NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Szent Konstantin és Szent Ilona-székesegyház (Vajdahunyad)

A vajdahunyadi Szent Konstantin és Szent Ilona-székesegyház műemlékké nyilvánított épület Romániában, Hunyad megyében. A romániai műemlékek jegyzékében a HD-II-m-B-03345 sorszámon szerepel. Története Leírása Források Catedrala Ortodoxa din Hunedoara. www.crestinortodox.ro (Hozzáférés: 2016. január 16.) "Lista monumentelor istorice: Județul Hunedoara" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28.. Protopopiatul Deva. www.hunedoaramea.ro (Hozzáférés: 2016. január 16.) arch
Catedrala „Sf. Împărați Constantin și Elena” din Hunedoara

Caterala „Sfinții Împărați Constantin și Elena” este un monument istoric aflat în municipiul Hunedoara Istoric și trăsături Lăcaș de cult din piatră, în plan „cruce greacă înscrisă”, prevăzut cu o turlă-cupolă centrală, încadrată de patru turnulețe octogonale, construit după schițele arhitectului Patriarhiei Române, Dumitru Ionescu-Berechet, între anii 1939 și 1944, pe cheltuiala deputatului Constantin Bursan, cel mai mare ctitor de biserici românești din perioada contemporană. Lăcașul, placat cu marmură, este împodobit la interior cu o frumoasă frescă, realizată de pictorul Ștefan Constantinescu din București.. Bibliografie Florin Dobrei - Tezaur hunedorean. Bisericile ortodoxe monument istoric (Editura Episcopei Devei și Hunedoarei, 2014) Note Vezi și Hunedoara Imagini
Malajesdi vár

A malajesdi vár műemlék Romániában, Hunyad megyében. A romániai műemlékek jegyzékében a HD-II-a-A-03363 sorszámon szerepel. Története Leírása Hivatkozások Források "Lista monumentelor istorice: Județul Hunedoara" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28..
Cetatea Mălăiești

Cetatea Mălăiești este un ansamblu de monumente istorice aflat pe teritoriul satului Mălăiești, comuna Sălașu de Sus, județul Hunedoara, Transilvania, România. În Repertoriul Arheologic Național, monumentul apare cu codul 91143.01. Cetate cu donjon și incintă inelară din piatră, la care au fost adăugate ulterior 4 turnuri poligonale. Faza I – primele două decenii ale sec. XIV – donjon, înconjurat de incintă din piatră. Faza a doua – donjonul supraînălțat și incinta supraînălțate. Faza a treia – în jur de 1588 – adăugate cele 4 turnuri poligonale. Este abandonată în sec. XVII. Ansamblul este format din următoarele monumente: Donjon (cod LMI HD-II-m-A-03363.01) Zid incintă (cod LMI HD-II-m-A-03363.02) Donjon Sit arheologic localizat aproximativ prin compararea Hartii topografice a Romaniei 1:25 000 cu hărțile din Luca S. 2008, pg. 151. Zid incintă Sit arheologic localizat aproximativ prin compararea Hartii topografice a Romaniei 1:25 000 cu hărțile din Luca S. 2008, pg. 151. Note Galerie
Szászlekencei református templom

A szászlekencei református templom műemlékké nyilvánított templom Romániában, Beszterce-Naszód megyében. A romániai műemlékek jegyzékében a BN-II-a-A-01664 sorszámon szerepel. Története Leírása Hivatkozások Források Címtár. www.reformatus.ro. Erdélyi református egyházkerület (Hozzáférés: 2015. szeptember 20.) arch "Lista monumentelor istorice: Județul Bistrița-Năsăud" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28.. További információk Weisz Attila: Református, volt evangélikus templom, Szászlekence. Romániai magyar lexikon. transindex.ro (2012. január 23.) (Hozzáférés: 2015. szeptember 20.)
Biserica fortificată din Lechința

Biserica fortificată din Lechința este un ansamblu de monumente istorice aflat pe teritoriul satului Lechința; comuna Lechința. În Repertoriul Arheologic Național, monumentul apare cu codul 33444.05. Ansamblul este format din următoarele monumente: Biserica evanghelică C.A., azi biserica reformată (cod LMI BN-II-m-A-01664.01) Turn clopotniță (cod LMI BN-II-m-A-01664.02) Zid de incintă (cod LMI BN-II-m-A-01664.03) Localitatea Lechința (în maghiară Szászlekence, Lekence, în dialectul săsesc Lachenz, în germană Lechnitz, în trad. "Pârâul uscat") este satul de reședință al comunei cu același nume din județul Bistrița-Năsăud, Transilvania, România. Localitatea apare în datele istorice prima dată în anul 1285, cu numele Lekicencha, ca și o moșie vândută lui Hermann, fiul lui Hermann de Fata, magistrul spitalului de la Bistrița, de către Dominicus fiul lui Nicolaus și Nicolaus fiul lui Zegheu. Biserica Biserica fortificată din Lechința e amplasată pe dealul de lângă centrul localității. Este înconjurată de un zid de incintă construit din piatră, cu un plan neregulat, ovoidal, cu guri de tragere pentru puști. În mijlocul incintei se ridică una dintre cele mai mari și mai importante biserici gotice din regiune. Volumetria bisericii este una mai deosebită: o navă de tip sală, relativ scurtă, dar lată, la care se racordează dinspre est corul poligonal mai îngust. Pe fațada vestică a bisericii se poate observa faptul că nava laterală este o extindere ulterioară. Interiorul conține mai multe piese valoroase: altarul înalt din epoca modernă, cu retablul flancat de coloane, tabloul central, din a doua jumătate a secolului al XIX-lea, fiind opera lui A. Dörschlag. Pe predela altarului se vede Cina cea de taină, iar pictura superioară înfățișează Învierea. Cele două strane ale corului datează din 1884, iar lângă altar se află o cristelniță de marmură realizată în 1889. Note Bibliografie Hermann Fabini: Atlas der siebenbürgisch-sächsischen Kirchenburgen und Dorfkirchen. Band I. Heidelberg, 2002. Iambor Petre, Așezări fortificate din Transilvania (sec. IX-XIII), Cluj-Napoca, 2005. Thomas Nägler, Așezarea sașilor în Transilvania, Editura Kriterion, București, 1992. Adrian Andrei Rusu, Castelarea carpatica, Editura MEGA, Cluj-Napoca, 2005. Vezi și Lechința, Bistrița-Năsăud Legături externe Fișă de monument Monumente istorice din România Fișă și localizare de monument Galerie de imagini
Палата културе Теодор Костеску

Палата културе Теодор Костеску (рум. Palatul Culturii „Teodor Costescu”) је здање позоришта које се налази у Дробета-Турну Северину у Румунији. Заштићена је као историјски споменик од националног значаја. Одлуку да се изгради зграда позоришта у Дробета-Турну Северину донела је група наставника Средње школе Трајан 3. новембра 1909. године. Средства за изградњу позоришта прикупљена су преко донација грађана и из буџета, а у пролеће 1913. године почела је изградња зграде. Позориште носи назив по директору Средње школе Трајан, Теодору Костескуу, који је посветио цео свој живот овом здању. Палата културе је завршена 1924. године, а прва сала је отворена за јавност 15. октобра 1924. године. У почетним годинама Палата културе је, поред примарне функције позоришта, имала и друге намене. У источном крилу здања налазила се библиотека Ј. Г. Бибическу, биоскоп и ресторан, а у западном музеј др К. Ј. Истрати, сала за свечаности и помоћна сала. Велика позоришна сала налази се између ова два крила. Галерија Референце Спољашње везе
Hegyi templom (Szászorbó)

A szászorbói hegyi templom (Bergkirche) műemlék Romániában, Fehér megyében. A romániai műemlékek jegyzékében az AB-II-m-A-00223 sorszámon szerepel. Története Leírása Hivatkozások Források "Lista monumentelor istorice: Județul Alba" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28..
Bazilica romanică din Gârbova

Bazilica romanică din Gârbova este un monument istoric aflat pe teritoriul satului Gârbova, comuna Gârbova, în județul Alba. În Repertoriul Arheologic Național, monumentul apare cu codul 4491.04.01. Note Vezi și Romanicul în Transilvania Gârbova, Alba Legături externe Monumente istorice din România-Fișă și localizare de monument Bazilica romanică din Gârbova Imagini
Teatrul Tineretului

Teatrul Tineretului (Youth's Theatre) is a cultural institution and a landmark in the city of Piatra Neamț, Romania. It is one of the most well-known theaters in Romania, as many important Romanian actors began their careers here. For over 50 years, Teatrul Tineretului has been a major cultural institution in Romania. History The theatre building was built between 1929 and 1947. After World War II, theaters in Romania, like many other cultural institutions, lacked funding and most importantly, help and understanding from the ruling Communist Party. Ion Coman, appointed manager of the theater by the new post-war rulers, unlike most political appointees of that time, loved theater and fell in love with the institution and its people. Coman became overnight, a talent agent, searching for actors, newly graduates of drama schools throughout the country. He encouraged young actors to come to Piatra Neamț, and using his personal connections with the Communist Party, arranged for the newcomers a commodity that few other institutions of that time offered, housing for the young actors. The first generation of actors that put TT in the spotlight included Florin Piersic, Leopoldina Bălănuță and Radu (Dodo) Voicescu. Later on, they were followed by Mitică Popescu, Valentin Uritescu, Ileana Stana-Ionescu, Horațiu Mălăele, Gelu Nitu, Florian Pittis, Corneliu-Dan Borcia, Florin (Pufi) Măcelaru, Ion Musca, Traian Parlog, Mimi Caragiu, Maia Morgenstern, Cornel Nicoară, Liviu Timuș, Coca Bloos, Oana Albu, Constantin Ghenescu, Cristian Motriuc, and many others. After Coman's tenure ended, managers that followed him continued the same wonderful tradition of encouraging young actors to come to Piatra Neamț. Among them, Edi Covali (director and writer), Emil Mandric (director), Nicolae Scarlat (director), Mircea Zaharia, Dan Borcia (actor), Cornel Nicoară (actor), Liviu Timuș (actor), and the current manager, Gianina Cărbunariu (director and writer). In 1967, the theater changed its name from the Piatra Neamţ State Theater to the Piatra Neamţ Youth Theater. References External links Official website
Cula Tudor Vladimirescu

Cula Tudor Vladimirescu este un monument istoric datat din 1800 aflat pe teritoriul satului Cerneți, comuna Șimian care i-a aparținut lui Tudor Vladimirescu. În Repertoriul Arheologic Național, monumentul apare cu codul 109844.05. Pe lângă valoarea istorico-arhitecturală are și o valoare memorială. În perioada 1967-1977, Cula lui Tudor Vladimirescu a fost transformată în muzeu, aici funcționând și o expoziție permanentă cu documente și diferite obiecte care aparținuseră conducătorului Revoluției de la 1821 și al pandurilor. În prezent, cu toate că este înscrisă în Lista monumentelor istorice, cula este abandonată și se află în curs de degradare, iar prin învelitoarea spartă a acoperișului pătrunde apa de ploaie în interiorul clădirii. Autoritățile nu pot interveni cu fonduri, deoarece urmașii boierului Ion Gărdărescu au revendicat acest imobil și litigiul încă nu este finalizat în justiție. În cartea Prin Munții Mehedinților scrisă de Constantin D. Ionescu și apărută în 1977 la Editura Scrisul Românesc din Craiova, cu o prefață de academicianul istoric Alexandru Dima, la paginile 126-127 se face o precizare cu privire la cula lui Tudor Vladimirescu, în sensul că atribuirea ar fi eronată. În realitate, pe vremea când slugerul Tudor Vladimirescu era proprietarul terenului, pe acel loc s-ar fi aflat numai un foișor, mai mult de lemn. În ianuarie 1838, via și pivnița slugerului au fost cumpărate de sărdarul Ion Gărdăreanu. Acesta a modificat radical foișorul, transformând postul de pază al viei într-o casă mai arătoasă și mai boierească, denumită în prezent, pe nedrept, cula lui Tudor Vladimirescu. Note Vezi și Cerneți, Mehedinți Mănăstirea Cerneți Legături externe Monumente istorice din România-Fișă și localizare de monument Imagini
Biserica romano-catolică „Sf. Mihail” din Mihăileni

Biserica romano-catolică „Sf. Mihail” din Mihăileni este un ansamblu de monumente istorice aflat pe teritoriul satului Mihăileni; comuna Mihăileni, județul Harghita. Ansamblul este format din următoarele monumente: Biserica romano-catolică „Sf. Mihail” (cod LMI HR-II-m-A-12875.01) Zid de incintă (cod LMI HR-II-m-A-12875.02) Biserica a fost construită, potrivit lui Miklós Endes, în anul 1198. Ea a menționată, împreună cu localitatea, pentru prima oară în hrisoave, în 1332 de S. Michaele. Ea are elemente arhitecturale romanice, gotice și baroce. În timpul atacurilor turco-tătărești din 1661, biserica și turnul au suferit pagube importante. Unul dintre clopotele turnului a fost turnat în 1666. În 1694 tătarii au atacat pentru ultima dată satul Mihăileni, turnul bisericii fiind din nou stricat de ei. La începutul sec. XVIII, turnul a fost reconstruit. Zidul bisericii datează din sec. XVII și are 3 m înălțime. Prima renovare a avut loc in 1552, sub supravegherea lui Balázs Orbán, în anul 1819, apoi în 1859, sub Benkő Károly (acesta primind permisiunea episcopului Ignác Szepesy, în 1823). Biserica catolică are forma poligonală, cu o absidă închisă, lungimea ei fiind de 10,3 m, lățimea de 6,6 m și se închide cu trei laturi ale octogonului. Pe unul din pereții interiori se vede stema sculptată a nobilului Hontpázmány și cea a voievodului ardelean Ioan Szentgyörgy. Gravura bisericii are două colțuri închise, cu un scut sculptat ce Îl înfățișează Hristos suferind, iar o altă emblemă are forma trandafirului, reprezentând-o pe Fecioara Maria. Fragmentele de frescă din legenda Sfântului Ladislau recent descoperite pot fi văzute. Lungimea navei este de 10,20 metri lățime și de 6,60 metri lățime. Colțurile de sud-vest și de nord-vest ale navei sunt sprijinite de piloni grei. La sud, este atașată o aripă laterală. Colțurile sanctuarului, ce se termină cu cele cinci laturi ale octogonului, sunt întărite de stâlpi, cu trei ferestre semicirculare. Prima descriere detaliată a clădirii monumentului datează din 1929, de la József Sebestyén. Note Galerie
Biserica romano-catolică din Armășeni

Biserica romano-catolică din Armășeni este un ansamblu de monumente istorice aflat pe teritoriul satului Armășeni; comuna Ciucsângeorgiu. În Repertoriul Arheologic Național, monumentul apare cu codul 84004.02.05. Lăcașul poartă hramul Neprihănitei Zămisliri. Ansamblul este format din următoarele monumente: Biserica romano-catolică „Zămislirea Sf. Fecioare” (cod LMI HR-II-m-A-12748.01) Zid de incintă (cod LMI HR-II-m-A-12748.02) Povestea bisericii Structura actuală a bisericii e în stilul goticului târziu (secolul al XV-lea), construită pe fundații romanice, certificate de ferestrele ei, urmele de ușă și stâlpii de susținere. Biserica a fost menționată, pentru prima dată, în 1583, de către hrisoave, dar cercetătorii consideră că e mult mai veche, din secolul al XIII-lea. Picturile de la intrare sunt ale celebrului Dürer și ar putea fi făcute în anii 1520. Nava, tavanul și corul au fost reconstruite în 1655, în stil baroc. În 1858, a fost adăugată o sală laterală în stil rococo. Turnul de astăzi a fost construit în 1836, unde se găsesc 2 clopote, unul turnat la 1542 și altul la 1604 (returnat la 1835). Inscripția celui de-al doilea clopot e: „O Rex Gloriae Jesu Xte, Veni în Pace. Paulus Fudit. A.D. 1604". Frescele medievale minunate au fost refăcute la 1651 și au fost pictate la loc la 1928. Note Galerie
St. Demetrius–Poștă Church

St. Demetrius–Poștă Church (Romanian: Biserica Sfântul Dimitrie–Poștă) is a Romanian Orthodox church located at 2 Poștei Street in the Lipscani district of Bucharest, Romania. It is dedicated to Demetrius of Thessaloniki. A church existed on the site around 1500. Probably destroyed after the Battle of Călugăreni in 1595 and rebuilt after 1600, the subsequent church is mentioned in a document of 1680. Before 1690, the church was rebuilt by Badea Bălăceanu, the brother-in-law of Șerban Cantacuzino. Made of wood, it did not last long. It was rebuilt in stone in 1741–1746, was in poor shape in 1797, severely damaged by the 1802 earthquake and burned in 1804. The current structure was begun in 1819 by Buzău Bishop Constantin Filitti, continued by his successor Gherasim Rătescu and completed in 1843 by still another bishop, Chesarie Căpățână. Unusually for the period, contracts from 1819 between Filitti and an architect, a carpenter and three painters survive. The 1847 Great Fire of Bucharest destroyed the roof and paintings; repairs carried out in 1852 included a new roof, reinforced walls and new paintings by Carol Szathmari. By 1912, the church was again in ruins and proposed for demolition. It was saved and renovated by Ioan C. Filitti, a great-nephew of the bishop, with funds offered by Mayor Dimitrie Dobrescu. Reopening in 1930, it was further repaired in 1964–1966, 1986 (following the 1977 earthquake), 1995 and after 2002. The cross-shaped church is 25.2 meters long by 9.5 meters wide, rising to a height of 13.9 meters. The narthex is small, the altar elongated. The Christ Pantocrator dome rises above the apses; it has eight sides on a square base. The roof is covered in tin. The facades are ornamented in Greek Revival style, while the pediment is in profile. The side pilasters are Doric, beneath a continuous floral decoration. The western side has six very tall Ionic columns, above which are medallions of the Twelve Apostles. Above the 1852 pisanie is a recessed icon of the patron saint, flanked by rectangular frames with Saints Peter and Paul. The interior painting is in realist style and does not respect the Byzantine canons. The Baroque iconostasis was carved at Buzău. The church is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs. Its nickname comes from the nearby Post Office Palace. It is also known as the “Church of Oath Taking” (Biserica de Jurământ), due to the solemn oaths people would swear near the altar. Notes References Lucia Stoica and Neculai Ionescu-Ghinea, Enciclopedia lăcașurilor de cult din București, vol. I. Bucharest: Editura Universalia, 2005, ISBN 973-7722-12-4 External links Official website
Szent Kereszt felmagasztalása templom (Máramarossziget)

A máramarosszigeti Szent Kereszt felmagasztalása templom műemlékké nyilvánított épület Romániában, Máramaros megyében. A romániai műemlékek jegyzékében az MM-II-m-A-04681 sorszámon szerepel. Története Leírása Hivatkozások Források Lăcașuri de cult din România. www.cimec.ro. Institutul Național al Patrimoniului (Hozzáférés: 2015. szeptember 20.) "Lista monumentelor istorice: Județul Maramureș" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28..
Biserica ucraineană „Înălțarea Sfintei Cruci” din Sighetu Marmației

Biserica ucraineană „Înălțarea Sfintei Cruci” din Sighetu Marmației este un monument istoric aflat pe teritoriul municipiului Sighetu Marmației. În Repertoriul Arheologic Național, monumentul apare cu codul 106568.08. Lăcașul a fost folosit inițial de toți credincioșii greco-catolici din Sighet. În anul 1861 comunitatea română unită s-a separat de cea ruteană și și-a construit propria biserică, Biserica Adormirea Maicii Domnului din Sighet. Note
Крестовоздвиженская церковь (Сигету-Мармацией)

Крестовоздвиженская церковь (рум. Biserica Înălțarea Sfintei Cruci) — православный храм украинского викариатства Румынской православной церкви в городе Сигет (Сигету-Мармацией) в Румынии. Церковь входит в список исторических памятников Румынии (MM-II-m-A-04681). Украинская грекокатолическая церковь была построена в 1791—1807 годах и является одной из старейших в городе. Первоначально она была посвящена Рождеству Пресвятой Богородицы, но после ремонта 1897 была переосвящена во имя Воздвижения Креста Господня. 1 декабря 1948 года Румынская грекокатолическая церковь была запрещена декретом 358/1948 Президиума Великого национального собрания Румынии. Соответственно, Грекокатолическое украинское викариатство, к которому тогда относился храм, было также ликвидировано. Храм был передан Румынской православной церкви, где он вошёл в состав новосозданного Православного украинского викариатства. Церковь построена в стиле барокко с влиянием неоклассицизма и представляет собой однонефное строение с полукруглой апсидой. Над западной частью фасада возвышается колокольня. Первоначальная роспись церкви была сделана художником Гезой Кадаром. В 1990—1997 году оригинальные фрески были заменены на новые, выполненные львовскими художниками под руководством Константина Марковича. Также старый иконостас был заменён новым. От витражей церкви сохранился только один, на южной стороне алтаря, изображающий Матерь Божью. Примечания
Церква Воздвиження Чесного Хреста (Сігет)

Хрестовоздвиженська церква (рум. Biserica Înălțarea Sfintei Cruci) — православний храм українського вікаріатства Румунської православної церкви в місті Сігет (Сігет-Мармація) в Румунії. Церква входить до списку історичних пам'яток Румунії (MM-II-mA-04681). Українська грекокатолицька церква була збудована у 1791—1807 роках і є однією із найстаріших у місті. Спочатку вона була присвячена Різдву Пресвятої Богородиці, але після ремонту 1897 року була переосвячена в ім'я Воздвиження Хреста Господнього. 1 грудня 1948 року Румунська грекокатолицька церква була заборонена декретом 358/1948 Президії Великого національного зібрання Румунії. Відповідно, Український греко-католицький вікаріат Румунії, до якого тоді належав храм, було також ліквідовано. Храм було передано Румунській православній церкві, де він увійшов до складу новоствореного Православного українського вікаріатства. Церква побудована в стилі бароко з впливом неокласицизму і є однонефною будівлею з напівкруглою апсидою. Над західною частиною фасаду височить дзвіниця. Початковий розпис церкви був зроблений художником Гезою Кадаром. У 1990—1997 роках оригінальні фрески були замінені на нові, виконані львівськими художниками під керівництвом Костянтина Марковича. Також старий іконостас було замінено новим. Від вітражів церкви зберігся лише один, на південній стороні вівтаря, що зображує Мати Божу. Примітки
Sanador

Sanador este o rețea de clinici din România, înființată în anul 2001. Este un business dezvoltat de omul de afaceri Florin Andronescu, fondatorul afacerilor Flanco și Credisson. În februarie 2007 a inaugurat prima clinică privată din România, situată în centrul Bucureștiului, cu o suprafață totală de 2.000 mp și 40 de cabinete. Număr de angajați: 2009: 457 2008: 377 Cifra de afaceri: 2008: 34,5 milioane lei (9,4 milioane euro) 2007: 22,6 milioane lei (6,8 milioane euro) Venit net 2008: 0,9 milioane lei (0,2 milioane euro) 2007: 0,7 milioane lei (0,2 milioane euro) Note Legături externe www.sanador.ro - Site web oficial
Château du baron Jovanović

Le château du baron Jovanović (en serbe cyrillique : Дворац Барона Јовановића ; en serbe latin : Dvorac Barona Jovanovića) est situé à Sočica, dans la province de Voïvodine, dans la municipalité de Vršac et dans le district du Banat méridional, en Serbie. Il est inscrit sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1139). Présentation Le château a été construit dans les premières décennies du XIXe siècle pour le baron Jovanović. En 1832, la propriété a été achetée par Čiko Silaš puis elle a été rachetée en 1857 par le docteur Nestor Mesarović et ses enfants. Elle est enfin passée entre les mains d'un certain Béla Mathényi. Le bâtiment, de style néo-classique, forme un rectangle et est constitué d'un simple rez-de-chaussée. La symétrie de la façade principale est accentuée par un grand porche. La façade sur cour possède une avancée plus modeste sans doute construite plus tard. Les fenêtres sont ornées de grilles en fer forgé. Le château a été restauré et abrite aujourd'hui l'administration de la communauté locale de Sočica. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat méridional Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail des châteaux Portail du néo-classicisme Portail de la protection du patrimoine