NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Bucharest Old Town

The Old Town is located in the center of Bucharest, Romania, and is known for its nightlife. Ion C. Brătianu Boulevard crosses the historic center from north to south, dividing this area into two approximately equal parts. Also in this perimeter is the beginning of the Calea Moșilor. In addition to the 48 streets, between which are the following streets: Lipscani, Șelari, Covaci, Doamnei, Stavropoleos, Franceză, Șepcari, in the historic center there are also three entrances, three passages and five squares or squares. Gallery See also Curtea Veche References External links Old Town / Lipscani: A Brief History
Marienburg (Feldioara)

Die Marienburg in Feldioara (deutscher Ortsname ebenfalls Marienburg), im Kreis Brașov in Rumänien, ist eine mittelalterliche Ordensburg des Deutschen Ordens. Lage Die Höhenburg liegt ungefähr 20 Kilometer von Brașov (Kronstadt) entfernt. Sie wurde auf einer Anhöhe errichtet und befindet sich auf ungefähr 497 Meter über dem Meeresspiegel. Vor Ort erkennt man zwei Befestigungsanlagen, eine westliche und eine östliche. Die östliche ist die alte Burganlage des Deutschen Ordens, welche auch „Ur-Marienburg“ genannt wird (). Die westlich gelegene Anlage gleicht eher einer Stadtbefestigung () und stellt die Kirchenburg der Ortschaft dar. Die westliche Kirchenburg und die östlich davon gelegenen Überreste der Ordensburg sind zwei unterschiedliche, nicht miteinander verbundene Anlagen. Hintergrund 1211 rief König Andreas II. von Ungarn den Deutschritterorden zur Unterstützung gegen die Kumanen ins Land. Sie sollten die Ostgrenze seines wachsenden Königreiches sichern. Der König genehmigte ihnen zahlreiche Privilegien, darunter Immunität, das Recht auf Selbstverwaltung, sowie die Errichtung steinerner Festungen zur Sicherung der Umgebung. Ihre erste Burggründung wurde noch im selben Jahr inmitten der sumpfigen und bewaldeten Landschaft auf einem Hügel errichtet, auf dem, wie archäologische Funde belegen, schon zuvor Siedlungsaktivitäten stattgefunden hatten. Diese Burg, bei der es sich wohl um den Hauptsitz der Ordensritter handelte, wurde nach der Schutzpatronin des Ordens, der Jungfrau Maria, benannt. Das Verhältnis zum ungarischen König und Adel verschlechterte sich, nachdem der Orden offensichtlich begonnen hatte, eine eigenständige Herrschaft im siebenbürgischen Burzenland aufzubauen. Papst Honorius III. genehmigte dem Orden im Jahr 1223 die Bildung eines eigenen Staates. Daraufhin zwang der ungarische König die Ordensbrüder im Jahr 1225 das Land wieder zu verlassen. Kurz darauf erbauten sie, noch im 13. Jahrhundert, ihre neue Marienburg am Fluss Nogat im Norden Polens. 1838 wurde der Ort Marienburg (dessen rumänischer Name Feldioara lautet) mit der Ordensburg Marienburg durch ein Erdbeben stark zerstört. Der erhaltene Bestand wird heute unterschiedlich gedeutet. Die eher klassische Deutung geht offenbar davon aus, dass die Ur-Marienburg, also die östliche Befestigungsanlage, den eigentlichen Burgkomplex darstellt, den die Deutschordensbrüder errichteten. Eine andere Deutung geht davon aus, dass die westlich gelegene Befestigungsanlage die Reste der ursprünglichen Marienburg der Deutschordensbrüder darstellt und dass die östliche Befestigungsanlage nur den besser erhaltenen Vorwerkbereich beinhaltet. Eine weitere Deutung geht davon aus, dass die Ur-Marienburg erst von den Siebenbürger Sachsen errichtet wurde. In den Jahren 2013 bis 2017 erfolgten eine Sanierung und ein weitgehender Wiederaufbau der besagten östlich gelegenen Burgruine. Weblinks Einzelnachweise
Barcaföldvári vár

A barcaföldvári vár, Földvár, Marienburg; műemlék Romániában, Brassó megyében. A romániai műemlékek jegyzékében a BV-II-a-A-11695 sorszámon szerepel. Története Az ország védelmére a keleti irányból támadó nomád népek ellen II. Endre magyar király a Német Lovagrendet hívta be, akiknek engedélyezte favárak építését. Ezek egyike a barcaföldvári vár. A helybeli szász hagyomány szerint a "Castrum Sancte Mariae" (Szűz Mária várát) egy 1345-ös tatár betörés rombolta le. A tatárok által lerombolt vár védelmi szerepét a 15. században emelt vár vette át, amit a közeli domb tetején húztak fel. Az újonnan felépített erősség tipikus szász parasztvár volt, szabálytalan ellipszis alakú területen épült fel, sarkaiban négyszögletes tornyokkal, falában pedig szuroköntőkkel, udvarán egy kápolnával, a lakosság pedig a templomot és a városkát is különálló kőfallal vette körül. 1526, a mohácsi csatavesztés után az anarchikus belháborúba sodródott országban a fegyvereké lett a döntő szó. A habsburg Ferdinánd pártján álló szászokat itt győzték le a Szapolyai János pártján álló Enyingi Török Bálint által vezetett csapatok. 1599-ben Vitéz Mihály havasalföldi vajda pusztított a szászok lakta településen. Később, a 17. század elején Basta zsoldosai elől menekült a lakosság a téglavárba, amelynek ostromát csak hétezer forint váltságdíj lefizetése ellenében tudták elkerülni. Barcaföldvár közelében zajlott le 1612-ben a Báthory Gábor ellen felkelt szászok és az erdélyi fejedelem hadai közötti csata. Rövid ideig itt, Földvárnál táborozott Thököly Imre is a kurucaival, 1690-ben, amikor a zernyesti csatában legyőzte a császáriakat. A Rákóczi-szabadságharc után a vár épületeit sokáig raktárként használták. Később a lakosság a vár anyagát építőanyagként használta, majd az 1977-es földrengés ismét hozzájárult pusztulásához. A fákkal, bokrokkal benőtt rom restaurálását 2013-ban kezdték, és 2018-ban nyitották meg az újjáépített várat. Leírása A vár a hegy-fok alakját követve, szabálytalan háromszög volt, melynek átmetszeti legnagyobb hossza 380 lépés, és alap szélessége (a nyugati oldalon) 350 lépés volt. A nyugati oldal a falu felőli hegyhátról könnyen megközelithető volt, ezen az oldalon levő folyosós kapuját Philippi Porta leírásában Latina név alatt emlitette. A másik két oldalon a hegyhát meredeken emelkedik, itt sánc nem is volt, hanem csak magasan elhelyezett lőrésekkel ellátott falak álltak. Galéria Jegyzetek Források "Lista monumentelor istorice: Județul Brașov" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28.. Várlap hu [1] Archiválva 2018. április 5-i dátummal a Wayback Machine-ben Erdélyi várak [2] Archiválva 2018. április 5-i dátummal a Wayback Machine-ben Orbán Balázs: A Székelyföld leírása: Történelmi, régészeti, természetrajzi s népismei szempontból. Budapest: Arcanum. 2003. További információk Barcaföldvár a YouTube-on: [3] Fényképek a várról
Hoogteburcht van Mariënburg

De Hoogteburcht van Mariënburg (Duits: Deutschordenburg Marienburg), (Hongaars: Barcaföldvári vár), Roemeens: Cetatea Feldioarei) is een 13e-eeuwse Kruisvaardersburcht van de Duitse Orde in Feldioara (Duits: Marienburg & Hongaars: Barcaföld) in het historische Burzenland in het toenmalige Koninkrijk Hongarije, tegenwoordig gelegen in Transsylvanië in Roemenië. De hoogteburcht werd tussen 2013 en 2017 deels gereconstrueerd op de oude ruïnes van het complex. Tegenwoordig is het een Etnografischmuseum. De burcht ligt nabij de monding van de Homorod in de Olt en dicht bij de vroegere comitaatsgrens met Háromszék gelegen aan de overzijde van de rivier de Olt. Ligging De historische comitaatshoofdstad Brassó / Kronstadt / Kroonstad, tegenwoordig vooral bekend als Braşov ligt zo'n 20 kilometer ten zuiden van de hoogteburcht. De laatstgenoemde stad was eerder ook de hoofdstad van Burzenland. De burcht ligt op een hoogte van 497 meter boven zeeniveau.Het stadje beschikt over in totaal twee verdedigingswerken. Enigszijds deze hoogteburcht in het oosten en anderzijds een Weerkerk in het westen. Deze zijn indirect met elkaar verbonden. Achtergronden en Geschiedenis De Duitse Orde werd in het jaar 1211, door de Hongaarse Koning Andreas II gevraagd naar dit land te komen
Cetatea Bologa

Cetatea de la Bologa se află în cadrul localității Bologa din județul Cluj. Istoric Un castrum antic roman, numit Resculum este cea mai veche așezare din zonă specificată în documente. A fost ridicat în jurul anului 106 D.C., drept garnizoană a Cohortei II “Hispanorum”, a cărei misiune era, probabil, apărarea graniței Imperiului Roman. Pe măsură ce romanii au încercat să consolideze granițele, în secolul II D.C. au fost aduși coloniști din Grecia, se crede din zona Patras. Ruinele castrului sunt vizibile și astăzi în locul numit "Grădiște", deși majoritatea zonei a fost folosită ca suprafață agricolă. În apropierea castrului există și ruinele unei băi romane. Evul mediu Pe lângă castru, pe malul opus al râului Henț se află o fortăreață, menționată pentru timp de mai multe secole ca Sebesvár și apărând pe majoritatea hărților Evului Mediu ale zonei. Bologa a fost atestată pentru prima oară documentar în 1304 ca Sebuswar, apoi apărând nominalizată cu diverse nume, cum ar fi Sepuswar din 1324, Sebeswar - 1329, Sebeswar alio nomine Hunyadwar - 1398, Castrum regis Sebes - 1393, Castrum regis Hunyad - 1397, Sebes Varallya - 1760. Regele Sigismund de Luxemburg a donat Bologa împreună cu Cetatea Bran lui Mircea cel Bătrân, după semnarea la Brașov a tratatului de alianță împotriva Imperiului Otoman în 1399. Punct strategic pe drumul care ducea la Oradea, fortăreața a servit și drept refugiu pentru populația locală în momentele de restriște. A câștigat importanță în secolul XVII, când otomanii au cucerit Oradea și împiedica acțiunea de colectare a taxelor. Sultanul a ordonat demolarea ei, dar ordinul nu a fost dus la îndeplinire. A fost distrusă însă mai târziu de lobonți prin explozie. Turnul și o mare parte din ziduri au mai rămas încă în picioare. La mijlocul secolului XX turnul și-a pierdut acoperișul, probabil ultimul element din lemn al ruinelor. Tot ceea ce a mai rămas este piatră. Galerie de imagini Vezi și Listă de cetăți în România Lista cetăților din județul Cluj Lista palatelor din județul Cluj Lista castelelor din județul Cluj Obiective turistice în județul Cluj Bibliografie Repertoriul arheologic al județului Cluj, Cluj-Napoca, 1992. Liviu Stoica, Gheorghe Stoica, Gabriela Popa (2008). Castles & Fortresses in Transylvania: Cluj County. Castele și cetăți din Transilvania: Județul Cluj. Cluj-Napoca. ISBN 978-973-0-05364-7. Mentenanță CS1: Nume multiple: lista autorilor (link) Lectură suplimentară Șantierul arheologic Bologa, Jud. Cluj (1967), Eugen Chirilă, Nicolae Gudea, Editura Academiei Republicii Socialiste România, 1973. Legături externe Imagini ale cetății Bologa Arhivat în 26 iunie 2007, la Wayback Machine. de Scurtă descriere a cetății Bologa Arhivat în 10 octombrie 2007, la Wayback Machine. de Imagini ale cetății Bologa Arhivat în 8 octombrie 2007, la Wayback Machine. hu Cetatea Bologa hu Imagini și planul cetății Arhivat în 17 februarie 2008, la Wayback Machine. hu Hărți de localizare a cetății Arhivat în 27 octombrie 2007, la Wayback Machine. hu Planuri și imagini vechi Arhivat în 19 aprilie 2008, la Wayback Machine. Cetatea Bologa pe patzinakia.ro (și PDF)
Cimitirul Eternitatea din Botoșani

Cimitirul Eternitatea este un cimitir din orașul Botoșani (județul Botoșani). Este cel mai vechi cimitir din oraș, datând din 1880, și având în jur de 8.000 de locuri de veci. Aici este înmormântat politicianul Dimitrie Scarlat Miclescu. Tot aici este înmormântat și Tobias Gherghel, fost prefect și ministru de război și de lucrări publice, dar și sora marelui poet național Mihai Eminescu, și anume Henrietta Eminescu, decedată la Botoșani în anul 1889, locul înhumării risipindu-se în timp. De asemenea, sunt înhumate în acest cimitir și personalități locale, foști profesori ai Liceului A. T. Laurian, precum profesorul Constantin Iordăchescu sau gazetar Scipione Bădescu. De asemenea aici este înmormântat pictorul Ion Ipser (31 august 1926 - 31 august 2006) împreună cu familia sa. Secțiuni ale cimitirului Cimitirul Armenesc Cimitirul Catolic Cimitirul Eroilor Sovietici Cimitirul cuprinde un monument și morminte ale soldaților sovietici ce au decedat în cel de-Al doilea război mondial în împrejurimile orașului sau interiorul județului. Referințe Legături externe Cimitirul Eternitatea localizare
Banat National College

Banat National College is one of the most prestigious high schools in Timișoara. It was certified "European school" by the Ministry of Education in 2004. The college buildings are part of the complex that belonged to the School Sisters of Notre Dame, which also owned the Notre Dame Church in Timișoara. Currently, this complex is part of the old Iosefin district, inscribed in the list of historical monuments with the code TM-II-s-B-06098. History The building of the Banat National College has housed educational institutions since its establishment. Between 1773 and 1880, Trivium Elementary School functioned here. Between 1881 and 1890, in parallel with the Elementary School, the Notre Dame Sisters' School also functioned here. Between 1890 and 1924, the old elementary school was abandoned, and the new Catholic school expanded its perimeter, adding the wing from the current General Ion Dragalina Boulevard. In 1924, the Notre Dame Sisters' School expanded its scope of activity, establishing the Queen Marie Housekeeping School. In 1931, with the establishment of high school courses, the institution became the Notre Dame Roman Catholic High School for Girls. In 1946, the Queen Marie Housekeeping School changed its name to the Urban Housekeeping School, and later, in 1947, to the Housekeeping Technical School. With the educational reform of 1948, the Housekeeping Technical School became the Pedagogical School for Educators, and the Notre Dame Roman Catholic School for Girls became the Pedagogical School for Girls. In 1948 the section with teaching in Serbian was moved here, from the C.D. Loga High School; it was split off in 1990 with the establishment of the Serbian High School. In 1961 a German section and a Hungarian section were established. The first one still functions today, and the Hungarian one broke away with the establishment of the Béla Bartók High School. It got its current name in 1999. The building where the college functions is a historical monument. It was built in 1881 in historicist style according to the plans of architect Eduard Reiter. It is currently owned by the Timișoara City Hall, having been bought in 2023 from the Roman Catholic Diocese. Students At the beginning of the 2019–2020 school year, at the Banat National College, a number of 2,448 students were distributed in 89 classes: primary school – 35 classes (912 students); middle school – 22 classes (655 students); secondary school – 32 classes (881 students). References
Mihai Viteazul National College, Bucharest

Mihai Viteazul National College (Romanian: Colegiul Național Mihai Viteazul) is a high school located at 62 Pache Protopopescu Boulevard, Bucharest, Romania. One of the most prestigious secondary education institutions in Romania, it was named after the Romanian ruler Michael the Brave (Romanian: Mihai Viteazul). History The school traces its origins to 1865, when Saint Sava National College was becoming overcrowded and two gymnasium classes were split off, marking the start of a separate institution. In 1867, Prince Carol decreed the establishment of Michael the Great Gymnasium, marking its legal beginning. For some 30 years, the school did not have its own building, moving around from place to place. It ultimately settled in the yard of the Lutheran Church. The students showed solidarity with the 1907 Romanian Peasants' Revolt. During the Central Powers’ occupation in World War I, the school was evacuated, its archive destroyed and classes suspended. Following the war, it was decided to construct a permanent building on land acquired by the Education Ministry in 1914. The cornerstone was laid in 1921 and work on the main building was largely completed by 1928. It was used as a field hospital in World War II. In the early years of the communist regime, the 1937 auditorium burned down during a spontaneous student protest, which led to four students (including Sorin Bottez) being condemned to harsh prison sentences. The chapel on the upper floor became and remains a gymnastics room, although the high windows retain cross shapes. Eventually, the school was again moved, while the building housed a workers’ school. It returned as School nr. 13, and was again named after Michael the Brave in 1969. It was declared a national college in 1996. In 2011, by which time there were 1,200 students, the building underwent a thorough restoration. The school building is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs. Alumni and faculty Alumni Faculty Gheorghe Bogdan-Duică Bonifaciu Florescu Petre V. Haneș Constantin Noe George Potra I. M. Rașcu Octav Șuluțiu Ștefan Zeletin Notes References Lucian Nastasă, "Suveranii" universităților românești. Mecanisme de selecție și promovare a elitei intelectuale. Cluj-Napoca, Editura Limes, 2007, ISBN 978-973-726-278-3 Aurel Sasu (ed.), Dicționarul biografic al literaturii române. Pitești: Editura Paralela 45, 2004. ISBN 973-697-758-7 External links (in Romanian) Official site
Colegiul Național Mihai Viteazul din București

Colegiul Național Mihai Viteazul din București este un liceu, fondat în anul 1865. Este situat pe bulevardul Pache Protopopescu, în sectorul 2 al orașului. Școala ce poartă numele ilustrului voievod al Țării Românești, Mihai Viteazul, a luat ființă în anul 1865, constituită mai întâi ca o subdiviziune a Liceului „Sfântul Sava”. După doi ani își dobândește statutul autonom și până la sfârșitul Primului Război Mondial instituția va funcționa în diverse locații. Construcția actualului sediu din Bulevardul Pache Protopopescu nr. 62 a început în anul 1921 și a fost finalizată, în linii generale, după patru ani. Rând pe rând au fost ridicate sălile de curs, laboratoarele de botanică, zoologie, geografie, acquarium, biblioteca (a carui fond inițial de carte s-a ridicat la 20000 de volume și care a fost deschisă încă de la început marelui public), internatul, o sală de spectacole cu o capacitate de peste 1000 de locuri, o capelă (înzestrată cu unul dintre puținele paraclisuri dintr-o unitate școlara din România epocii și care a fost inaugurată festiv în 1936 prin participarea patriarhului Miron Cristea), un amfiteatru (care a purtat numele ministrului liberal al educației, dr. Constantin I. Angelescu) și o sală de educație fizică, care de la început a fost foarte bine utilată. La un secol și jumătate de existență, prezentul onorează tradiția. Colegiul Național „Mihai Viteazul” este unul dintre liceele de top din București și din țară: în anul 2014, „Mihai Viteazul” ocupă locul al treilea în Capitală, conform rezultatelor obținute la examenul de bacalaureat., iar în 2025 ocupă locul 7 pentru rezultatele aceluiași examen, cu o rată de promovare de 100% și o medie de 9,11. În plus, liceul se remarcă prin activitățile extracurriculare variate la care elevii pot participa și anume: Departamentul de Activități, Trupa de teatru „Orpheus” (una dintre cele mai bune trupe de liceeni), Clubul de dezbatere „Pache”, Clubul MUN (Model United Nations), Corul CNMV, Revista „Plăcinta cu dovleac” (cu o tradiție de peste 50 de ani), schimburile de experientă cu Olanda si Statele Unite, „Odyssey of the Mind”, dar și echipele de baschet, handbal, volei și fotbal. De asemenea liceul are propriul post de radio, „La Mishu”, și oferă pregătire pentru examenele CISCO și ECDL. Liceul este implicat în mai multe proiecte, cum ar fi Comenius, Grundtvig, Fundația ecologică „Floare de Colț” sau proiectul „"De vorbă cu...”, care aduce în liceu diverse personalități. Clădirea este înscrisă în Lista monumentelor istorice 2010 - Municipiul București - cod LMI B-II-m-B-19484. Note Legături externe Colegiul Național “Mihai Viteazul” - Site web oficial Urmașii lui Einstein de la Colegiul „Mihai Viteazul“[nefuncțională], 2 februarie 2008, Bogdan Dărădan, Ziarul Lumina
Gheorghe Șincai National College (Bucharest)

Gheorghe Șincai National College (Romanian: Colegiul Național Gheorghe Șincai) is a high school located at 167 Calea Șerban Vodă, Bucharest, Romania. History The school traces its origins to autumn 1890, when two classes were split off from the overcrowded Matei Basarab High School. Another class was added a year later. A royal decree issued in December 1892 by Education Minister Take Ionescu established the institution as a classical gymnasium. Upon the proposal of a teacher from Transylvania, it was named after Gheorghe Șincai. It became a high school in 1919. The present building was begun in 1924, and was ready for use in 1928. In 1948, the new communist regime dropped the Șincai name, which was restored in 1957. Meanwhile, a girls’ high school functioned in the same building until 1956, when the two were merged. Șincai was declared a national college in 2002. The school building is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs, as is the sculpture of Șincai by Ion Schmidt-Faur, in front of the school entrance. Faculty Vladimir Cavarnali Traian Lalescu I. M. Rașcu Octav Șuluțiu Alumni Florența Albu Constantin Beldie Mihail Diaconescu Mihu Dragomir David Emmanuel Paula Ivan Gheorghe Mihoc Gică Petrescu Constantin Rădulescu Nicolae Saramandu Notes External links Official website
Mihail Kogălniceanu National College

Mihail Kogălniceanu National College (Romanian: Colegiul Național "Mihail Kogălniceanu") is a public day high school in Galați, Romania, located at 161B Brăilei Street. Established as an all-girls high school in 1878, it became coeducational over time. Since 2012, the school has also been offering middle school education. Alumni George Guțu, philologist Ionuț-Florin Pucheanu, mayor of Galați since 2016 Florin Ristei, singer Teodor Vișan, painter References External links (in Romanian) Official site Selected alumni - Centrul Județean de Resurse și de Asistență Educațională Galați
Colegiul Național „Mihail Kogălniceanu” din Galați

Colegiul Național "Mihail Kogălniceanu" este un liceu din municipiul Galați. A fost fondat în 1878. Se clasează în Top 100 licee din România. Date despre Liceu A fost înființat în 1878 la nevoia de a asigura studii superioare și fetelor. Acesta a purtat mai multe nume de-a lungul timpului. De câțiva ani are și Gimnaziu. De-a lungul timpului a avut mai multe locații, de exemplu, actualul sediu al Regionalei CFR Galați de pe Strada Domnească. În prezent, sediul se afla în zona Țiglina I-Complex Francezi. Performanțe școlare A ocupat în 2019 locul 38 în Topul Național al Liceelor. În 2023 se afla pe locul 55. A avut în 2019 o rată de promovabilitate a Examenului de Bacalaureat de 100,00%. Acesta ocupă locul 3 în Topul Județean al Liceelor. Este întrecut de Colegiul Național „Vasile Alecsandri” și Colegiul Național “Costache Negri” Galați. Note Sursele de informații și legături externe Site oficial Topul Județean al Liceelor
Complesso museale di scienze naturali Ion Borcea

Il complesso museale di scienze naturali "Ion Borcea" (in romeno Complexul Muzeal de Științele Naturii „Ion Borcea” è un museo ubicato nella città di Bacău, Romania. Storia Il primo museo di scienze naturali di Bacău fu fondato nel 1961, all’inizio come sezione del Museo Provinciale di Bacău. Nel 1990 diventò un museo a sé stante. L'attuale edificio, sede amministrativa del complesso museale di scienze naturali "Ion Borcea", fu inaugurato nel 2003. Al suo interno è presente una serra a struttura elicoidale, ospitante un gran numero di piante. Il complesso deve il suo nome allo zoologo romeno Ion Borcea (1879-1936). Sezioni Il complesso museale comprende le seguenti sezioni: Museo di scienze naturali Vivaio Osservatorio astronomico "Victor Anestin" Casa di Ion Borcea Museo di scienze naturali La collezione del museo di scienze naturali comprende circa 195.500 esemplari. I campi scientifici trattati variano dalla zoologia (mammalogia, ornitologia, erpetologia, ittiologia, entomologia) alla botanica, dalla geologia alla paleontologia. Note Collegamenti esterni (RO) Sito ufficiale, su complexulmuzealionborceabacau.ro. Complexul Muzeal Ion Borcea Bacau (canale), su YouTube.