NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Catedral de la Transfiguració de Cluj-Napoca

La catedral de la Transfiguració (en romanès: Catedrala Schimbarea la Faţă), també coneguda com l'Església de les Minories (en romanès: Biserica Minoriţilor, en hongarès: Kolozsvári minorita templom), va ser donada l'any 1924 per la Santa Seu a l'Església greco-catòlica romanesa per servir com a catedral de l'eparquia de Cluj-Gherla, després del trasllat del centre de l'eparquia de Gherla a Cluj. Història La primera església dels minorites de Cluj va ser l'edifici conegut avui com l'Església Reformada. El 1556, l'orde minorita va ser expulsat de la ciutat. Només el 1724 se'ls va permetre tornar i només es van poder establir fora de les muralles de la ciutat. Cap al 1765, l'ajuntament va donar permís als monjos per establir-se dins les muralles de la ciutat. L'església i el monestir es van construir els anys 1778-79, però la torre es va ensorrar el 24 de setembre de 1779 per errors comesos a les obres del soterrani. La reconstrucció de la torre va ser finançada per l'emperadriu Maria Teresa d'Àustria. El disseny va ser realitzat per l'arquitecte del Palau Bánffy, Johann Eberhard Blaumann. La torre i el terrat de l'església van cremar l'any 1798 i es va construir una coberta de fusta provisional. La nova coberta es va construir només al segle XIX. Els murals del sostre van ser pintats per Ferenc Lohr l'any 1908. Diverses famílies van oferir beques de missa per donar suport a la construcció de l'església. Molts d'ells van ser enterrats posteriorment a la cripta de l'església fins al 1834, quan es van prohibir els enterraments dins les muralles de la ciutat a causa d'una epidèmia de còlera. A l'església es poden trobar set monuments honorífics d'estil barroc i imperi, la majoria de famílies armènies riques. El 1924 el papa Pius XI va donar l'església a l'Església greco-catòlica per servir com a catedral de l'eparquia de Cluj-Gherla. Quan l'Església greco-catòlica va ser dissolta el 1948 pel règim comunista, l'església va ser donada a l'Església ortodoxa romanesa. Després de la decadència del comunisme (1989), l'Església greco-catòlica va demanar la restitució de l'edifici, però se'ls va denegar. Després d'un llarg procés litigiós, el 20 de febrer de 1998, el Tribunal de Ploieşti va decidir a favor de l'Església greco-catòlica. El 20 de març de 1998, els sacerdots ortodoxos van celebrar una processó al centre de Cluj per protestar de nou per la restitució. Bibliografia Dáné Tibor Kálmán et al. (red.). Kolozsvár 1000 éve (1000 years of Cluj) (en hongarès). Cluj: Erdélyi Múzeum-Egyesület, Magyar Közművelődési Egyesület, 2001. ISBN 973-8231-14-0. , referenced as Kolozsvár 1000 Kelemen Lajos. A volt minorita templom és síremlékei, in: Művészettörténeti tanulmányok II. (en hongarès). Bucuresti: Kriterion, 1982. Referències Enllaços externs (romanès) Pàgina oficial a la pàgina web de l'Església Greco-Catòlica Romanesa Arxivat 2016-09-17 a Wayback Machine.
Minoritenkirche (Klausenburg)

Die Minoritenkirche in Cluj-Napoca (dt. Klausenburg) wurde in den Jahren 1775–1779 nach den Plänen des schwäbischen Architekten Johann Eberhard Blaumann im Barockstil gebaut. Die Stifterin der Kirche war Erzherzogin Maria Theresia in ihrer Eigenschaft als Großfürstin von Siebenbürgen. 1924 schenkte Papst Pius XI. das Kirchen- und Klostergebäude dem unierten Bistum Cluj-Gherla und seit 1930 dient die ehemalige Minoritenkirche als Kathedrale des Bistums Cluj-Gherla. Das Patrozinium der Kirche ist das Fest der Verklärung des Herrn. Die Namensschilder der Heiligen auf den Jugendstil-Glasfenstern wurden nach der Besitzübertragung im 20. Jahrhundert entfernt, da die Figuren Heiligengestalten aus der lateinischen Tradition, mit besonderem Bezug auf Ungarn, darstellen. Bilder Weblinks
Transfiguration Cathedral, Cluj-Napoca

The Transfiguration Cathedral (Romanian: Catedrala Schimbarea la Faţă), also known as the Minorites' Church (Romanian: Biserica Minoriţilor, Hungarian: Kolozsvári minorita templom), was donated in 1924 by the Holy See to the Romanian Greek-Catholic Church to serve as the Cathedral of the Cluj-Gherla Eparchy, after the move of the Eparchy's center from Gherla to Cluj. History The first church of the Minorites in Cluj was the building known today as the Calvinist Church of Farkas street. After the Reformation, in 1556, the Friars Minor were expelled from the city. They were permitted to come back only in 1724 and could settle down only outside the city walls. Around 1765, the city council gave permission to the monks to settle down within the city walls. The church and the monastery were built in 1778-79, but the tower collapsed on 24 September 1779 due to mistakes made at the basement works. The re-building of the tower was financed by the empress Maria Theresa of Austria. The design was made by the architect of the Bánffy Palace, Johann Eberhard Blaumann. The tower and the roof of the church burnt down in 1798, and a temporary wooden roof was constructed. The new roof was built only in the 19th century. The murals of the ceiling were painted by Ferenc Lohr in 1908. Several families offered Mass stipends to support the construction of the church. Many of them were later entombed in the church's crypt until 1834, when burials within the city walls were forbidden due to a cholera epidemic. Seven Baroque and Empire style honorary monuments, mostly of wealthy Armenian families, can be found in the church. In 1924 Pope Pius XI gave the church building to the Greek-Catholic Church to serve as the cathedral of the Cluj-Gherla Eparchy. When the Greek-Catholic Church was dissolved in 1948 by the Communist regime, the church was taken over by the Romanian Orthodox Church. Initially, Orthodox Bishop Nicolae Colan and the assigned priest refused to enter the church, as a protest against the banning of the Greek Catholic Church. However, after the priest was persecuted and Colan harassed by the Communist authorities, they agreed to use it. After the decline of Communism (1989), the Greek-Catholic Church asked for the restitution of the building, but they were refused. After a long litigation process, on 20 February 1998, the Court of Ploieşti decided in the favour of the Greek Catholic Church. On 20 March 1998 Orthodox priests held a procession in the centre of Cluj to protest again the restitution. References Sources Dáné Tibor Kálmán et al. (red.) (2001). Kolozsvár 1000 éve (1000 years of Cluj) (in Hungarian). Cluj: Erdélyi Múzeum-Egyesület, Magyar Közművelődési Egyesület. ISBN 973-8231-14-0., referenced as Kolozsvár 1000 Kelemen Lajos (1982). A volt minorita templom és síremlékei, in: Művészettörténeti tanulmányok II (in Hungarian). Bucuresti: Kriterion. External links (in Romanian) Official page on the website of the Romanian Greek-Catholic Church
Cathédrale de la Transfiguration de Cluj-Napoca

La cathédrale de la Transfiguration, connue aussi sous le nom d'église des Frères mineurs, a été donnée par le Saint-Siège en 1924 à l'Église grecque-catholique roumaine. En 1930, l'église des Frères mineurs est devenue la cathédrale du nouveau diocèse de Cluj-Gherla (Dioecesis Claudiopolitanus-Samusuivariensis Romenorum). Elle est située dans le cœur de la ville roumaine de Cluj-Napoca. Historique L'édifice (43,7 mètres de long sur 15,3 mètres de large et 28 mètres de haut) est situé sur le boulevard Eroilor, en plein centre-ville de Cluj-Napoca. Il a été construit en brique et en pierre de 1775 à 1779, en style baroque, par l'ordre des Frères mineurs. L'argent nécessaire à la réalisation de l'édifice a été offert par l'impératrice Marie-Thérèse qui était au même temps grande-princesse de Transylvanie. La tour originale de l'église s'est écroulée le 22 septembre 1779 en raison d'une erreur de construction. La tour actuelle a été construite trois ans plus tard. Sous l'attique, sur la partie de la frise correspondant à la courbure de la tour, il y a inscrit le chronogramme suivant : Les fresques du plafond furent peintes en 1908, par Francisc Lohr et restaurées en 1968, par Coriolan Munteanu. Sur les vitres il y a les armoiries de la famille du noble transylvain Ioan Haller (protecteur des Frères mineurs, au XVIIIe siècle), ainsi que les armoiries de l'ordre des Frères mineurs. Les vitraux du XIXe siècle représentent des saints liés des frères franciscains et de l'histoire de la Hongrie. Les inscriptions en hongrois furent détruites à la prise de l'église. L'adaptation du mobilier intérieur de l'église aux exigences du rite byzantin a été réalisée par l'effort de l'évêque Iuliu Hossu : on a dû placer une iconostase, qui n'existe pas dans la pratique du culte de l'Église catholique. Le transfert effectif du siège de l'évêché de Gherla à Cluj a eu lieu en 1930 et l'église des Frères mineurs est devenue la cathédrale du nouvel évêché de Cluj-Gherla (en latin : dioecesis Claudiopolitanus-Samusuivariensis Romenorum). En 1948, une fois l'Église grecque-catholique roumaine mise hors la loi par les autorités communistes, l'édifice est passé dans l'usage de l'Église orthodoxe roumaine. Il a été restitué aux grecs-catholiques le 13 mars 1998 à la suite d'une décision de la cour d'appel de Ploiești. Notes et références Liens externes (ro + hu + en) TransilvanArt - Cathédrale Grecque-catholique Schimbarea la Față din Cluj, images interieures panoramiques, 360 Portail du baroque Portail de la Roumanie Portail de l’histoire de l’art Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme
Cattedrale della Trasfigurazione del Signore (Cluj-Napoca)

La cattedrale della Trasfigurazione del Signore (in romeno catedrala Schimbarea la Față) è la chiesa cattedrale dell'eparchia di Cluj-Gherla. Si trova nella città di Cluj-Napoca, in Romania. Storia La chiesa è stata costruita in stile barocco negli anni 1775-1779 dall'ordine dei frati minori conventuali grazie ad una donazione dell'imperatrice Maria Teresa. A causa di un errore di costruzione della torre, la chiesa crollò il 22 settembre 1779. Torre e facciata furono nuovamente erette tre anni dopo, sotto la direzione dell'architetto Johann Eberhard Blaumann. Papa Pio XI trasferì nel 1924 la chiesa alla comunità greco-cattolica, perché diventasse la cattedrale dell'eparchia di Gherla, dopo il trasferimento della sede della diocesi da Gherla a Cluj. L'adeguamento degli spazi interni ai requisiti propri del rito bizantino fu fatto dal vescovo Iuliu Hossu, con l'aggiunta dell'iconostasi. Nel 1930, ultimati i lavori della cattedrale, l'eparchia assunse il nome attuale di Cluj-Gherla. Nel 1948, con la messa al bando della Chiesa greco-cattolica rumena, l'edificio fu trasferito dalle autorità comuniste della Chiesa ortodossa rumena. Dopo la rivoluzione del 1989, la comunità greco-cattolica chiese la restituzione dei suoi beni, tra cui l'edificio, senza successo. Il rifiuto da parte delle autorità della Chiesa ortodossa portò ad un processo durato otto anni, conclusosi con la restituzione della cattedrale ai greco-cattolici. Note Voci correlate Cluj-Napoca Chiesa cattolica in Romania Cattedrali in Romania Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su cattedrale della Trasfigurazione del Signore Collegamenti esterni (EN) Cattedrale della Trasfigurazione del Signore, in GCatholic.org.
Bod Péter Megyei Könyvtár

A Bod Péter Megyei Könyvtár egy Sepsiszentgyörgyön található megyei könyvtár, amely egész Kovászna megyét hivatott kiszolgálni. Nevét a híres református lelkész, irodalomtörténészről Bod Péterről kapta. Története A város 1948 előtt két jelentős könyvgyűjteménnyel rendelkezett, az egyik a Székely Nemzeti Múzeum könyvtára volt, 100.000 kötettel, a másik a Székely Mikó Kollégium könyvtára volt hozzávetőlegesen 30.000 könyvvel. A két világháború között működött egy Kaszinó Könyvtár és egy Ipartestületi Könyvtár, amelyek alapján jött létre a kettőt egybevonó Városi Könyvtár, amelyet 1974-ben megyei könyvtár rangjára emelték. Az épület A könyvtár épülete a mai városközpontban van és 1832-ben épült. Előzőleg úgy a Székek Székházának, mint a Megyeházának is otthont adott az épület, de napjainkban 32 teremben működik a könyvtár. Szolgáltatások Internetes katalógus Tájékoztató részleg Ingyenes internet használat Beiratkozás Bibliográfiák szerkesztése Útmutató a könyvtári állományhoz Felnőtt kölcsönző Olvasóterem Gyerekrészleg Blog Érdekességek Időseknek, mozgássérülteknek házhoz szállítják a kért könyveket. Irodalom További információk Internet A Bod Péter Megyei Könyvtár hivatalos honlapja A Bod Péter Megyei Könyvtár hivatalos blogja A Bod Péter Megyei Könyvtár Facebook oldala Hereditatum - online műemlék adatbázis Könyvek Demeter Lajos (összeáll.): Tékák az időben: Sepsiszentgyörgyi könyvtárak, a Kaszinótól a Bod Péter Megyei Könyvtárig, Sepsiszentgyörgy: Háromszék Vármegye kiadó, 2012 ISBN 9786069329092
Сибиу

Сибиу (на румънски: Sibiu; на немски: Hermannstadt – Херманщат; на унгарски: Nagyszeben – Надьсебен), постарому Сибин, е град и административен център на окръг Сибиу, Трансилвания, Румъния. Градът е важен стопански и културен център в региона. Избран е за културна столица на Европа заедно с Люксембург през 2007 г. География Намира се близо до географския център на страната. Разположен е край река Чибин, приток на Олт, ляв приток на Дунав. Климатът е умерено-континентален със средна годишна температура от 8 – 9 °C. Има около 120 дни твърд лед годишно. Река Чибин и някои пътища имат важно национално и международно значение. Градът е и важен железопътен център, който свързва линиите в направления изток-запад и север-юг. История Градът е основан от германски заселници през 1190 година вероятно в близост до римско селище, известно през Ранното средновековие като Каедония, останало безлюдно при пристигането на саксонците. До средата на XIX в. градът остава населен почти изключително от саксонци, след което постепенно започва преселване на селско население към градовете и към 30-те години на XX в. в Сибиу вече преобладават румънците. През ХІV век е вече важен търговски център. През 1376 г. занаятчийството се дели на 19 гилдии. Сибиу се превръща в най-важния германски етнически град заедно със 7-те града, дали немското име Зийбенбюрген (Siebenbürgen) на Трансилвания, което в превод означава „7 крепости“. Градът е бил седалище на Саксонския университет (Universitas Saxorum), който е политически център на германците в Трансилвания. Важни събития в историята на Сибиу: 1292 – първата болница в днешна Румъния 1380 – първото документирано училище в днешна Румъния 1494 – първата аптека в днешна Румъния 1534 – първата фабрика за хартия в днешна Румъния 1544 – първата книга на румънски език е напечатана в Сибиу 1551 – експериментът на Конрад Хаас с ракети 1671 – метан е открит в близост до Сибиу. 1782 – Франц Йозеф Мюлер открива елемента телур 1788 – първият театър в днешна Румъния. 1795 – първият далекопровод в Югоизточна Европа 1797 – Самуел Ханеман отваря първата в света хомеопатична лаборатория 1817 – „Брукента Музей“ е първият музей в днешна Румъния 1896 – първо използване на електричество в днешна Румъния, първи далекопровод в Югоизточна Европа 1904 – вторият град в Европа използвал задвижван от електричество трамвай 1928 – първият зоопарк в Румъния 1989 – вторият град, участвал в румънската революция 2007 – културна столица на Европа Население Населението възлиза на 147 245 души според преброяването от 2011 г., от които като румънци са се самоопределили 139 998 души, съответно унгарци – 2169, германци (саксонци) 1561, други - 3517 жители Личности Родени в Сибиу: Клаус Йоханис (1959) – кмет на Сибиу (2000 – 2014) и пети президент на Румъния (2014) Кирил Косев (1919 – 2016) – български генерал, командир на Горнооряховския партизански отряд, заместник-министър на отбраната на България, началник на Главното политическо управление на БНА Галерия Източници Външни препратки Официлен сайт на града
Sibiu

Sibiu (en alemany Hermannstadt, en hongarès Nagyszeben) és la capital de la província de Sibiu (Romania). És el centre cultural dels saxons de Transsilvània i comparteix un vincle molt estret i fort amb la ciutat de Brașov. En l'actualitat, més del 95% dels habitants són romanesos, els hongaresos i els alemanys són dues importants minories. Tot i això, l'alcalde de la ciutat entre 2000 i 2014 i actual president de Romania, Klaus Johannis, és d'origen germànic. La ciutat té un aeroport internacional (amb el codi IATA SBZ), amb connexions diàries amb Bucarest, Itàlia i Alemanya. L'any 2007 Sibiu va compartir amb Luxemburg el títol de Capital Europea de la Cultura, fet pel qual la ciutat fou escenari d'importants mostres culturals de tota classe. Sibiu té un centre històric medieval molt interessant i ben conservat que l'any 2004 va ser proposat pel govern romanès com a candidat a ser considerat Patrimoni de la Humanitat. Història Sibiu al llarg del temps, com a ciutat que ha format part del principat de Transsilvània, ha estat integrada al Regne d'Hongria, a l'Imperi Austríac dels Habsburg i a l'Imperi Austrohongarès fins a integrar-se l'any 1919 al Regne de Romania. Alguns dels esdeveniments més importants de la història local han estat: Esdeveniments de caràcter internacional 1671 Molt a prop de Sibiu es localitza un jaciment de gas metà. 1782 El químic Franz Joseph Müller descobreix al seu taller de Sibiu el telur. 1795 S'instal·la a la ciutat el parallamps més antic de tot el Sud-est europeu. 1797 Samuel Hahnemann crea a Sibiu el primer laboratori d'homeopatia del món. 1852 Surt publicat a la ciutat el, (en català el Telègraf Romanès), que actualment encara es publica, esdevenint així el més antic diari del Sud-est europeu. 1896 Sibiu és la primera ciutat on s'instal·len les primeres línies de corrent elèctric de la meitat oriental d'Europa. Esdeveniments de caràcter romanès 1292 S'instal·la a Sibiu el primer hospital de Romania 1380 Està documentada la primera escola de Romania 1494 S'obre a la ciutat la primera farmàcia de Romania 1534 S'obre el primer molí paperer de Romania 1544 S'edita a Sibiu el primer llibre en llengua romanesa. 1817 S'inaugura a Sibiu el museu Brukenthal, el primer museu de Romania. 1859 Es construeix a la ciutat el primer pont de ferro de Romania. 1875 S'instal·la a Sibiu la primera fàbrica de cotxes de Transsilvània. 1895 S'inaugura el museu d'Història natural. 1896 Es construeix a Sibiu la primera central elèctrica de Romania. 1904 Sibiu és la segona ciutat europea en instal·lar tramvia elèctric. 1928 S'inaugura el primer parc zoològic de Romania. 1989 Els ciutadans de Sibiu són els primers a tota Romania que secunden l'acció dels revolucionaris de Timişoara oposant-se al règim dictatorial de Nicolae Ceauşescu. 2007 Sibiu esdevé conjuntament amb Luxemburg Capital Europea de la Cultura. Fills il·lustres Karl Filtsch (1830-1845) violinista Ion Dimitrescu (1913-1996) compositor musical.
Sibiu

Sibiu, česky Sibiň (německy Hermannstadt, maďarsky Nagyszeben) je město ležící v Sedmihradsku v Rumunsku. Žije zde přibližně 134 tisíc obyvatel. Město Sibiu je správním střediskem stejnojmenné župy. Poloha a podnebí Sibiu leží blízko geografického středu Rumunska, má mírné kontinentální podnebí. Na jihu se nachází Fagarašské hory. Historie Ve starověku ležela na březích říčky Cibin římská osada Cedonia. Současné město bylo založeno v roce 1190 německými osadníky, které do Sedmihradska pozval uherský král Géza II. Postupem časů se stalo hlavním městem sedmihradských Sasů. Město bylo centrem obchodu mezi Transylvánií a Valašskem. V 15. století byly postaveny hradby se čtyřiceti věžemi, jež třikrát odolaly tureckým nájezdům. V 19. století byla část opevnění zbořeno a byly postaveny nové městské brány. Po první světové válce bylo město, které bylo do té doby součástí Uherska (Zalitavska), na základě Trianonské smlouvy postoupeno Rumunsku. Po druhé světové válce se většina Sasů postupně odstěhovala do Německa, tím výrazně poklesl počet evangelíků ve městě a okolí. Město Sibiu bylo vyhlášeno evropským hlavním městem kultury pro rok 2007 (společně s Lucemburkem). Pamětihodnosti Katedrála Nejsvětější Trojice Luteránská katedrála Obyvatelstvo Partnerská města Bauru, Brazílie (1995) Columbia, Spojené státy americké (1994) Klagenfurt am Wörthersee, Rakousko (1996) Landshut, Německo (2002) Marburg, Německo (2005) Mechelen, Belgie (1996) Rennes, Francie (1999) Thorigné-Fouillard, Francie Valencia, Venezuela (1993) Wirral, Spojené království (1994) Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sibiu na Wikimedia Commons Oficiální stránky Průvodce Sibiu ve Wikicestách Sibiň na stránkách Země světa
Sibiu

Sibiu (tysk: Hermannstadt) er administrativt center i Sibiu distrikt, Transsylvanien i Rumænien. Byen ligger ved floden Olt og har 134.308(2021) indbyggere. Sibiu er en af Rumæniens rigeste byer og modtager mange udenlandske investeringer. Blandt andre har Siemens en større produktion i byen. Sibiu, der er grundlagt i 1190 af saksiske bosættere (tysk: Siebenbürger Sachsen), har en alsidig historie. Byen byder på mange seværdigheder og et rigt kulturliv. Sibiu huser et stort universitet. Hermann Oberth, en af de tidligste raketforskere, blev født her i 1894. Klaus Johannis, Rumæniens præsident fra 2014, var borgmester i Sibiu fra 2000 til 2014. Sibiu var Europæisk kulturhovedstad i 2007. Galleri Referencer Eksterne henvisninger Sibiu Europæisk Kulturhovedstad Arkiveret 15. oktober 2006 hos Wayback Machine
Sibiu (grad)

Sibiu (nje.: Hermannstadt, mađ.: Nagyszeben, srp.: Сибињ) je grad u središnjem dijelu Rumunjske i glavni grad županije Sibiu. Sibiu je jedan od najvažnijih kulturnih i religijskih centara Rumunjske, te je 2007. zajedno s Luxembourgom proglašen Europskom prijestolnicom kulture. Povijest Sibiu (Hermannstadt) su 1190. osnovali njemački doseljenici koji su došli u ondašnju Transilvaniju s ciljem razvoja rudarstva, obrta i trgovine. Do 14. st. je postao značajan trgovački centar i jedan od 7 njemačkih gradova u Transilvaniji (Sedmogradskoj, Siebenbürgen). Sibiu je imao prvu školu i ljekarnu u tadašnjoj Kraljevini Ugarskoj koje je uključivalo Transilvaniju. Sibiu je bio i politički centar transilvanskih Nijemaca u kojem je djelovao Universitas Saxorum (vrsta parlamenta u kojem su organizirani transilvanski Nijemci). U 18. st. se doseljavaju Rumunji i Sibiu postaje jedan od najvažnijih rumunjskih središta u Transilvaniji. Sibiu postaje središte metropolije i jedan od najvažnijih središta Rumunjske pravoslavne crkve. Između 1692 i 1790 je Sibiu bio glavni grad Transilvanije koja je dio Habsburške monarhije, a od 1867. Austro-ugarske. 1896. je u Sibiuu prvi put upotrebljena električna energija na prostoru Austro-ugarske. Sibiu je 1904. bio drugi grad u Europi koji je uveo električni trolejbus. Nakon 1. svj. rata Sibiu postaje dio Rumunjske. Nijemci se iseljavaju, a doseljavaju Rumunji, ali je ipak Sibiu zadržao više njemačkog stanovništva nego ostali rumunjski gradovi (Nijemci su činili većinu sve do 1941). Mnogo Nijemaca je iselilo nakon 1990. zbog gospodarskih razloga. Sibiu je 1989. bio jedan od prvih rumunjskih gradova koji je srušio komunističku vlast. Zemljopis Sibiu je smješten u blizini geografskog središta Rumunjske. Nalazi se u dolini Cibin u Karpatima. Okružen je planinama Făgăraş, Cibin i Lotrului koje su dio planinskog lanca Karpata. Kroz grad prolazi rijeka Cibin koja se ulijeva u Olt. Grad se nalazi ispod karpatskog prijevoja kojim prolazi jedna od najznačajnijih prometnih veza Transilvanije s južnom Rumunjskom. Znamenitosti Središte grada je jedan od najočuvanijih i najposjećenijih rumunjskih starih gradova. Pokrenut je postupak da se upiše na listu kulturne baštine UNESCO-a. Postoji mnogo muzeja (najpoznatiji je Brukenthalov smješten u baroknoj palači). Postoji i mnogo protestantskih, katoličkih i pravoslavnih crkava. Značajna je luteranska katedrala u gotičkom stilu. Gradovi prijatelji Bauru, Brazil Columbia, Missouri SAD Deventer, Nizozemska Klagenfurt, Austrija Landshut, Njemačka Marburg, Njemačka Mechelen, Belgija Rennes, Francuska Valencia, Venezuela, Venezuela Wirral, Velika Britanija Izvori Vanjske poveznice Službena stranica grada Ostali projekti