974–1977 so bile najdene relikvije svetega Leontija, ki so jih šele leta 1991 postavili v relikviarij, da bi jih verniki častili. Sveta sinoda Romunske pravoslavne cerkve se je na delovnem zasedanju 20. junija 1992 odločila o uradni kanonizaciji svetega hierarha Leontija iz Radavcev (Rădăuți-ev) in njegovi vključitvi v pravoslavni krščanski koledar z datumom praznovanja 1. julija. Opis cerkve Arhitektura Cerkev svetega Nikolaja je prva kamnita verska stavba v Moldaviji, ki se je v svoji prvotni obliki ohranila nespremenjena do danes. Je visoka, s čopasto streho, z 1,40 metra debelimi stenami, ki jih je sprva podpiralo 10 opornikov. Južna stena narteksa je imela en opornik in tri okna, severna stena pa eno okno in tri opornike. Cerkev ima 11 oken: tri v verandi, dve v narteksu, štiri v ladji (od tega tri v južni steni in eno v severni) in dve v oltarju z ozkimi odprtinami na zunanji strani, a precej širšimi proti notranjosti. Cerkev nima zvonika, streha je visoka, s strmimi pobočji in širokim napuščem. Po dozidavi verande, ki jo je zgradil Aleksander Lăpușneanu, je bilo treba tudi streho preurediti, da bi vključevala verando. Zvonik se trenutno nahaja v stolpu, zgrajenem leta 1781, v času pastoriranja škofa Dosofteja Hereskuja, zadnjega škofa, ki je tukaj prebival. Na enem od zvonov je napis v slovanščini: Jaz Štefan, vojvoda Moldavije, ki morda izvira iz časa Štefana I. (1394–1399). V notranjosti je cerkev sinteza romanskih, bizantinskih in gotskih elementov. Ima osrednjo ladjo in dve stranski, ločeni s šestimi masivnimi stebri, kjer je obok osrednje ladje okrepljen z dvojnimi loki. Stranski ladji sta enake višine kot osrednja ladja pred narteksom in sta pred ladjo nižji. Nad stranskima ladjama v ladji sta bila zgrajena dva majhna prostora, obokana v polvalju, do katerih vodi spiralno stopnišče. Med portikom in narteksom ter med narteksom in ladjo so predelne stene, ki jih na sredini prebijajo vrata. Ikonografija Ni znano, kdaj je bila cerkev prvič poslikana, čeprav dokument iz leta 1415 omenja nekaj poslikav, nastalih v času vladavine Aleksandra Dobrega (1400–1432). Poslikavo je dokončal ali predelal Štefan Veliki, nato pa je bila leta 1558, v času vladavine Aleksandra Lăpușneanu-ja, izvedena restavracija poslikave v fresko tehniki. Nova plast poslikav datira iz obdobja 1745–1750, v čas škofa Jakoba Putneanul-a . Restavratorska dela na stavbi v 18. in 19. stoletju so privedla do propadanja poslikave, vključno z votivno sliko. Med slikami iz obdobja Štefana Velikega so štiri kompozicije z oltarja: Zadnja večerja, Obhajilo apostolov s kruhom, Obhajilo apostolov z vinom in Umivanje nog. Podobne so tistim v samostanu Voroneț . Notranjo poslikavo cerkve je leta 1880 ponovno restavriral bukovinski slikar Epaminonda Bucevschi s tempero. Zaobljubna slika je naslikana v ladji, na jugozahodni steni ladje. Vojvoda, ki drži cerkev brez verande, ne more biti Aleksander Lăpușneanu, saj je verando dodal on. Nekatera mnenja potrjujejo idejo, da bi to moral biti Bogdan I. Sledi otrok, nato vladar s kratko brado in filakterijem v levi roki, ki bi lahko bil Aleksander Dobri, nato pa vladar brez brade, ki bi lahko bil Štefan III. (Veliki), kar dokazuje, da je bila slika naslikana v njegovem času. Druga zanimiva slika v cerkvi se nahaja na levi strani narteksa blizu groba Anastazije, hčere Lacka. Gre za portret, ki prikazuje kronano žensko s filaktijem v roki, ki ga vodi Mati Božja pred Odrešenikom, poleg katerega je sveti Nikolaj. Domneva se, da je to Anastazija sama, dobrotnica samostana Bogdana, ki mu je podarila vas Coțmani (izg.: Kocmani). Galerija slik Opombe Bibliografija I. Constantinescu - "Romunija od A do Ž. Turistični slovar" (ur. Stadion, Bukarešta, 1970), str. 290–291 Dimitrie Dan - "Kronika škofije Radăuți. Z dodatkom izvirnih in prevedenih slovanskih dokumentov ter več ilustracijami" (Dunaj, 1912), VII+264 str.+table Ștefan S. Gorovei - "Skrivnost grobnice v Rădăuțiju in kamna v Proboti", v "Metropolitan of Moldavia and Suceava", leto XLV (1969), št. 5-6, str. 369–371. Ștefan S. Gorovei - "Opažanja o vrstnem redu grobnic vojvod iz Rădăuțija", v "Metropolija Moldavije in Suceave", leto XLVI (1970), št. 9-10, str. 576–577. Nicolae Grigoraș - "Cerkev sv. Nikolaja v Rădăuțiju", v zv. Metropolija Moldavije in Suceave - "Zgodovinski cerkveni spomeniki iz metropolije Moldavije in Suceave" (Ed. Metropolitanate of Moldavija in Suceava, Iași, 1974), str. 27–32. Nicolae Grigoraș - "Rădăuți, nekropola prvih vojvod Moldavije", v "Magazin istoric", leto II (1968), št. 2, str. 14–17. Dionisie Olinescu - "Cerkev v Rădăuțiju v Bukovini", v "Junimea literară", leto III (1906), št. 1, str. 4–7. P. Ioan Puiu - "Ustanova Bogdana starejšega", v "Letniku dekliške šole v Rădăuțiju", 1919–1923, izdal M. Ianovici, 1924, str. 14–43. Fr. Ioan Puiu - "Cerkev sv. Nikolaja v Rădăuțiju", v "Metropolitanska cerkev Moldavije in Suceave", leto XXXV (1959), št. 7-8, str. 473–479). prof. Petru Rezuș - "Cerkev Bogdana vojvode iz Rădăuțija" (Suceava, 1948) Petru Rezuș - "Knežja cerkev Rădăuți", v "Metropolitanska cerkev Moldavije in Suceave", leto XXXIV (1958), št. 1-2, str. 70–75. Petru Rezuș - "Stara tiskarna v Rădăuțiju", v "Metropolitan Moldavije in Suceave", leto XXXV (1959), št. 5-6, str. 298–302. Petru Rezuș - »Kraljevska cerkev v Rădăuțiju. Novi podatki o njenem izvoru in slogu«, v »Romunska pravoslavna cerkev« (BOR), 87, 1969, str. 391–398. Fr. Ioan Zugrav - "Druga ustanovna slika v Rădăuțiju", v "Candela", leto XLIII (1932), št. 1-2, str. 143. Ioan Zugrav - »Starejše cerkvene knjige iz stare škofovske cerkve v Rădăuțiju in opombe k njim«, v »Candela«, 1935, str. 341 in naprej. Ioan Zugrav - "Cerkev ljudstva Rădăuțija" (Cherniți, 1939), 16 str. Ioan Zugrav - "Epitaf iz cerkve Bogdan Vodă v Rădăuțiju", v "Metropolitan of Moldavia and Suceava", leto XXXVI (1960), št. 5-6, str. 387–389. Glej tudi Seznam katedral v Romuniji Zunanje povezave Predstavnosti o temi Samostan Bogdana v Wikimedijini zbirki Manastirea Bogdana, 15 iunie 2012, CrestinOrtodox.ro Copiii Sfântului Leontie, 3 august 2012, Marius Vasileanu, Ziarul de Duminică Biserica „Bogdana“ din Rădăuți, un caz arhitectural aparte, 21 ianuarie 2012, Mădălina Oana Mihăilă, Ziarul Lumina Comoara călugărilor de la mănăstirea Bogdana Arhivirano 2015-05-01 na Wayback Machine., 1 iulie 2007, Nicolae Pascal, Ziarul Lumina Despre trecutul Mănăstirii Bogdana din ținutul Bacăului Arhivirano 2013-10-26 na Wayback Machine., 11 iunie 2012, Adrian Nicolae Petcu, Ziarul Lumina