NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Parc solaire de Slobozia

Le parc solaire de Slobozia est un parc photovoltaïque à couche mince, construit sur un 113 ha terrain situé à Slobozia en Roumanie. Le parc solaire compte environ 180 000 panneaux photovoltaïques à couche mince pour une capacité nominale totale de 45 mégawatts et a été achevé en septembre 2013. Le parc solaire devrait fournir environ 63 GWh d'électricité par an suffisant pour alimenter quelque 69 000 foyers moyens. L'installation est située dans le comté de Giurgiu dans le sud de la Roumanie à Slobozia. Le coût d'investissement du parc solaire de Slobozia s'élève à environ 100 millions d'euros. Voir aussi Politique énergétique de l'Union européenne Photovoltaïque Énergie solaire en Roumanie Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Slobozia Solar Park » (voir la liste des auteurs). Portail des énergies renouvelables Portail de l’électricité et de l’électronique Portail de la Roumanie Portail de l’Union européenne
Târgu Cărbunești Solar Park

Târgu Cărbunești Solar Park is a large thin-film photovoltaic (PV) power system, built on a 50 ha (120 acres) plot of land located in Târgu Cărbunești in Romania. The solar park has around 80,000 state-of-the-art thin film PV panels for a total nameplate capacity of 20-megawatts, and was finished in July 2013. The solar park is expected to supply around 28 GWh of electricity per year enough to power some 31,000 average homes. The installation is located in the Gorj County in southern Romania in Târgu Cărbunești. The investment cost for the Slobozia solar park amounts to some Euro 35 million. See also Energy policy of the European Union Photovoltaics Renewable energy commercialization Renewable energy in the European Union Solar power in Romania References
Ucea de Sus Solar Park

Ucea de Sus Solar Park is a large thin-film photovoltaic (PV) power system, built on a 200 ha (490 acres) plot of land located in Ucea in Romania. The solar park has around 332,000 state-of-the-art thin film PV panels for a total nameplate capacity of 82-megawatts, and was finished in December 2013. The solar park is expected to supply around 115 GWh of electricity per year enough to power some 126,000 average homes. The installation is located in the Brașov County in central Romania in Ucea. The investment cost for the Ucea de Sus solar park amounts to some Euro 100 million. See also Energy policy of the European Union Photovoltaics Renewable energy commercialization Renewable energy in the European Union Solar power in Romania References
Parc solaire d'Ucea de Sus

Le parc solaire d'Ucea de Sus est une centrale photovoltaïque construite sur 200 ha de terrain situé à Ucea en Roumanie. Le parc solaire compte environ 332 000 panneaux photovoltaïques pour une capacité nominale totale de 82 mégawatts et a été achevé en décembre 2013. Le parc solaire devrait fournir environ 115 GWh d'électricité par an soit suffisamment d'électricité pour alimenter quelque 126 000 foyers moyens. L'installation est située dans le Județ de Brașov au centre de la Roumanie, à Ucea. Le coût d'investissement du parc solaire Ucea de Sus s'élève à environ 100 millions d'euros. Voir aussi Politique énergétique de l'Union européenne Photovoltaïque Énergie solaire en Roumanie Sources et références Portail des énergies renouvelables Portail de la Roumanie Portail de l’Union européenne Portail de l’électricité et de l’électronique
Església fortificada de Valea Viilor

L'església fortificada de Valea Viilor (romanès: Biserica fortificată din Valea Viilor; alemany: Kirchenburg von Wurmloch) és una església fortificada luterana a Valea Viilor (Wurmloch), comtat de Sibiu, a la regió de Transsilvània de Romania. Va ser construït per la comunitat ètnica alemanya saxona de Transsilvània en un moment en què la zona pertanyia al Regne d'Hongria. Inicialment, catòlica romana, es va convertir en luterana després de la Reforma. Juntament amb el poble dels voltants, l'església forma part dels pobles amb esglésies fortificades a Transsilvània, Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO. Descripció Context de l'església Hi ha proves que suggereixen que hi havia una església romànica anterior al poble, ja que antigament es podien veure restes sota el terra de la sagristia. Es creu que aquest edifici tenia 10 m de llargada, menys de la meitat de la longitud de l'església actual. Aquest últim, d'estil gòtic i dedicat a Sant Pere, va començar al segle XIV. La nau petita té un sostre de volta amb una complexa xarxa de nervis, que descansen sobre set parells de pals adossats als murs. El cor té un sostre del mateix tipus. Construït l'any 1528, el púlpit es va construir en un període de transició del gòtic al renaixement. L'església va patir modificacions a principis del segle XVI: s'hi va afegir un nivell defensiu amb parapets a la nau, mentre que es van construir torres al costat de les entrades nord i sud. Al costat de cadascuna hi havia una petita torre rodona amb una escala de cargol que arribava al nivell fortificat. Una tercera torre, prop del contrafort de l'extrem sud-oest de la nau, permetia l'accés al campanar d'espadanya, dotat per si mateix de nombrosos i variats mecanismes de defensa. El cor va ser reconstruït com una torre de defensa de maó de tres pisos amb murs d'1,5 m de gruix. Un quart nivell, que sobresurt lleugerament al damunt d'una fila de mènsules i que és sostingut per arcs construïts entre els contraforts, té un parapet de fusta. La pintura de l'altar va ser executada l'any 1779 per un artista de Sighișoara. Fortificacions i reconeixement Una única fortificació ovalada, construïda cap al 1500 i equipada amb un merlet recolzat sobre arcs de maó, envolta l'església. L'accés es fa a través d'un passatge d'arc sota la torre de la porta del costat oest. Aquest es podia tancar amb un rastell que tenia una reixa de fusta reforçada amb ferro. Sobreviuen tres baluards, cadascun enfrontat a un dels punts cardinals. Les parets arriben als 6–7 m d'alçada; tenen tants parapets com espitlleres sostingudes per mènsules. El 1999, Valea Viilor, juntament amb cinc llocs més, es va afegir al Biertan ja catalogat per formar els pobles amb esglésies fortificades a Transsilvània, Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO. A més, l'església està catalogada com a monument històric pel Ministeri de Cultura i Afers Religiosos de Romania, amb la muralla i els baluards que figuren com a entrada independent. Referències
Valea Viilor fortified church

The Valea Viilor fortified church (Romanian: Biserica fortificată din Valea Viilor; German: Kirchenburg von Wurmloch) is a Lutheran fortified church in Valea Viilor (Wurmloch), Sibiu County, in the Transylvania region of Romania. It was built by the ethnic German Transylvanian Saxon community at a time when the area belonged to the Kingdom of Hungary. Initially Roman Catholic, it became Lutheran following the Reformation. Together with the surrounding village, the church forms part of the villages with fortified churches in Transylvania UNESCO World Heritage Site. Description Background and church There is evidence to suggest that an earlier Romanesque church existed in the village, as remnants could formerly be seen beneath the floor of the sacristy. This building is believed to have been 10 m long, less than half the length of the present church. The latter, in Gothic style and dedicated to Saint Peter, was begun in the 14th century. The small nave has a vaulted ceiling with a complex network of ribs, which rest on seven pairs of poles attached to the walls. The choir has a ceiling of the same type. Built in 1528, the pulpit was produced in a period of transition from Gothic to Renaissance. The church underwent modifications at the beginning of the 16th century: a defensive level featuring parapets was added atop the nave, while towers were built next to the north and south entrances. Next to each of these was a small round tower with a spiral staircase that reached the fortified level. A third tower, near the buttress at the southwest end of the nave, provided access to the belfry, itself fitted with numerous and varied defense mechanisms. The choir was rebuilt as a three-story brick defensive tower with walls 1.5 m thick. A fourth level, which juts out slightly atop a row of corbels and is supported by arches built between the buttresses, has a timber frame parapet. The altar painting was executed in 1779 by an artist from Sighișoara. Fortifications and recognition A single oval fortification, constructed around 1500 and equipped with a battlement resting on brick arches, surrounds the church. Access is through an arched passage beneath the gate tower on the western side. This could be closed with a portcullis that had a grille of wood strengthened by iron. Three bastions survive, each facing one of the cardinal points. The walls reach 6–7 m in height; they have both parapets and embrasures supported by corbels. In 1999, Valea Viilor, together with five other places, was added to the already-listed Biertan to form the villages with fortified churches in Transylvania UNESCO World Heritage Site. Additionally, the church is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs, with the wall and bastions being listed as a separate entry. Notes
Nagybaromlaki erődtemplom

A nagybaromlaki erődtemplom műemlékké nyilvánított épület Romániában, Szeben megyében. A romániai műemlékek jegyzékében az SB-II-a-A-12582 sorszámon szerepel; emellett az Erdély erődtemplomos falvai elnevezésű világörökségi helyszín része. Története A település nevét az írott forrásokban a 13. században a szászok letelepedésének idején említették először Villa Baromlak néven. A település lakossága századokon át szászokból és székelyekből és románokból állt, ezért három neve is van: a szászok nyelvén Wurmloch, azaz kígyók erdeje, magyarul Nagybaromlaka, és a 19. századtól román nyelven Valea Viilor (a Szőlőskertek völgye) néven volt ismert. Az Evangélikus Erődtemplom és annak védőfalai a település központjában találhatók. Leírása A nagybaromlaki erődtemplom impozáns impozáns épülete a 15. században, gótikus stílusban épült, egy 13. századi római kori bazilika helyén. A templomot körülvevő 6–7 m magas védőfalat négy bástya erősíti. A templom belsejét értékes tárgyak díszítik, köztük 16. századból való szószék és ülőhelyek. Oltára a 18. századból való, orgonája 18. századi. Az erődített evangélikus templomegyüttes 1999 óta UNESCO világörökségi helyszín. Hivatkozások Fénykép felvételek a templomról Források Lăcașuri de cult din România. www.cimec.ro. Institutul Național al Patrimoniului (Hozzáférés: 2015. szeptember 20.) "Lista monumentelor istorice: Județul Sibiu" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28.. Szentpétery - Kerny: Az Olttól a Küküllőig, Officina Nova Kiadó, 1990. Hermann Fabini: Atlas der siebenbürgisch-sächsischen Kirchenburgen und Dorfkirchen, Monumenta Kiadó, 1999. Thaler - Zsidi: Szász erődtemplomok Erdélyben, Anno Kiadó, 2006.
Kirchenburg Rothberg

Die Kirchenburg Rothberg (rumänisch Biserica fortificată din Roșia) befindet sich im siebenbürgischen Roșia (Rothberg) im Kreis Sibiu in Rumänien. Geschichte Der Ort ist nach den Grafen von Rothberg benannt, die hier im 14. und 15. Jahrhundert bedeutend waren. Anfang des 13. Jahrhunderts wurde eine turmlose dreischiffige Basilika erbaut. Vom Beginn des 16. Jahrhunderts an wurde die Anlage wehrtechnisch ausgebaut. Im Jahr 1600 belagerten Truppen des walachischen Fürsten Mihai Viteazul das Dorf, das niedergebrannt wurde, während die Kirchenburg der Belagerung standhielt. In der dritten Bauphase Anfang des 18. Jahrhunderts wurden die Fenster vergrößert und 1889 das Gewölbe über dem Mittelschiff errichtet. Dieses ruht auf Pilastern mit Kapitellen, die in Gurtbögen übergehen, zwischen denen stuckdekorierte Kreuzgewölbe ausgeführt wurden. Bauwerk und Ausstattung Im zeitgemäßen Stil der Romanik hatte die Basilika des 13. Jahrhunderts ein kreuzrippengewölbtes Chorquadrat und eine Halbkreisapsis. Auf diesen Bau gehen der bis heute erhaltene Triumphbogen, sowie Pfeiler der Arkaden, Lisenen auf der Außenwand des Chors, Reste eines Nordportals und der basilikale Querschnitt zurück. Der Altar ist Spätbarock von 1782 sechs korinthische Säulen die Baldachin mit Aufbau tragen. Unter der Überdachung steht ein Kruzifix, Statues der Maria, von Johannes und zwei Engel. Der Kanzelaufsatz stammt von 1781. Reste einer von äußeren Strebepfeiler gestützten Ringmauer sind im Norden der Kirche erhalten. Nachweise Anselm Roth: Kirchenburgen im Harbachtal (= Über Siebenbürgen. Band 1). Hermann Fabini: Die Kirchenburgen der Siebenbürger Sachsen. Monumenta-Verlag, 2013, S. 182–183. Weblinks Die Kirchenburg Rothberg bei kirchenburgen.org.
Roșia fortified church

The Roșia fortified church (Romanian: Biserica fortificată din Roșia; German: Kirchenburg von Rothberg) is a Lutheran fortified church in Roșia (German: Rothberg), Sibiu County, in the Transylvania region of Romania. It was built by the ethnic German Transylvanian Saxon community at a time when the area belonged to the Kingdom of Hungary. Initially Roman Catholic, it became Lutheran following the Protestant Reformation. Description The church was built around 1225, and was first mentioned in a document from 1327. A Romanesque basilica dates to the 13th century; surviving elements include the choir, triumphal arch, pillars between the main and side naves, and parts of the north portal, including the windows and upper level. Fortification work took place in the 16th century, with most of the windows and the entrance room in the western part daring to the 18th. In the 19th century, the nave was given a vaulted ceiling held up by pilasters with capitals. The paintings above the triumphal arch are in the Biedermeier style. The 1682 Baroque altar, with its six Corinthian columns and baldachin, is particularly decorative, as is the baldachin-covered pulpit of 1781. The church resisted numerous armed attacks, including in 1600, when the army of Michael the Brave burned the village to the ground. However, the fortifications now lie in ruins. In 1631, when the village was devastated by a fire, the church tower was destroyed. In the mid-1700s the town was repopulated with immigrants from Austria. The writer Eginald Schlattner is the parish priest. The church is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs, with the wall fragments and the bell tower being listed as separate entries. Notes
Veresmarti erődtemplom

A veresmarti erődtemplom műemlékké nyilvánított épület Romániában, Szeben megyében. A romániai műemlékek jegyzékében az SB-II-a-A-12526 sorszámon szerepel. Története Leírása Hivatkozások Források Kirchenbezirk Hermannstadt. www.evang.ro. Evangelische Kirche A.B. in Rumänien (Hozzáférés: 1015. október 11.) Lăcașuri de cult din România. www.cimec.ro. Institutul Național al Patrimoniului (Hozzáférés: 2015. szeptember 20.) Léstyán Ferenc: Megszentelt kövek: A középkori erdélyi püspökség templomai I–II. 2. bőv. kiadás. Gyulafehérvár: Római Katolikus Érsekség. 2000. ISBN 973-9203-56-6 "Lista monumentelor istorice: Județul Sibiu" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28..
Biserica fortificată din Roșia, Sibiu

Biserica evanghelică fortificată din Roșia, județul Sibiu, a fost construită în secolul al XIII-lea. Figurează pe lista monumentelor istorice 2010, cod LMI SB-II-a-A-12526, cu următoarele obiective: cod LMI SB-II-a-A-12526.01 - Biserica evanghelică fortificată, începutul secolului al XIII-lea, transformată în secolele XIV - XVIII; cod LMI SB-II-a-A-12526.02 - Zid de incintă (fragmente), secolul al XV-lea; cod LMI SB-II-a-A-12526.03 - Turn-clopotniță, secolul al XV-lea. Istoric și trăsături Roșia Săsească, pe numele vechi Rothberg, este atestată documentar din anul 1327, când este pomenit un anume Ludovicus, "plebanus" (preot paroh al unei comunități) "de Ruffomonte" (Muntele Roșu, Rothberg). Biserica din Roșia se încadrează în stilul romanic. A fost construită în jurul anului 1225 ca bazilică romanică, aspect care a suferit foarte puține modificări până acum. Are trei nave din piatră, absida corului este semicirculară. Din vechea bazilică se pot observa zidurile de piatră, coloanele cu arcurile dintre nava principală și navele laterale, cele patru travee ale arcelor în cruce din navele laterale, arcele în cruce ale corului, fațada vestică, portalul de nord cu pilaștri, și urmele ferestrelor de deasupra acoperișurilor navelor laterale. Biserica a mai suferit modificări în secolele XV-XVIII prin adăugarea unor piloni de susținere, un hol de intrare pe latura de vest, lărgirea unor ferestre, zidirea portalului din partea de nord și anexarea unei sacristii din cărămidă. La 1734 biserica suferă alte modificări, la ea mai adăugându-se amvonul cu decorațiuni din lemn, și balustradă din fier (1781), altarul baroc (1782) o adevărată operă de artă. Arcul triumfal și absida corului au urme de pictură (stil neoclasic) și o inscripție în limba latină, datată din secolul al XIX-lea. Orga are șase registre, a fost construită în jurul anului 1850 de Heinrich Maywald și a beneficiat de reparații în anii 1900 și 2010. O altă campanie majoră de restaurare a bisericii are loc la 1889, când acoperișul navei este arcuit (anterior fiind plat) iar pilonii arcadelor întăriți. Neavând turn-clopotniță, locul acestuia este luat de singurul turn de apărare al fortificației încă vizibile din jurul bisericii. Acesta are înălțimea de 8 metri, în partea superioară având pe latura dinspre stradă, un ceas, actualmente nefuncțional. Vezi și Roșia, Sibiu Biblliografie D. CHISELIȚĂ - Roșia. Biserica în care, pe când la Berlin orăcăiau broaștele, se cânta în latină (Ziarul Tribuna) Note Legături externe Monumente istorice din România-Fișă și localizare de monument Salvează-ți trecutul! Salvează monumentul! ro Roșia în Repertoriul arheologic Sibiu 2003 Arhivat în 5 august 2008, la Wayback Machine. Imagini
Арад

Арад (на румънски: Arad) е град и административен център на окръг Арад, Банат, Западна Румъния. География Град Арад е разположен на десния бряг на река Муреш (на унгарски: Maros, немски: Mieresch). Население Средногодишния естествен прираст на населението е -1,4 %. 14,6 % от населението е на под 15-годишна възраст, а 4,5 % са на над 75 години. История Арад е споменат за първи път документално през 11 век. След първото монголско нашествие в Унгария през 1241 г., през втората половина на 13 век жителите на Арад издигат каменни укрепления около града. Османската империя завладява региона през 1551 г. и го държи до 1699 г. Тогава властта преминава в ръцете на Австрия, а после към Кралство Унгария. С построяването на нова крепост (между 1763 и 1783 г.), Арад става гарнизонен град и заедно с Тимишоара е важен военен пункт в югоизточната част на Унгария. Градът изиграва важна роля в борбата за независимост на Унгария през 1849 г. До юли 1849 г. Арад е защитаван от австрийския генерал Бергер, след което е превзет от унгарските въстаници и става техен основен опорен пункт. Оттук известният унгарски герой Лайош Кошут обявява на 11 август 1849 г. своята прокламация, с която предава военното и гражданско управление на града на Артур Гьоргей. С мирния договор от Трианон от 1920 г. градът е предаден на Румъния. Заедно с днешното румънско население, в града има значително унгарско малцинство, както и други етнически групи (немци, българи). Религии Градът е седалище на източноправославна епархия. Унгарското и българското малцинства са с католическо вероизповедание. Стопанство Арад преживява бързо икономическо развитие. Още през 1834 е обявен от кайзер Франц I за „кралски свободен град“. През 1910 г. той е най-големият град в региона със своите 61 000 жители. През 2001 г. в града е открита първата електростанция, която свързва Румъния с европейската енергоразпределителна мрежа. Образование В Арад има множество гимназии, източноправославна семинария и музикална консерватория. Архитектура Арад е интересен, модерен град с активен културен живот. През центъра на града минава атрактивен, широк булевард от XIX век, обграден от представителни търговски и жилищни сгради, театър, православна и католическа катедрали, концертен дом и кметство (в неоренесансов стил). Международни контакти Побратимени градове Атлит, Израел Фушун, Китай Гюла, Унгария Ходмезьовашархей, Унгария Гиватаим, Израел Печ, Унгария Партньорски градове Къклис (Kirklees), Великобритания Дитцинген, Германия Вюрцбург, Германия Тренчин, Словакия Татабаня, Унгария Зренянин, Сърбия Външни препратки Официален сайт на града Архив на оригинала от 2005-01-11 в Wayback Machine. www.arad.info.ro Архив на оригинала от 2007-10-22 в Wayback Machine. www.virtualarad.net
Arad (Romania)

Arad (pronunciació en romanès: /a'rad/; hongarès: Arad; serbi: Arad o Арад) és una ciutat de Romania, a la província (en romanès judeţ) d'Arad (AR), a Transsilvània, en la frontera amb Hongria, travessada pel riu Mureș. Persones Edward Luttwak (1942), economista que va desenvolupar el concepte de turbocapitalisme Isidor Kaufmann (1853 – 1921), pintor austrohongarès de temes jueus. Referències
Arad

Arad er en by i det vestlige Rumænien. Byen var indtil 1919 en del af Ungarn. Byen er hovedstad i distriktet Arad af samme navn. Den ligger ved floden Mureş, og har 145.078 (2021) indbyggere. Den er den tredjestørste by i det vestlige Rumænien efter Timișoara og Oradea, og den 12. største i Rumænien. Arad er et travlt transportknudepunkt ved Mureș-floden og et vigtigt kulturelt og industrielt centrum og har været vært for et af de første musikkonservatorier i Europa, og den første bilfabrik i Ungarn og det nuværende Rumænien. I dag er det sæde for en rumænsk ortodoks ærkebiskop og har et rumænsk ortodoks teologisk seminarium og to universiteter. Kilder og henvisninger