NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Biserica romano-catolică din Cozmeni

Biserica romano-catolică din Cozmeni, județul Harghita, datează din 1333, biserică parohială. Biserica poartă hramul sfinților "Cosma și Damian", care, potrivit legendelor au fost medici. Lăcașul de cult figurează pe lista monumentelor istorice 2010, cod LMI HR-II-a-A-12795. Istoric și trăsături Biserica este înconjurată de un zid mare, datând din secolul al XVII-lea. Acest lucru, cu toate acestea, nu a protejat-o de asediul trupelor otomane ale pașei Ali, care a ars împrejurimile. A fost construită între anii 1653-1670. Este străjuită de un zid de apărare fortificat. Pe zid putem vedea placa comemorativă din 1720 cu datele despre victimele ciumei din anul 1719 în Ciucul de Jos: morți 11.324, supraviețuitori 14.562; numai în Cozmeni, 826 morți și 1.124 supraviețuitori. În secolul al XIII-lea, dar nu mai târziu de conscripțiile papale, în locul bisericii actuale a existat o biserică în stil romanic, din care au rămas numai unele ornamente sculptate în piatră. Formele acestora arată o similaritate mare cu cele găsite în biserica franțuzească din secolul al XII-lea din Sinsonais. Mai târziu a fost complet reconstruită în stil gotic. Sanctuarul păstrează această stare, nacela păstrează numai parțial elementele gotice. Nacela sub forma actuală are multe elemente caracteristice stilului baroc, porțile laterale provin din secolul al XV-lea, restul elementelor provin din secolele ulterioare. Orga bisericii este opera meșterului organist József Boda din 1899. În urma unui cutremur survenit în 1990, s-a găsit o pictură murală minunată. Turnul bisericii este compus din mai multe nivele, primul este dinaintea secolului al XV-lea, cu o poartă de intrare în stil gotic. Construcția a fost supraînălțată în 1771-1772 în stil baroc. Capela "Sf. Ioan Nepomuk" din nordul bisericii datează din 1761. Biserica a fost renovată în 1831-1833. Clopotele vechi au fost demontate de tătarii lui Thököli, una din ele fiind azi în turnul bisericii reformate din Târgu Secuiesc. Altarele vechi au fost înlocuite cu altare sculptate; la fel, și ferestrele au fost modificate. În mijlocul altarului principal se află sculpturi ale sfinților martiri Cozma și Damian, pe ambele părți adăugându-se sculpturi ale apostolilor Sf. Petru și Pavel. Dacă vă veți uita cu grijă prin biserică, veți găsi si o reprezentare artistică a regelui maghiar Matia. Legături externe Fișă monument Monumente istorice din România-Fișă și localizare de monument Vezi și Cozmeni, Harghita Galerie de imagini
Biserica Franciscană din Dej

Biserica Franciscană din Dej, cu hramul sfântul Anton de Padova, este un monument istoric și de arhitectură din secolul al XVIII-lea (în jurul anului 1716). Edificiul a fost construit în stil baroc și face parte din același ansamblu arhitectonic ca și mănăstirea franciscană din Dej. Codul monumentului este CJ-II-m-A-07600.01. Vezi și Lista locurilor în Dej
Borănești

Borănești község és falu Ialomița megyében, Munténiában, Romániában. A hozzá tartozó település: Sintești. Fekvése A megye nyugati részén található, a megyeszékhelytől, Sloboziatól, hatvannyolc kilométerre nyugatra, a Ialomița folyó jobb. Története A 19. század közepén Ialomița megye Câmpul járásához tartozott és Borănești illetve Sintești falvakból állt, összesen 1384 lakossal. A község területén ekkor egy templom és két iskola működött. 1925-ös évkönyv szerint Borănești községe Urziceni járás része volt, 1509 lakossal és Borănești illetve Sintești falvakból állt. 1950-ben a Ialomițai régió Urziceni rajonjának volt a része, majd 1952-ben a Bukaresti régióhoz csatolták. 1968-ban Ilfov megye része lett és ezzel egy időben elveszítette önálló községi státuszát és Coșereni község közigazgatási irányítása alá helyezték. 2004-ben ismét önálló község lett. Lakossága Látnivalók Nicu Chiroiu udvarháza - 1889-ben épült. Jegyzetek További információk A település honlapja Adatok a településről Marele Dicționar Geografic al României
Боранешти (Јаломица)

Боранешти (рум. Borănești) насеље је у Румунији у округу Јаломица у општини Боранешти. Oпштина се налази на надморској висини од 53 m. Становништво Према подацима из 2002. године у насељу је живело 2032 становника. Попис 2002. Референце Спољашње везе
Боренешть

Боренешть, Боренешті (рум. Borănești) — село у повіті Яломіца в Румунії. Входить до складу комуни Боренешть. Село розташоване на відстані 47 км на північний схід від Бухареста, 61 км на захід від Слобозії, 140 км на південний захід від Галаца, 135 км на південний схід від Брашова. Населення За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 2032 особи. Національний склад населення села: Рідною мовою назвали: Примітки
Iernut Power Station

The Iernut Power Station is a thermal power plant located in Iernut, Mureș County, Romania, having 2 generation groups, one of 100 MW and one group of 200, having a total electricity generation capacity of 300 MW. In 2007, a contract was signed with Austrian company Verbund for the installation of a seventh electricity generation group of 400 MW at a total cost of US$375 million that will increase the installed capacity of the power plant to 1,200 MW. The powerplant is set to be expanded with a new group of 430 MW. In 2012 the power station was acquired by Romgaz in quantum of the accumulated debt of 150 million euro by the previous owner company, Electrocentrale București. Operations References
Termocentrala din Iernut

Centrala Termoelectrică Iernut (CTE Iernut, în maghiară Radnóti hőerőmű) este o termocentrală situată în județul Mureș pe malul stâng al râului Mureș între localitățile Iernut și Cuci, aflată în portofoliul Romgaz. Istoric Centrala termoelectrică a fost pusă în funcțiune între anii 1963-1967, având o putere instalată de 800 MW, cu patru grupuri de câte 100 MW de fabricație cehoslovacă și două grupuri de 200MW de fabricație sovietică. Centrala utilizează drept combustibil gazele naturale, avand șase grupuri, cu o putere instalată totală de 800 MW.La data de 30 martie 2012 termocentrala a trecut în proprietatea companiei Romgaz în cuantumul datoriei de 150 de milioane de euro pe care compania Electrocentrale București o avea către compania de gaze. Note
Cabana Piatra Arsă

Cabana Piatra Arsă este situată pe platoul Bucegilor, la o altitudine de 1950 de metri, la jumătatea distanței dintre Babele și Cota 2000. Construită în anul 1935, ea a fost transformată ulterior într-o bază sportivă. La Complexul Sportiv Național Piatra Arsă vin în fiecare an numeroși sportivi în cantonament. Cabana veche în loc să fie reparată și conservată, a fost demolată în anul 2014. Administratorii complexului au ridicat o cabană nouă pe vechiul amplasament. Acces: Vara se poate ajunge cu mașina pe drumul asfaltat din Sinaia, până în apropierea complexului, sau pe numeroase trasee turistice din Sinaia, Bușteni sau Poiana Țapului. Pe timp de iarnă, cele mai ușoare căi de acces sunt cu telecabina, fie din Bușteni prin Babele și apoi un traseu de 2 ore pe platou (BR), fie dinspre Sinaia cu telecabina până la Cota 2000, apoi un traseu de 2 ore pe platou (BG). Vezi și Cabane din munții Bucegi Asociația Drumeților din Munții Înalți ai României Galerie imagini
Cafeneaua Veche

El Cafeneaua Veche és el cafè més antic documentat a Bucarest, data del 1781 i està certificat el 1812. Es troba al carrer Covaci núm. 16, davant de la plaça de Sant Anton al centre històric. L'edifici on s'allotja està classificat com a monument històric amb cod LMI B-II-mB-18510. Breu història El 1781, l'armeni Ștefan Altîntop va rebre el permís del governant Alexandru Ipsilanti per construir un cafè prop de la Cort Reial, a la part nord de la plaça de Sant Anton, a canvi d'una quota de 10 tàlers a l'any. La cafeteria tenia parets emblanquinades, un sostre fosc i la façana estava decorada amb una sèrie de baixos relleus d'estil renaixentistes col·locats entre els arcs de les finestres amb persianes de llauna. El cafè va canviar de propietari el 1812, l'any de la seva certificació documental, i després de nou el 1825. Cafeneaua Veche i els seus famosos hostes A partir del segle xix, Cafeneaua Veche es va convertir en el lloc de trobada de personalitats de l'època, com Mihai Eminescu, Ion Luca Caragiale o fins i tot el rei Carol II. La història del Cafè està relacionada amb la de l'Hotel Universal, situat just al costat del lloc, al carrer Covaci 14, la seu del famós diari Timpul. Es diu que Eminescu, editor del diari entre 1880 i 1881, va ser un dels fidels clients del Cafeneaua Veche. Cafeneaua Veche i l'art Amb el pas del temps, Cafeneaua Veche ha estat objecte de nombroses obres d'art, inclosa la pintura d'estil ingenu del pintor Nicolae Pavelescu. Referències Enllaços externs El cafè més antic de Bucarest compleix 200 anys aquests dies, l'11 de desembre de 2012, Vlad Ignat, Adevărul
Cafeneaua Veche

Cafeneaua Veche este cea mai veche cafenea atestată documentar în București, datând din 1781 și fiind atestată în anul 1812. Cafeneaua Veche se află pe Strada Covaci nr. 16, în fața pieței Sfântul Anton din centrul istoric, clădirea în care se află fiind clasată monument istoric cu cod LMI B-II-m-B-18510. Astăzi funcționează sub numele de Cafeneaua Veche 9. Scurtă istorie În anul 1781, armeanul Ștefan Altîntop a primit permisiunea din partea domnitorului Alexandru Ipsilanti să construiască o cafenea în apropierea Curții Domnești, în partea nordică a pieței Sfâtului Anton, în schimbul unei simbrii de 10 taleri pe an. Cafeneaua avea pereții zugrăviți în alb, un acoperiș închis la culoare, iar fațada sa era decorată de o serie de basoreliefuri în stil neorenascentist, amplasate între arcele ferestrelor prevăzute cu obloane de tablă. Cafeneaua și-a schimbat proprietarii în anii 1812 – anul atestării sale documentare – și apoi în 1825. Cafeneaua Veche și oaspeții săi celebri Începând cu secolul al XIX-lea Cafeneaua Veche a devenit locul de întâlnire pentru personalități ale vremii, precum Mihai Eminescu, Ion Luca Caragiale sau chiar regele Carol al II-lea. Istoria Cafenelei este legată de cea a hotelului Universal, aflat chiar lângă local, la numărul 14 al străzii Covaci, sediul celebrului ziar Timpul. Se spune că Eminescu, redactor la ziar între anii 1880 și 1881, ar fi fost unul dintre clienții fideli ai Cafenelei Vechi. Cafeneaua Veche în artă De-a lungul timpului, Cafeneaua Veche a fost subiectul a numeroase lucrări de artă, printre care se numără și tabloul în stil naiv al pictorului Nicolae Pavelescu. Note Legături externe Cea mai veche cafenea din București împlinește zilele acestea 200 de ani, 11 decembrie 2012, Vlad Ignat, Adevărul
Aradului

Aradului is a district in northern Timișoara. Its name comes from the homonymous road (Calea Aradului) that connects Timișoara to Arad. Calea Aradului divides the district into two: Aradului Vest and Aradului Est. The King Michael I University of Life Sciences is located in this district. Until the late 19th century, the area was mostly vineyards known as Viile Fabric, producing up to 100 hectares of local wine consumed by Timișoara's well‑to‑do residents. In 1905, the first textile industry in Timișoara was built on Calea Aradului, with the aim of producing cotton spinning. During the communist era, it was called UTT (Timișoara Textile Factories), many of the employees coming from all over Romania receiving housing in the blocks that were built in the area. Transport Public transport is provided by trolleybus lines 17 and 18 and express lines E1, E2 and E6. Gallery References
Calea Aradului

Calea Aradului este un cartier din Timișoara. Este amplasat în partea de nord a municipiului. Unul din cele mai noi districte ale Timișoarei, Aradului și-a primit denumirea de la șoseaua omonimă (Drumul european E671) ce leagă Timișoara de reședința județului vecin și traversează zonele de birouri și rezidențiale din nordul orașului. Aici se află Universitatea de Științe Agricole și Medicină Veterinară ce curpinde: Facultatea de Agricultură; Facultatea de Medicină Veterinară; Facultatea de Tehnologia Produselor Agroalimentare; Facultatea de Management Agricol; Grupul Școlar Agricol Iulian Dracea. Transportul în comun se face cu ajutorul liniilor de troleibuz 17 și 18 și a liniei expres E1.
Füchsl-palota

A nagyváradi Füchsl-palota műemlék épület Romániában, Bihar megyében. A romániai műemlékek jegyzékében a BH-II-m-B-01053 sorszámon szerepel. Története Jellemző a kor építési ütemére, hogy miután a vagyonos Füschl testvérek 1902-ben megbízták a pesti Bálint Zoltán és Jámbor Lajos építészpárost, a kétemeletes palota tervezésével, a kor divatja szerinti stílusban, a terv elfogadását követően 1902 szeptemberében nekikezdtek az építkezésnek és 1903 áprilisára már be is fejezték. Ez annál is inkább méltányolandó, mivel az építkezés alapozásánál még a régi városfallal is meg kellett küzdeniük. Leírása A kétemeletes saroképület tornya a félkörösre alakított sarok fölött helyezkedik el. Mindkét homlokzaton hullámos párkányzat fut végig. A homlokzat gazdag díszítőmotívumai, elsősorban virágok és szőlőindák, a koronázó párkány síkjában az első és második emelet ablakai közti falmezőkben találhatók. Az FT felirat és a szőlőfürt jelzi, hogy a Füschl testvéreké volt a ház, akik borkereskedelemmel foglalkoztak. A kovácsoltvas munkák közül a kapu és az első emeleti erkélyek érdemelnek említést. A palota elkészültét követően Ady Endre, a Nagyváradi Naplóban "művészi munkának, új látnivalónak" nevezte az épületet. Források "Lista monumentelor istorice: Județul Bihor" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28.. Pál Emese: Füchsl-palota, Nagyvárad. Romániai magyar lexikon. transindex.ro (2011. február 5.) (Hozzáférés: 2015. november 10.) Bede Béla: Magyar szecessziós építészet Corvina kiadó, 2015. 272. o.
Casa Füchsl

Caracteristica acestei clădiri de la 1902 este “nepotrivirea” dintre structura ei rectangulară și expresia curbilinie a fațadelor. Structura rectangulară este travestită în modalitatea curbilinie prin cornișa sinusoidală din tabla ambutisată și prin linia vălurită a profilului de sub cornișă. Fațada este plană (doar colțul este rotunjit și se termină cu un turn) cu ferestre dreptunghiulare, panouri trapezoidale cu reliefuri. Ferestrele din timpanul aticului au forma de rinichi. Feroneria de la balcoane și portalul de acces sunt decorate cu elemente vegetale. Precum în cazul palatului Stern, și aici influențele arhitectului Ödön Lechner asupra celor doi arhitecți orădeni Komor și Jakab se resimt în mod special în maniera de decorație a fațadelor, caracterul curbiliniu și cel plan regăsindu-se întocmai. De asemenea recurgerea la anumite elemente de decorație, alese in mod intenționat, în funcție de destinația clădirii, relevă apropierea celor doi de viziunea artistică a lui Lechner. Galerie foto Note Bibliografie [1][nefuncțională – arhivă]
Casa Mureșenilor

A Casa Mureșenilor (Mureșanu család háza) Brassó főterének egyik épülete, melyben jelenleg múzeum működik. A romániai műemlékek jegyzékében a BV-II-m-A-11582 sorszámon szerepel. Nem összetévesztendő a Mureșanu-házzal (Casa Mureșanu), mely a Vár utca 38. szám alatt van. Az épület története és leírása A telken legelőször a 16. században emeltek házat. A ma létező kétszintes, neoklasszikus épületet a 19. században húzták föl, és Dumitru Nicolau román kereskedőé volt. 1860-ban Iacob Mureșianu tulajdonába került, aki házasságot kötött Nicolau lányával. Iacob Mureșianu lapszerkesztő, politikus, a Római Katholikus Főgimnázium tanára, majd később igazgatója volt. Az épület több, mint fél évszázadon keresztül adott helyet az 1838-ban megalapított Gazeta de Transilvania újság szerkesztőségének. Iacob Mureșianu 1887-es végrendeletében azt kívánta, hogy az épületben létesítsenek egy emlékházat. Javaslatának megfelelően a leszármazottak 1965-ben a román államnak adományozták a házat, és 1968. május 27-én, az 1848-as havasalföldi forradalom 120 éves évfordulóján megnyílt benne a Casa Mureșenilor, a Brassó Megyei Múzeum részlegeként. 1997-ben önálló intézménnyé vált. 2013-ban a belső udvar falára egy több, mint 50 négyzetméter felületű falfestményt készítettek, mely bemutatja a brassói viseleteket a 13. századtól a 20. századig. 2016-ban a múzeumnak 10 500 látogatója volt. A múzeum A múzeum emléket állít a Mureșanu családnak, a 19. századi román kulturális és politikai élet egyik meghatározó szereplőjének, melynek nevesebb tagjai: id. Iacob Mureșianu (1812–1887) lapszerkesztő, tanár, politikus, a Román Akadémia tiszteletbeli tagja Andrei Mureșanu (1816–1863) forradalmár, a román himnusz szerzője, Iacob unokatestvére Aurel Mureșianu (1847–1909) lapszerkesztő, politikus, Iacob fia ifj. Iacob Mureșianu (1857–1917) zeneszerző, Iacob fia Az épület három szobájában megtekinthetőek a Mureșanu család 19. századi képei, könyvei, szobrai, ereklyéi. Egy negyedik szoba tartalmazza az archívumot, mely több, mint 25 000 okmányból áll; ez Románia legnagyobb és legjelentősebb családi archívuma. A múzeum többi helyiségében időszaki kiállításokat tartanak. A Casa Mureșenilor részlegeként 2006-ban megnyílt a Ștefan Baciu emlékház. Jegyzetek Források ↑ Aldea: Aldea, Vasile (2016). Crâmpeie din Brașovul de ieri și azi (román nyelven). Vidombák: Haco International. ISBN 9789737706416.
Casa Mureșenilor

Muzeul Casa Mureșenilor este unul dintre numeroasele muzee și case memoriale din Brașov. Istoric Muzeul „Casa Mureșenilor” a fost înființat la Brașov în anul 1968. Din anul 1998 aceasta a devenit o instituție autonomă, centru al memorialisticii brașovene și naționale. Muzeul este dedicat familiei Mureșenilor, reprezentată de personalități precum Andrei Mureșanu (autor al versurilor Imnului național al României, "Deșteaptă-te, române!"), Iacob Mureșianu (redactor și proprietar al Gazetei de Transilvania între anii 1850-1877), Aurel Mureșianu (redactor al Gazetei de Transilvania între anii 1878–1910), ș.a. Clădirea muzeului, situată pe Șirul Inului din Piața Sfatului la nr. 25, este monument istoric de valoare națională, cod LMI BV-II-m-A-11582. Casa Mureșenilor a devenit muzeu în anul 1968, ca urmare a donației făcute de urmașii familiei Mureșianu. Ei au oferit statului român, în vederea organizării unui muzeu, spațiul necesar, inclusiv o colecție valoroasă de mobilier, pictură, sculptură și mai ales o arhivă de o mare valoare culturală, numărând peste 25.000 de documente. Din anul 1998 Muzeul Casa Mureșenilor este o instituție autonomă, în subordinea Consiliului Județean Brașov. Tot în această casă a familiei Mureșenilor a funcționat pentru o perioadă și sediul redacției Gazetei de Trasilvania (apărută în 1838), precum și tipografia înființată în anul 1888 de Aurel Mureșianu în care s-a tipărit Gazeta. Muzeul este consacrat memoriei mai multor membri ai acestei familii cu merite mari în viața culturală și politică a vremii lor. Arhiva familiei Mureșenilor este una dintre cele mai bogate și importante arhive de familie. Conducând timp de mai bine de o jumătate de secol „Gazeta Transilvaniei”, Mureșenii au corespondat cu aproape toți fruntașii politici ai vremii lor, atât din Transilvania cât și din celelalte provincii locuite de români. În Arhiva Mureșenilor se găsesc și astăzi numeroase manuscrise ale membrilor familiei și ale corespondenților ziarelor conduse de ei. Tot aici se află și documentele legate de istoria imnului „Deșteaptă-te Române”, creație a lui Andrei Mureșanu. Pe lângă expozițiile permanenente și temporare, muzeul are și alte activități culturale, precum recitaluri și concerte de muzică clasică. Sala „Gheorghe Dima” din cadrul aceluiași muzeu este dedicată memoriei unuia dintre cei mai importanți animatori ai vieții culturale naționale de la sfârșitul secolului al XIX-lea și începutul secolului al XX-lea. Gheorghe Dima a lăsat muzicii românești o creație originală unitară, numărând peste 225 de titluri, fiind totodată dirijor și interpret pe numeroase scene de spectacol din țară și străinătate, având de asemeni o activitate didactică prestigioasă. Muzeului „Casa Mureșenilor” i s-a adăugat secția memorială „Casa Ștefan Baciu”, din strada Dr. Gheorghe Baiulescu nr. 9, inaugurată în 24 iunie 2006. Galerie de imagini Referințe Legături externe Materiale media legate de Casa Mureșenilor la Wikimedia Commons Site web oficial Vezi pe harta Brașovului Casa Mureșenilor Arhivat în 28 septembrie 2007, la Wayback Machine.
Casa de Cultură a Sindicatelor din Ploiești

Lucrarea, concepută în mai 1968, a fost executată după planurile arhitectului Gheorghe Dorin de T.C.M. Prahova, și s-a încheiat în mai 1972. Ea a găzduit numeroase întruniri politice sau culturale, simpozioane și conferințe, spectacole, patronează Ansamblul folcloric „Chindia”, Cenaclul Plastic „Pastel”, a activat Corala "Ioan Cristu Danielescu", cercuri literare, de balet etc. Este o construcție modernă, caracterizată prin simplitate și concepută pe orizontală; impresionează prin fațada vastă, toată de sticlă, desparțită printr-un rând de mari casete albe, în două registre inegale. În stânga, fațada se marginește cu un mare zid alb, care se retrage curb și canelat, iar la dreapta cu două corpuri paralelpipedice suprapuse. Scările largi și copertina vastă de beton, ca și esplanada din față desăvârșesc ansamblul, astăzi în bună măsura estompat de clădirile mult mai înalte din jur. Interiorul are două mari holuri, o elegantă sală de spectacole cu 600 de locuri, o sală de conferințe cu 200 de locuri, vestiare, sală de sport la subsol, săli pentru cercuri și formații, bibliotecă, hol pentru bar. [1][nefuncțională – arhivă] În 2007 s-au aniversat 35 de ani de la inaugurare. [2][nefuncțională] Vezi și Sindicatele în România
Casa de la cinci drumuri

Casa de la cinci drumuri este o clădire monument istoric din municipiul Iași, localizată pe Str. Elena Doamna nr. 15. Ea a fost construită în anul 1820 în cartierul ieșean Târgu Cucului. În prezent, aici se află sediul Comunității Evreilor din Iași. "Casa de la cinci drumuri“, Sediul Comunității evreilor, a fost inclusă pe Lista monumentelor istorice din județul Iași din anul 2015, având codul de clasificare IS-II-m-B-03861. Istoric Casa de la cinci drumuri a fost, se pare, construită în jurul anului 1820 de către boierul Luca. A avut, pe lângă funcțiunea de locuință, și pe cea de școală primară, cu sală de gimnastică. În prezent, în această clădire se află sediul Comunității Evreilor din Iași și Restaurantul ritualic evreiesc. Imagini Vezi și Lista sinagogilor din România Note Bibliografie I. Kara - "Contribuții la istoria obștii evreilor din Iași" (Ed. Hasefer, București, 1997) Ion Mitican - "Evreii din Târgu Cucului de altădată" (Ed. Tehnopress, Iași, 2005) Legături externe Casa de la cinci drumuri din Iași pe situl Biserici.org Monumente de arhitectură, patrimoniu istoric și arhitectural din Iași - Casa de la cinci drumuri
Petőfi Sándor Emlékház (Torda)

A tordai református parókia épülete Petőfi Sándor Emlékház néven szerepel a romániai műemlékek jegyzékében a CJ-IV-m-B-07866 sorszámon. Története Leírása Hivatkozások Források "Lista monumentelor istorice: Județul Cluj" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28.. Torda - Református parókia. hereditatum.ro (Hozzáférés: 2015. szeptember 13.) arch
Casa memorială Sándor Petőfi de la Turda

Casa memorială Sándor Petőfi de la Turda (casa parohială a Bisericii Reformate-Calvine din Turda-Veche, str. Dr. Ioan Rațiu nr. 44, din anul 1750 până azi) este o casă construită în secolul al XVIII-lea, în care a poposit pentru câteva zile poetul maghiar Sándor Petőfi în luna iulie 1849, în drum spre câmpul de luptă de la Albești (lângă Sighișoara), unde și-a gasit moartea pe data de 31 iulie 1849. În curtea casei se păstrează mai multe piese romane aduse din castrul Potaissa, precum și vechea poartă de lemn prin care a trecut Petöfi Sándor la scurta sa vizită aici. Casa Sándor Petőfi din Turda este înscrisă pe lista monumentelor istorice din județul Cluj, elaborată de Ministerul Culturii din România în anul 2015 (cod LMI CJ-IV-m-B-07866). Galerie de imagini Vezi și Istoria Turzii Turda Lista locurilor în Turda Lista monumentelor istorice din județul Cluj Note Legături externe Materiale media legate de Casa memorială Sándor Petőfi de la Turda la Wikimedia Commons