NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Szentháromság-plébániatemplom (Nagyszeben)

A nagyszebeni Szentháromság-plébániatemplom műemlékké nyilvánított épület Romániában, Szeben megyében. A romániai műemlékek jegyzékében az SB-II-m-A-12093 sorszámon szerepel. Története Az önállóságát elvesztett Erdélybe az osztrák hadsereggel együtt kerültek Nagyszebenbe a jezsuita szerzetesek, akik a rend letelepedéséhez megszerezték az osztrák provinciális és a kalocsai érsek engedélyét. 1688-ban a szabók csarnokát (Schneiderlaube) használták a katolikus istentiszteletek megtartására. Az önálló jezsuita templom alapkövét 1726. július 4-én tették le, az épületet 1733. szeptember 13-án szentelte fel báró Sorger Gergely püspök. Leírása A barokk stílusú templom üvegképeit 1901-ben készítette Ligeti Sándor eklektikus stílusban. A képek többek között Szent Lászlót, Árpád-házi Szent Erzsébetet, Szent Györgyöt, Szent Antalt, Keresztelő Szent Jánost ábrázolják. Hivatkozások Források Lăcașuri de cult din România. www.cimec.ro. Institutul Național al Patrimoniului (Hozzáférés: 2015. szeptember 20.) "Lista monumentelor istorice: Județul Sibiu" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28..
Igreja Jesuíta (Sibiu)

A Igreja da Santa Trindade (em romeno: Biserica Sfânta Treime), mais conhecida como Igreja Jesuíta (Biserica Iezuiților) é uma igreja católica situada na cidade romena de Sibiu. Consagrada em 1733, é uma das igrejas barrocas mais notáveis da Transilvânia. Situa-se na Piața Mare (Praça Grande) do centro histórico, junto ao Palácio Brukenthal. História Após a adesão da população de Sibiu à Reforma Protestante, a cidade ficou sem igrejas católicas por mais de um século, pois todas as igrejas passaram a ser luteranas. Na sequência da anexação da Transilvânia pela Monarquia de Habsburgo no fim do século XVII, foi formada uma pequena comunidade católica em Sibiu e os jesuítas adquiriam vários edifícios na Praça Grande. Em 1689 pediram autorização à prefeitura para construírem uma igreja, mas o pedido foi recusado. Em 1721, o general imperial Damian Hugo von Virmond interveio na disputa e os jesuítas foram autorizados a adquirir mais edifícios e construírem uma igreja e um seminário. O edifício do seminário, anexo à igreja, foi originalmente construído no século XVI, tendo sido restaurado entre 1726 e 1739; é atualmente a casa paroquial. A primeira pedra da igreja foi colocada em 1726. De estilo barroco vienense primitivo, a igreja foi consagrada pelo bispo da Transilvânia Georg von Sorger a 13 de setembro de 1733. A torre do campanário, que está separada da nave, foi concluída em 1738. As autoridades civis impuseram uma condição para autorizarem a construção da torre: a manutenção da Schlosserloch (literalmente: "Buraco do Serralheiro" em alemão), uma passagem existente desde a Idade Média entre a Piața Mare à Piața Mică (Praça Pequena), pelo que ao nível da rua tem uma passagem que liga as duas praças. O relógio da torre tem faces para as duas praças e data de 1838. O exterior da igreja é austero com sete janelas no rés de chão que têm por cima janelas mais pequenas. No interior, os altares laterais estão separados por colunas dóricas duplas. Entre as obras de arte presentes no interior destaca-se um fresco da Virgem com o Menino, a obra barroca mais importante de Sibiu; o monumento funerário do general-conde Otto Ferdinand von Abensberg (1677–1747), o comandante militar da Transilvânia que está sepultado na igreja; representações alegóricas da Vitória, Fé, Esperança e Misericórdia; e os vitrais, fabricados em Budapeste em 1901. Os membros da paróquia da igreja pertencem a três comunidades étnicas diferentes, pelo que nos serviços religiosos são usadas três línguas: romeno, alemão e húngaro. Notas e referências
Biserica Iezuiților din Sibiu

Biserica Iezuiților din Sibiu este o biserică romano-catolică construită în Piața Mare din Sibiu în perioada 1726-1733. Lăcașul, cu hramul Sfânta Treime, se află pe lista monumentelor istorice din județul Sibiu, sub SB-II-m-A-12093. Pe aceeași listă este inclusă și casa parohială romano-catolică, amplasată în fostul seminar iezuit, care înglobează fragmente ale Halei Cojocarilor. Această clădire datează din secolul al XVI-lea, fiind refăcută în perioada 1726-1739. În curtea interioară dintre biserică și fosta reședință a iezuiților se află depozitată Statuia lui Ioan Nepomuk, care s-a aflat până în anul 1948 în Piața Mare. Istoric Iezuiții au obținut după 1689 mai multe prăvălii din Piața Mare. Când au solicitat de la primăria orașului un teren pentru construcția unei biserici în centrul Sibiului, au fost refuzați. În anul 1721 generalul imperial Damian Hugo von Virmond s-a implicat în rezolvarea disputei și a obținut pentru iezuiți mai multe imobile învecinate, pentru construcția bisericii și a seminarului iezuit. Piatra fundamentală a fost pusă în anul 1726, iar lucrările de construcție au durat până în anul 1733. Biserica a fost consacrată în data de 13 septembrie 1733. Clădirii i-a fost adăugat în 1738 un turn-clopotniță baroc, decroșat față de navă. Condiția pusă de autoritățile civile pentru construcția turnului a fost garantarea unui culoar public de trecere între Piața Mare și Piața Mică, pe locul pasajului medieval numit Schlosserloch („Gaura Lăcătușului”). Interior Pe latura sudică a corului se află monumentul funerar al mareșalului Otto Ferdinand von Abensperg und Traun (1677-1748), operă a sculptorului Anton Schuchbauer. Actuala orgă a bisericii, cu 24 de registre, a fost realizată de meșterul vienez Carl Hesse în anul 1860. Note Bibliografie Alexandru Avram, Vasile Crișan - "Ghid de oraș. Sibiu" (Ed. Sport-Turism, București, 1983), p. 98-99. Legături externe Monumente istorice din România-Fișă și localizare de monument Fișă monument Imagini din exterior Imagini din interior
Resculum (castra)

Resculum or Rucconium was an ancient Roman fort in the Roman province of Dacia. The ruins are located near the village of Bologa, Cluj county, at the confluence of river Sebeș with river Criș, on the promontory of a hill. A vicus developed close to the castrum. An inscription cited by Károly Torma but now lost named the associated civil settlement as Anartorum. It was the southwestern start point of Limes Porolissensis, from which a road led to Porolissum. An advanced outpost, 30km down the Crișul Repede valley, at Negreni, was connected to the fort. History Three phases of the castra are known: 1. In the early phase, right after Trajan's Dacian Wars, the castrum was made of earth and timber. Initially Cohors I Ulpia Brittonum miliaria equitata was stationed there but it was later moved to Porolissum and replaced by Cohors II Hispanorum (renamed Cohors II Hispanorum scutata Cyrenaica equitata). 2. The fort was enlarged a couple of decades later as the presence of Cohors I Aelia Gaesatorum miliaria is also attested at the site. 3. At the beginning of the 3rd century it was rebuilt from stone and reached a size of 133.30 by 213 metres (437.3 ft × 698.8 ft). A horreum is attested at the site with a second, smaller logistic building of unknown function also present within the walls. It also manned numerous ancillary structures connected to it such as watchtowers and fortlets. Gallery See also List of castra Notes External links Media related to Resculum at Wikimedia Commons Castrul roman Bologa - reportaj sapaturi arheologice (in Romanian) Roman castra from Romania - Google Maps / Earth Deprecated link archived 2012-12-05 at archive.today
Resculum

Resculum est un ancien fort auxiliaire romain de la province romaine de Dacie trajane, dont les vestiges sont situés dans l'actuelle Poieni, dans le Județ de Cluj, en Roumanie. Description Un vicus s'était développé à proximité du fort romain. Une inscription citée par Károly Torma, mais aujourd'hui disparue, nommait l'agglomération associée Anartorum. Il s'agissait du point de départ sud-ouest du Limes Porolissensis (en), d'où une route menait à Porolissum. Un avant-poste avancé, situé à 30 km en aval dans la vallée de la rivière Crișul Repede, à Negreni, était relié au fort. C'est un site déclaré monument historique de Roumanie (en) et patrimoine mondial de l'UNESCO. Historique Des fouilles archéologiques ont eu lieu en 1936 sous la direction de Mihail Macrea et de 1967 à 1976 sous celle d'Eugen Chirila et de Nicolae Gudea. Le fort a connu trois phases principales de développement : Au début, juste après les guerres daciques de Trajan, le castrum était fait de terre et de bois. Initialement, la Cohorte I Ulpia Brittonum miliaria equitata y était stationnée, mais elle a ensuite été déplacée à Porolissum et remplacée par la Cohorte II Hispanorum (rebaptisée Cohorte II Hispanorum scutata Cyrenaica equitata). Le fort a été agrandi quelques décennies plus tard, comme en témoigne également la présence de la Ière cohorte Aelia Gaesatorum (en) sur le site. Au début du IIIe siècle, il fut reconstruit en pierre et atteignit une taille de 133,30 × 213 m. Un horreum est attesté sur le site, ainsi qu'un second bâtiment logistique, plus petit et de fonction inconnue, également présent à l'intérieur des murs. Il abritait également de nombreuses structures annexes, telles que des tours de guet et des fortins. Voir aussi Références Bibliographie (ro) Nicolae Gudea, Der Dakische Limes. Materialien zu seiner Geschichte. In: Jahrbuch des Römisch Germanischen Zentralmuseums Mainz. 44, 2, 1997, S. 39–42. (ro) Ovidiu Ţentea und Britta Burkhardt, Baths on the Frontiers of Roman Dacia / Băile de pe frontierele Daciei romane. Bukarest 2017, S. 26.. (en) Felix Marcu: The Internal Planning of Roman Forts of Dacia. (= Bibliotheca Mvsei Napocensis XXX), Mega Publishing House, Cluj-Napoca 2009, (ISBN 978-606-543-058-7), S. 71–79. Liens internes Guerres daciques de Trajan Camp romain Liste des castra en Dacia Liens externes Ressource relative à la géographie : Digital Atlas of the Roman Empire Portail de la Rome antique Portail de l’archéologie Portail du patrimoine mondial Portail de la Roumanie
Castrul roman Resculum

Resculum (Bologa, județul Cluj) a fost un castru antic roman și cea mai veche așezare din zonă. Istoric A fost ridicat în jurul anului 106 d.Hr., drept garnizoană a cohortelor I Aelia Gaestorum milliaria și a II-a Hispanorum, a căror misiune era, probabil, apărarea graniței Imperiului Roman. Pe măsură ce romanii au încercat să consolideze granițele, în secolul II au fost aduși coloniști din Grecia, se crede din zona Patras. Ruinele castrului sunt vizibile și astăzi în locul numit Grădiște, deși majoritatea zonei a fost folosită ca suprafață agricolă. În apropierea acestuia există și ruinele unei băi romane. Vezi și Listă de castre romane din România Note Lectură suplimentară Materiale arheologice din castrul Roman de la Bologa, Nicolae Gudea, 1977 Castrul roman de la Bologa: spaturile arheologice din anul 1969, Nicolae Gudea, Editura Muzeul "Țǎrii Crișurilor", 1973 Legături externe Ceramica din castrele romane de la Bologa și Cășeiu. Considerații asupra vaselor de uz casnic, de Cosmina Gabriela Cupșa Roman castra from Romania - Google Maps / Earth Arhivat în 5 decembrie 2012, la Archive.is Galerie de imagini
Docidava (castra)

Docidava was a fort in the Roman province of Dacia in the 2nd and 3rd centuries AD. Remains of the surrounding vicus were also unearthed. The castra's ruins are located in Buciumi, Romania. It controlled the road through the Rag pass cutting through Meseș Mountains which was blocked by a stone wall (clausura) directing the traffic to a guarded entrance, and the road from the fort of Bologa towards the central area of the NW segment of Limes Porolissensis. It was supported by two fortlets and approximately 23 towers. Gallery See also List of castra Notes External links Media related to Castra of Buciumi at Wikimedia Commons Roman castra from Romania - Google Maps / Earth Deprecated link archived 2012-12-05 at archive.today
Castrul roman de la Buciumi

Castrul de la Buciumi, județul Sălaj, a fost un puternic punct fortificat în sistemul defensiv al Daciei romane, asigurând apărarea zonei Porolissum. Ansamblul de piatră a fost construit în anul 114 și a fost sediul cohortei a II-a Augusta Brittonum. Imagini Note Bibliografie Nicolae Gudea, Castrul roman de la Buciumi, Editura Muzeului Județean de Istorie și Artă, Zalău, 1997. Legături externe Roman castra from Romania - Google Maps / Earth Arhivat în 5 decembrie 2012, la Archive.is Vezi și Listă de castre romane din România
Arcobara (castra)

Arcobara (previously identified as Arcobadara ) also known as Castra of Ilișua was a fort in the Roman province of Dacia in the 2nd and 3rd centuries AD. It was unearthed in the village Ilişua (commune Uriu, Romania) in 1978. The fort was garrisoned by Ala I Tungrorum Frontoniana. On the site 27 stone ballista projectiles were discovered of diameters between 7 and 13.5 cm and weighing up to 2 kg indicating the presence of ballistarii. History Three phases of the castra are known: 1.The earth and timber fort was established. 2.Possibly during the early years of Hadrian's reign ala Tungrorum Frontoniana was stationed here, leading to an enlargement of the fort. 3.The last phase of the fort included a leveling of some of the previous buildings and fortifications and the construction of stone walls. See also List of castra Limes Porolissensis External links Roman castra from Romania - Google Maps / Earth Deprecated link archived 2012-12-05 at archive.today Notes
Castrul roman Arcobadara

Castrul roman Arcobadara este localizat la sud-est de satul Ilișua, județul Bistrița-Năsăud, Transilvania, pe o terasă înaltă a râului Ilișua, pe platoul Măgura, la o distanță de 4 km nord de râul Someșul Mare. Cercetările la castru au fost începute din secolul al XIX-lea de Jozsef Torma la 1831 și continuate de Károly Torma, care s-a bucurat de prețuirea, ca savant, a lui Theodor Mommsen, pe care l-a avut ca oaspete la Cristeștii Ciceului. Rezultatele muncii acestora au fost sintetizate de Corneliu Gaiu și Radu Zăgreanu în volumul „Inscripții și piese sculpturale din castrul roman de la Ilișua” apărut în 2011. Pe teritoriul castrului roman de la Arcobadara au fost descoperite 27 de proiectile de piatră pentru baliste. Dintre acestea, 20 au fost realizate din tuf vulcanic, 5 din gresie și 2 din calcar fosilifer. Dimensiunile diametrelor variază între 13,5 cm și 7 cm, cu greutăți cuprinse între 2 kg și sub 1 kg, dar peste 430 g, considerată valoarea minimă pentru proiectile de artilerie. Sunt aproximativ sferice, dar au o porțiune aplatizată. O altă descoperire arheologică este o placă votivă, datată 213, dedicată lui Caracalla de soldații din Ala I Tungrorum Frontoniana, cu următorul conținut: Imp(eratori) Caes(ari) Marco Aurellio Antonino Pio Feliei Auc(usto) Part(h)ico max(imo) Brit(annico) max(imo) pont(ifici) max(imo) trib(unicia) pot(estate) XVI co(n)s(uli) IIII Optimo Maximoq(ue) principi ala I [T]ung(rorum) Front(oniana) Antoniniana Numini eius semper ac merito devota. Placa votivă se află în prezent la Muzeul Județean Bistrița-Năsăud. Documentație suplimentară Sorin Nemeti, Finding Arcobadara; essay on the geography and administration of Roman Dacia (178 p.), Cluj-Napoca, Mega Publishing House, 2014 Cristian Găzdac, Corneliu Gaiu, Elena Marchiș, Arcobadara (Ilișua), Mega Publishing House Cluj-Napoca, 2011, ISBN 978-606-543-129-4 Vezi și Listă de castre romane din România Arcobadara Legături externe Bistrița 24 - Intâlnire cu lumea romană Arhivat în 28 martie 2012, la Wayback Machine. Roman castra from Romania - Google Maps / Earth Arhivat în 5 decembrie 2012, la Archive.is Eveniment științific de amploare la Ilișua Note
Samum (castrum)

Samum was a castrum (fort) in the Roman province of Dacia, situated at the very northern border of that territory. It lay on the right (northern) side of the river Someș, in historical and later known as Transylvania, in of present Romania. Remnants of this relatively small fortified camp lie within the cadastre of village Cășeiu (near the town of Dej), 1 kilometre (0.62 mi) on the southwest edge of the village. This castrum in a typical square shape was built as an auxiliary military camp at the beginning of the 2nd century, in times of the Emperor Trajan, while it was fully abandoned by the army (together with whole province of Dacia) after 270 AD, when Emperor Aurelian decided to give up the difficult-to-defend province. Traces of late Roman or post-Roman habitation have been noted. History Like the other forts of Limes Porolissensis, it was initially built out of earth and wood just after the end of Trajan's Dacian Wars, and later rebuilt from stone. One particularity at Samum is the lack of archaeological evidence of a wooden palisade on top of the vallum. An inscription commemorating Julia Domna provided a clue to the timeframe when the fort defences were rebuilt from stone, a hypothesis confirmed by recent excavations. Excavations The site is famous for being the source of a Roman inscription identified among the materials taken from it to build the Heller Castle in Coplean. The inscription (CIL III 827) was raised by Valerius Valentinus, a beneficiarius at the fort, for the goddess Nemesis and it is the first discovered mention of Samum castra. A line reading "…subsi[g](navit) Samum cum reg(ione) (tr)ans val(um)…" was interpreted by archaeologist Károly Torma as evidence of a regio transvalum which prompted him to look for its location, eventually leading to the discovery of the Roman ruins at Poieni and Bologa, and the beginning of Limes Porolissensis archaeological study. See also List of castra Limes Porolissensis External links Roman castra from Romania - Google Maps / Earth Deprecated link archived 2012-12-05 at archive.today Notes
Castrul roman Samum

Castrul roman Samum de la Cășeiu, județul Cluj, a fost construit în jurul anului 106, ca și parte a șirului de castre de apărare Moigrad-Porolissum - Tihău - Cășeiu - Ilișua. Descriere Castrul a fost construit pe malul râului Someș, aproximativ la șase kilometri de municipiul Dej și era unul dintre punctele strategice de apărare a Daciei nordice. Castrul (situat în punctul Cetățele) este înscris pe lista monumentelor istorice din județul Cluj elaborată de Ministerul Culturii și Patrimoniului Național din România în anul 2010. Vezi și Lista locurilor în Dej Listă de castre romane din România Lista cetăților din județul Cluj Lista palatelor din județul Cluj Lista castelelor din județul Cluj Legături externe CIMEC (01) CIMEC (02) Ceramica din castrele romane de la Bologa și Cășeiu. Considerații asupra vaselor de uz casnic, de Cosmina Gabriela Cupșa Roman castra from Romania - Google Maps / Earth Arhivat în 5 decembrie 2012, la Archive.is Note
Castrul roman de la Tihău

Castrul roman se găsește pe teritoriul localității Tihău, județul Sălaj, Transilvania, în locul numit Grădiște. Note Legături externe Roman castra from Romania - Google Maps Arhivat în 5 decembrie 2012, la Archive.is / Earth Arhivat în 5 decembrie 2012, la Archive.is Vezi și Listă de castre romane din România
Băneasa Shopping City

Băneasa Shopping City is a shopping center in the north of Bucharest, Romania, opened on 18 April 2008. Located in the Băneasa neighborhood of Sector 1, it is part of the Băneasa Developments owned by Aurel Gabriel Popoviciu and Radu Timofte. Besides the Băneasa Commercial Platform, Băneasa Developments orchestrates a mix of real estate developments, shopping center management and an extensive entertainment unit. Băneasa Shopping City is an extensive commercial and real estate area located in the northern area of Bucharest. History The mall was constructed by French firm Bouygues in 2008. Investment in the mall development was 150 million euros. Băneasa Shopping City is the fifth mall opened in Bucharest, after Bucharest Mall, Plaza Romania, City Mall and Unirea Shopping Center. In total, it includes 280 stores. The shopping center attracted more than 750,000 visitors in the first month. The mall has 55,000 square meters of retail space and also includes Grand Cinema&More, inaugurated in 2011, with the Dolby Atmos technology. It also has a quarterly fashion and lifestyle magazine (Styler) and has developed one of the most efficient intelligent building management systems in Romania. References
Băneasa Shopping City

Băneasa Shopping City este un centru comercial din nordul Bucureștiului, deschis la data de 18 aprilie 2008. Are o suprafață totală închiriabilă de 85.000 metri pătrați și este deținut de omul de afaceri Gabriel Popoviciu. Constructorul mallului a fost firma franceză Bouygues. Investiția în dezvoltarea mallului a fost de 150 milioane euro. Băneasa Shopping City este al cincilea mall deschis în București după București Mall și Plaza Romania, City Mall și Unirea Shopping Center. Cuprinde în total 280 de magazine. Centrul comercial a atras, în prima lună, peste 750.000 de vizitatori. Băneasa Shopping City face parte din Proiectul Băneasa controlat de oamenii de afaceri Puiu Popoviciu și Radu Dimofte, alături de Universitatea de Științe Agricole și Medicină Veterinară București (USAMVB). Investiția în întregul proiect este estimată la 1,8 miliarde de euro. Parcul comercial Băneasa (numit și Zona Comercială Băneasa), care cuprinde mallul Băneasa Shopping City, Centrul comercial Feeria, dar și unități distincte ale unor retaileri precum IKEA, Carrefour, Bricostore sau Mobexpert, este cea mai mare dezvoltare de acest gen din România, care a implicat investiții totale estimate la circa 300 milioane euro până în prezent. Zona Comercială Băneasa este una dintre cele trei părți integrate ale Proiectului Băneasa. Pe lângă zona comercială care se întinde pe o suprafață de 450.000 de metri pătrați, Proiectul Băneasa va oferi peste 3.000 de unități locative și un parc de afaceri cu spații de birouri tip A și A plus, cu o suprafață de 160.000 de metri pătrați. Note Legături externe Site web oficial Baneasa Shopping City - Prezentare Arhivat în 17 iulie 2007, la Wayback Machine. Localizare pe hartă
Palau CEC

El Palau CEC (en romanès: Palatul CEC), a Bucarest, Romania, construïda entre el 8 de juny de 1897 i 1900 i situada a Calea Victoriei davant del Museu Nacional d’Història de Romania, és la seu central del CEC Bank. Història Abans de la construcció del palau, la ubicació era ocupada per les ruïnes d'un monestir (Sant Joan el Gran) i una fonda contigua. L'església del segle XVI va ser reformada per Constantin Brâncoveanu entre el 1702 i el 1703, però posteriorment es va deteriorar i va ser enderrocada el 1875. El palau es va construir com a nova seu del banc més antic de Romania, la institució pública d'estalvi Casa de Depuneri, Consemnațiuni și Economie, més tard coneguda com a CEC (en romanès: Casa de Economii și Consemnațiuni), i actualment CEC Bank. Es va comprar el terreny i es va construir l'edifici amb fons propis de la institució. Les obres van començar el 8 de juny de 1897 i es van acabar el 1900. El projecte va ser dissenyat per l'arquitecte Paul Gottereau, llicenciat a l'École nationale supérieure des Beaux-Arts de París; la construcció va ser supervisada per l'arquitecte romanès Ion Socolescu. El 2009, va ser la seu de les celebracions del 60è aniversari de la princesa hereva Margarida de Romania, i el 2015 també va ser la seu del 25è aniversari de la celebració de la caritat de la princesa heredità Margareta (FPMR). Arquitectura Construït en un estil eclèctic, el palau està rematat per una cúpula de vidre i metall. L'entrada presenta un arc sostingut per dos parells de columnes d'estil compost. Les quatre cantonades estan decorades amb frontons i escuts i acaben en cúpules renaixentistes. Referències Bibliografia Silvia Colfescu, București - ghid turistic, istoric, artistic, ed. Vremea, 2006 Dan Berindei, Sebastian Bonifaciu - București Ghid turistic, Ed. Esport-Turisme, București, 1980