NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Biserica Sfântul Ilie - Gorgani din București

Biserica Sfântul Ilie - Gorgani din București este o biserică parohială din centrul municipiului București. Lăcașul a fost construit în secolul XIX și este înregistrat ca monument istoric. Istoric Biserica Sfântul Prooroc Ilie Tesviteanul a fost zidită, conform pisaniei bisericii, în timpul domnitorului Ioan Caragea (1812-1818), ajutat de paharnicul Manolache Hrisoscoleo și de soția sa Elena, de clucerul Radu Voinescu, de paharnicul Ștefan Voinescu și de epitropul Gheorghe Artino, precum și de breasla neguțătorilor cojocari. Interiorul a fost făcut în timpul domniei lui Alexandru Nicolae Suțu, în timpul căruia s-a scris și pisania, în noiembrie 1819. Stil și alcătuire Din punct de vedere arhitectonic, biserica are un stil eclectic, la bază fiind un plan grecesc. Edificiul este un produs al artei ecleziale românești din secolul al XIX-lea, construit sub formă de navă. La intrare se află pridvorul, pe care se sprijină turla. Portalul ușii de la intrare este sculptat în piatră, cu elemente artistice care aparțin artei post-brâncovenești. În interior, în partea sudică, se află șase morminte, acoperite cu lespezi de piatră și inscripții chirilice și grecești (1814-1834). Înregistrarea în patrimoniul cultural În Repertoriul Arheologic Național, monumentul apare cu codul 179132.141. Note Galerie
Ostrovul Moldova Veche

Ostrovul Moldova Veche est une île fluviale de Roumanie située sur le Danube, à proximité de la ville de Moldova Nouă. L'île abrite notamment une colonie de chevaux sauvages et plus de 70 espèces d'oiseaux. C'est une zone protégée incluse dans le Parc naturel des Portes de Fer. Le point culminant de l'île est un monticule de terre qui, selon les légendes locales, est le tombeau d'Attila. Références Liens externes (ro) « Aria specială de protecţie avifaunistică Ostrovul Moldova Veche » [PDF] Portail de la Roumanie Portail des îles
Apărătorii Patriei (cartier)

Apărătorii Patriei este un cartier din București. Cartierul a luat naștere între Șoseaua Berceni și Șoseaua Olteniței, prin împropritărirea demobilizaților din Primul Război Mondial. Drept răsplată pentru serviciile aduse patriei, fiecare veteran a primit un lot de pământ de 5.000 m2, pe care să-și ridice gospodării. Referințe
Cathedral of the Nativity, Suceava

The Cathedral of the Nativity (Romanian: Catedrala ortodoxă Nașterea Domnului) is a Romanian Orthodox church in Suceava, Suceava County, Bukovina, Romania. It is located in Mărășești–Zamca district, near the city center, on a plateau on Zamca Hill, dominating the skyline of the city. The church is visible from many locations in Suceava and its surroundings. Although referred to as a cathedral due to its size, it functions as a parish church. The structure was begun in 1991, at the private initiative of some local personalities, and completed in 2015, with the help of the local authorities. The cathedral was designed by architect Doru Ghiocel Olaș, who changed completely the initial sketches made by architect Constantin Gorcea. The structure is 70 meters long, 20 meters wide and 82 meters high, being one of the largest cathedrals in Romania. It is also one of the twelve tallest Orthodox church buildings in the world. On 4 October 2015, the new religious edifice was consecrated and opened for public service. At the ceremony there participated 10,000 people, 60 clerics and some local politicians. The church is dedicated to the Nativity of Jesus and the Presentation of Mary. See also Saint John the New Monastery References External links Biserici.org - Suceava Catheral (in Romanian) Suceava Deanery II - Nativity Parish Suceava (The Cathedral) (in Romanian) Article about the construction of the Catheral in Suceava (in Romanian) Video - Suceava Cathedral (on YouTube)
Katedrála Nanebevzetí Panny Marie (Velký Varadín)

Katedrála Nanebevzetí Panny Marie (rumunsky Catedrala Adormirea Maicii Domnului) v Oradeji (česky: Velkém Varadíně (maďarsky Nagyvárad) v Rumunsku je biskupský kostel římskokatolické diecéze Oradea Mare postavený v letech 1752–1780 a zároveň největší barokní kostel v Rumunsku. Maďaři ji nazývají katedrálou svatého krále Ladislava Uherského (Szent László-székesegyház). Papež Jan Pavel II. jí roku 1991 udělil čestný titul Basilica minor. Dějiny Biskupství ve Velkém Varadíně založil uherský král Ladislav I. Svatý v roce 1083. Původní románská katedrála byla poškozena při vpádu Tatarů v roce 1241 a v první polovině 14. století byla nahrazenou novou gotickou stavbou. Budova kostela se nacházela v citadele a sloužila jako pohřebiště příslušníků uherské královské dynastie (byl zde pohřben mj. český a uherský král a římský císař Zikmund Lucemburský). Hrobky, včetně hrobek sv. Ladislava I. a sv. Emericha, byly zničeny ve druhé polovině 16. století. Maďarská historiografie z toho viní Osmany, zatímco rumunská historiografie protestantské povstalce. Po vítězství kalvínské reformace ve městě a regionu v 16. století začala katedrála chátrat. Během vojenských konfliktů v 17. století byly ruiny zbourány, aby se získal stavební a opevňovací materiál. Po několika letech pod osmanskou nadvládou byla Oradea v letech 1692 až 1918 součástí Habsburské říše. V 18. století intenzivní stavební činnost pod vedením vídeňského architekta Franze Antona Hillebrandta proměnila Oradeu v barokní město. V této souvislosti byla v letech 1720 až 1741 postavena prozatímní katedrála sv. Ladislava a v roce 1752 katedrála sv. Marie. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kathedrale St. Mariä Himmelfahrt (Oradea) na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Katedrála Nanebevzetí Panny Marie na Wikimedia Commons Dějiny, popisky a obrázky (welcometoromania.ro, rumunsky) Architektura a mobiliář (revistamagazin.ro, rumunsky)
Kathedrale St. Mariä Himmelfahrt (Oradea)

Die Kathedrale St. Mariä Himmelfahrt (rumän. Catedrala Adormirea Maicii Domnului) in Oradea (dt. Großwardein, ung. Nagyvárad) ist die Bischofskirche des römisch-katholischen Bistums Oradea Mare und die größte Barockkirche Rumäniens. Sie wurde 1752–1780 erbaut nach Plänen des Architekten Giovanni Battista Ricca aus Pambio im Tessin. Von den Ungarn wird sie St.-Ladislaus-Kathedrale (Szent László-székesegyház) genannt. Papst Johannes Paul II. verlieh ihr 1991 den Ehrentitel einer Basilica minor. Geschichte Das Bistum Großwardein gilt als Gründung König Ladislaus’ im Jahr 1083. Die romanische Kathedrale wurde nach Beschädigung beim Tatareneinfall 1241 in der ersten Hälfte des 14. Jahrhunderts durch einen gotischen Neubau ersetzt. Das Kirchengebäude befand sich innerhalb der Zitadelle und war Grabstätte mehrerer Angehöriger des ungarischen Königshauses, darunter des Kaisers Sigismund von Luxemburg. Die Gräber, darunter auch die des hl. Ladislaus I. und des hl. Emmerich, wurden in der zweiten Hälfte des 16. Jahrhunderts zerstört, wobei dies von der ungarischen Historiographie den Osmanen angelastet wird, von der rumänischen aber den protestantischen Aufständischen unter Anführer Gabriel Bethlen während des Dreißigjährigen Krieges. Nach dem Sieg der calvinistischen Reformation in Stadt und Region im Lauf des 16. Jahrhunderts begann die Kathedrale zu verfallen. Während der kriegerischen Auseinandersetzungen des 17. Jahrhunderts wurde die Ruine zur Gewinnung von Bau- und Festungsmaterial abgetragen. Nach einigen Jahren unter osmanischer Herrschaft war Großwardein von 1692 bis 1918 Teil des Habsburgerreichs. Im 18. Jahrhundert erfolgte eine intensive Bautätigkeit unter Leitung des Wiener Architekten Franz Anton Hillebrandt, die aus Großwardein eine Barockstadt machte. In diesem Zusammenhang wurde zunächst 1720–1741 die Interimskathedrale St. Ladislaus erbaut und ab 1752 die Marienkathedrale. Architektur und Ausstattung Die Kirche im Stil des Spätbarock mit Einflüssen des Klassizismus ist eine genordete Basilika auf Kreuzgrundriss. Die Seitenschiffe des Langhauses sind durch Querwände in Kapellen unterteilt. Das Langhaus überspannt ein Tonnengewölbe mit Gurtbögen. Die Schaufassade im Süden wird von zwei diagonal gestellten Türmen mit welschen Hauben flankiert. Im Inneren ist die reiche Ausmalung und Ausstattung weitgehend original erhalten. Besondere Verehrung genießt das Brustreliquiar des heiligen Ladislaus, das seine Schädelreliquie enthält. Einzelnachweise Weblinks Geschichte, Beschreibung und Bilder (welcometoromania.ro, rumänisch) Architektur und Ausstattung (revistamagazin.ro, rumänisch)
Cathedral Basilica of St. Mary, Oradea

The Cathedral Basilica of St. Mary (Romanian: Catedrala romano-catolică Adormirea Maicii Domnului; Hungarian: nagyváradi Nagyboldogasszony székesegyház) also called the Catholic Cathedral of the Assumption, is the cathedral church of the Latin Diocese of Oradea Mare. It is located at 2 Șirul Canonicilor Street, Oradea, Romania. The basilica was built between 1752 and 1780, and was designed by Italian architect Giovanni Battista Ricca (1691-1757). After the death of the first architect, construction was completed by the Viennese Franz Anton Hillebrandt and the church was adorned with baroque decorations of Austria. See also Roman Catholicism in Romania References
Catedral basílica de Santa María (Oradea)

La catedral-basílica de Santa María, también llamada Catedral católica de la Asunción (en rumano: Catedrala romano-catolică Adormirea Maicii Domnului), es un edificio religioso que constituye sede de la diócesis de Oradea de la Iglesia católica en la ciudad de Oradea, al norte de Rumania.​​​ Historia Se considera que la diócesis de Oradea fue fundada por el rey Ladislao I de Hungría en 1083. Después de sufrir daños durante la invasión tártara en 1241, la catedral románica fue reemplazada por un nuevo edificio gótico en la primera mitad del siglo XIV. El edificio de la iglesia estaba ubicado dentro de la ciudadela y fue el lugar de enterramiento de varios miembros de la familia real húngara, incluido el emperador Segismundo de Luxemburgo. Las tumbas, incluidas las de San Ladislao I y San Emerico, fueron destruidos en la segunda mitad del siglo XVI; la historiografía húngara culpa a los otomanos, mientras que la historiografía rumana lo culpa a los insurgentes protestantes.​ Después de la victoria de la Reforma calvinista en la ciudad y la región a lo largo del siglo XVI, la catedral comenzó a decaer. Durante los conflictos armados del siglo XVII, las ruinas fueron demolidas para extraer materiales de construcción y fortificación.​ Después de unos años bajo dominio otomano, Oradea formó parte del Imperio de los Habsburgo desde 1692 hasta 1918. La basílica fue reconstruida entre los años 1752 y 1780, y fue diseñado por el arquitecto italiano Giovanni Battista Ricca (1691-1757). Después de la muerte del primer arquitecto, la construcción fue terminada por el vienés Franz Anton Hillebrandt y la iglesia fue adornada con decoraciones barrocas típicas de Austria y que convirtió a Oradea en una ciudad barroca. Entre 1757 y 1763, antes de ser llamado de vuelta a Salzburgo, trabajó como músico de la catedral Michael Haydn, hermano de Joseph Haydn. El Papa Juan Pablo II elevó la iglesia al rango de basílica menor en 1991. Arquitectura La iglesia, de estilo barroco tardío con influencias neoclasicistas, es una basílica orientada al norte de planta en cruz. Las naves laterales de la nave están divididas en capillas por muros transversales y la nave se culmina con una bóveda de cañón con arcos de medio punto. La fachada sur está flanqueada por dos torres dispuestas en diagonal con capota francesa. En el interior, las ricas pinturas y muebles se han conservado en gran medida en su forma original. Los altares son de estilo neoclásico, reflejando la preferencia por la sobriedad y la sencillez propia de la etapa del Barroco tardío. El fresco de la cúpula representa el Triunfo Celestial de Cristo de Johann Schopf (1778) y los demás son obra del pintor Francisc Storno del siglo XIX. Es especialmente venerado el cofre relicario de San Ladislao, que contiene la reliquia de su cráneo. Galería Véase también Iglesia católica Catedral de Santa María Referencias
Cathédrale Sainte-Marie d'Oradea

La cathédrale Sainte-Marie d'Oradea (en roumain : Catedrala romano-catolică Adormirea Maicii Domnului) également appelée cathédrale catholique de l'Assomption, est le nom donné à l'église cathédrale du diocèse latin d'Oradea Mare. Elle est située dans la ville d'Oradea, au nord-ouest de la Roumanie. La basilique a été construite en style baroque entre 1752 et 1780 et a été conçue par l'architecte italien Giovanni Battista Ricca (1691-1757). Après la mort du premier architecte, la construction fut achevée par le Viennois Franz Anton Hillebrandt et l'église fut ornée de décorations baroques d'Autriche. Elle est la plus grande église baroque de Roumanie. La cathédrale célèbre le saint roi Ladislas Ier avec une statue à l'extérieur et un buste-reliquaire à l'intérieur. Voir également Article lié Église romano-catholique de Roumanie Lien externe Site officiel Ressource relative à la religion : GCatholic.org Notes et références Portail du catholicisme Portail de l’architecture chrétienne Portail du baroque Portail de la Roumanie
Nagyváradi római katolikus székesegyház

A nagyváradi római katolikus székesegyház a legnagyobb barokk stílusban épült templom Romániában. A nagyváradi bazilika monumentális méretű. A központi hajó hossza 70 m, szélessége 30–40 m. Falait vaskói és carrarai márvány borítja. Két oldalsó hajója és két templomtornya van. II. János Pál pápa 1991-ben a templomot basilica minor rangra emelte. A székesegyház előtt látható Szent László szobra, mely eredetileg a főtéren állt, de az új román hatalom elől 1921-ben idekerült. Közel hozzá látható egy másik kisebb méretű Szent László szobor is. Kőből készült és csupán 2000-ben, a restaurálási munkák befejezése után került a talapzatra, a szobrot ugyanis 52 éven át a föld alatt rejtegették. Ez Nagyvárad legrégebbi barokk kőszobra. A püspöki palota, a Kanonoksor és a székesegyház együtt alkotják Nagyvárad barokk városrészét. Története A templom tervét 1750-ben a híres osztrák tervező, Franz Anton Hillebrandt készítette, ám a Giovanni Battista Ricca vezette munkálatok csupán két év múlva, 1752-ben kezdődtek el, miután alapkövét Forgách Pál püspök 1752. május 1-jén letette. Az olasz építész halála a munkálatok leállítását eredményezte. Végül 1762-ben Domenico Lucchini vállalta el az építkezés folytatását. Ekkor kezdődtek a püspöki palota munkálatai is. Az építkezést 1779. december 8-án fejezték be, és 1780. június 25-én gróf Kollonits László püspök szentelte fel. Orgonája Mária Terézia adománya. Legenda és ereklye Nagy ünnepek alkalmával körmenetet tartanak Szent László hermájával, amely az ereklyéjét őrzi. Az ereklye Szent László koponyájának egy darabja, a herma pedig egy hatvan centiméter magas aranyozott ezüst mellszobor, amely híven követi Szent László arcvonásait. Búcsú Az egyházmegye búcsúja – Szent László ünnepe – mindig Húsvét után V. vasárnap volt és van megtartva, amikor az egyházmegye főpásztora, papjai és hívei kíséretében a szentmise végén körbehordozzák a bazilika előtti téren a dicső szent király hermáját és koponyacsont ereklyéje előtt tiszteleghet a krisztushívők sokasága. Minden év augusztus 15-én tartják a bazilika titulusának búcsúját Nagyboldogasszony ünnep napján. Jegyzetek További információk Római katolikus székesegyház Róm. kat. székesegyház, Nagyvárad – Erdélyi Magyar Elektronikus Könyvtár Kapcsolódó szócikkek Kanonoksor Nagyvárad templomai Nagyváradi római katolikus püspöki palota
Cattedrale di Santa Maria (Oradea)

La cattedrale di Santa Maria è la chiesa cattedrale della diocesi di Gran Varadino dei Latini. Si trova nella città di Oradea, in Romania. Storia e descrizione La basilica è stata costruita tra il 1752 ed il 1780, su progetto dell'architetto ticinese Giovanni Battista Ricca (1691-1757). Dopo la morte del primo architetto, la costruzione fu completata dal viennese Franz Anton Hillebrandt e la chiesa fu adornata con decorazioni in stile barocco austriaco. Note Voci correlate Oradea Diocesi di Gran Varadino dei Latini Chiesa cattolica in Romania Cattedrali in Romania Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su cattedrale di Santa Maria Collegamenti esterni Sito ufficiale, su varad.org. (EN) Cattedrale di Santa Maria, in GCatholic.org.
Katedra Wniebowzięcia Najświętszej Maryi Panny w Oradei

Katedra Wniebowzięcia Najświętszej Maryi Panny w Oradei (rum. Bazilica Romano-Catolică din Oradea, węg. Nagyváradi római katolikus székesegyház) – główna świątynia rzymskokatolickiej diecezji Oradea Mare w Rumunii. Mieści się przy Sirul Canonicilor, pod numerem 7, w Oradei. Historia Została wybudowana w latach 1752–1780. Jest największą rumuńską barokową budowlą religijną i największą katedrą w Rumunii. Wzniesiono ją w oparciu o plany kościoła Najświętszego Imienia Jezus w Rzymie. Stanowi część zespołu architektonicznego zaprojektowanego przez austriackiego architekta Franza Antona Hillerbrandta, który obejmuje również Pałac Biskupi. Galeria Przypisy Bibliografia Informacje o katedrze
Собор Успения Пресвятой Девы Марии (Орадя)

Собор Успения Пресвятой Девы Марии (рум. Catedrala Adormirea Maicii Domnului) — католический собор в городе Орадя, Румыния. Кафедральный собор епархии Оради. Памятник архитектуры, выстроен в XVIII веке в стиле барокко. В 1077 году по воле короля Ласло I город Варад (совр. Орадя) стал центром епархии. В конце XVI века Реформация добилась больших успехов в Трансильвании, регион стал протестантским. Последний католический священник покинул Варад в 1606 году. Епархия де-факто перестала существовать, пришедший в запустение собор был снесён в 1618 году. В 1660—1692 годах Варад был под властью Османской империи. После освобождения от турок началось постепенное возрождение католической епархии и, в целом, католической религии в регионе, интенсивно поддерживаемое Габсбургами. В 1750 году известный австрийский архитектор Франц Антон Хиллебрант создал проект здания нового кафедрального собора, однако работы стартовали в 1752 году под руководством итальянского архитектора Джованни Батиста Рикко, который переработал проект в стиле итальянского барокко. В 1759 году после того, как кафедру Варада занял епископ Адам Патачич, он вновь доверил продолжение строительства Хиллебранту. В итоге архитектурный стиль собора получился более похожим на позднее австрийское барокко, чем на итальянское. Освящение храма состоялось 25 июня 1780 года. После первой мировой войны Варад перешёл к Румынии и стал именоваться Орадя. Епархия была в связи с этим выведена из под венгерской церковной юрисдикции. В 1930 году после того, как архиепархия Бухареста получила статус митрополии, диоцез Оради был переподчинён ей. В 1991 году собору Успения был присвоен почётный титул малой базилики. Основной неф здания имеет длину 70 м и ширину 30 — 40 м, стены покрыты мрамором из итальянской Каррары и румынского Вашкеу. Перед собором находится статуя короля Ласло Святого. Главный алтарь сделан из каррарского мрамора, алтарный образ «Вознесение Богородицы» написан в 1778 году австрийским художником Винцентом Фишером. Примечания Ссылки Собор на сайте gcatholic.org Oradea, Bazilica romano-catolică. Официальный туристический сайт Румынии CATEDRALA ROMANO-CATOLICĂ «ÎNĂLȚAREA FECIOAREI MARIA»
Seuler-ház

A Seuler-ház Brassó főterének északnyugati részén, az úgynevezett Lensoron áll, az impozáns Czell-palota mellett. Nevezik még oszlopos háznak (Casa Coloanelor) is. A 18. században a Seuler, utána a Herbertsheim család lakta, majd 1767-től az osztrák katonai parancsnokság használta. A romániai műemlékek jegyzékében a BV-II-m-B-11583 sorszámon szerepel. Története A 16. századból származó barokk épület az 1689-es tűzvészben leégett; 1709–1710-ben Bartholomäus Seuler városbíró építtette újjá. Később a Herbertsheim család tulajdonába került, a 18. század közepén Samuel Herbert von Herbertsheim városbíró átépíttette. A 18. századi Brassó egyik legfényűzőbb épülete volt, így a városvezetés 1767-ben 10 000 forintért megvásárolta, és a városi őrség parancsnokának lett a rezidenciája, továbbá itt volt a határőrség központja is. Brassói látogatásaik során itt szálltak meg a Habsburg uralkodók: II. József (1783 júniusában), I. Ferenc (1817 júniusában és szeptemberében) és Ferenc József (1852 júliusában). Az épületben működött 1835-től a Kronstädter Allgemeine Sparkasse, 1847-től a városi zálogház. Az első világháború után az épület katonai parancsnokságból bérházzá alakult. 1919–1935 között itt volt a brassói Román Kaszinó (Casina română) kulturális egyesület. 1927-ben itt született Sánta Ferenc Kossuth-díjas magyar író. 1956–1958 között Günther Schuller műépítész vezetésével felújították. Leírása Neoklasszicista stílusú homlokzatát korinthoszi oszlopfők díszítik, a földszinti két boltíves bejárat fölötti pajzsdíszek a Seuler család címerét ábrázolják. Földszintjén jelenleg bank, kávézók, éttermek vannak, az emeleten lakások. Az épület szárnyai két hosszú belső udvart fognak közre, ezeken keresztül megközelíthető az egykori városerődhöz tartozó Jegyzők zwingere, ahol még látszanak a belső, korai várfal maradványai a Jegyzők tornyával. Innen a 20. században a külső várfalon keresztül átjárás nyílt a Várkert sétányra, ám ezt a sétány 2002-es felújításakor befalazták. A zwingert a 21. század elején parkolóként használták, azonban a 2010-es évek végén tervbe vették gyalogos zónává és turisztikai látványossággá való átalakítását. 2020-ban a parkolót megszüntették, a Várkert sétány felé ismét átjárót nyitottak, a zwingert pedig Brassaï térnek nevezték el. Képek Jegyzetek