NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Манастир Комана

Манастир Комана (рум. Mănăstirea Comana) је светиња која припада Румунској православној цркви. Налази се у општини Комана, у јужном делу Румуније. Историја Манастир Комана (по српском Хомана) је смештен у истоименој општини округа Ђурђу. Основао га је Влад Цепеш III Дракула 1461. године, као манастирску тврђаву, али је разрушен пре краја 16. века. Место на којем је манастир подигнут некад је било острво, изграђено готово усред мочваре док је на северу био дрвени мост, који се лако могао запалити у случају опасности. Истраживања су изведена на првим конструкцијама Комана и проучавањем докумената тог времена од стране неколико истраживача, као што су Цезар Балијац и Григоре Јонеску, као и анализе коју су обавиле архитекте задужене за рестаурацију и консолидацију зидова откривају да је манастир основао Влад Цепеш III у 15. веку. Документ од 27. септембра 1461. године, који је издао уред Влада Цепеша, одредио је поседе које припадају манастиру. Истраживања су утврдила да је постојала некропола око мале цркве из друге половине 15. века или прве половине 16. века. Комана је временом запала у лоше стање, а изворни манастир је потпуно срушен и потом обновљен 1589. године од стране Радуа Сербана, будућег принца Влашке. Нови манастир је био утврђен са одбрамбеним зидовима и пет кула. У манастиру Комани је по одобрењу влашког војводе Матеја Басарабе, живео у старости и умро митрополит јенопољски, Србин, Лонгин Коренић Бранковић, брат јенопољског владике Саве Бранковића. У манастиру је уз Лонгина живео извесно време синовац, потоњи Сава II Бранковић митрополит ердељски од 1656. године. Опет је обновљен између 1699. и 1703. године од стране Шербана Кантакузина. Године 1861. Јон Брезојану је открио темеље оригиналног манастира Влада Цепеша. Током археолошког ископавања обављеног у 1970-им годинама, код темеља садашњег манастира откривено је безглаво тело, које је можда припадало Владу Цепешу. Поједини историчари као што је Константин Резачевици верују да је вероватно Влад био сахрањен овде, близу места где је убијен. У дворишту манастира, близу цркве, налази се објекат који је на Списку историјских споменика Румуније под називом „Маузолеј хероја палих у Првом светском рату”. Галерија Референце Литература Спољашње везе
Манастир Козия

Манастирът Козия (на румънски: Mănăstirea Cozia) или Козият манастир е манастир от Римникската архиепископия на Румънската православна църква. Историческо, символично и духовно средище на Влахия. Манастирската църква, посветена на „Света Троица“, е издигната от Мирчо Стари, и е църква близнак на църквата на Крушевац (Лазарица), почти сигурно проектирана и издигната от едни и същи строители. Манастирският комплекс е възстановяван от Нягое Басараб и Константин Бранковяну, като при последния се сдобива с архитектурни елементи в бранковянски стил. В манастира се съхранява саркофагът на Мирчо Стари и се намира гробът на майката на Михай Храбри - монахиня Теофана. Източници
Monestir de Cozia

El monestir de Cozia el va fer construir Mircea I de Valàquia prop de Călimănești el 1388 i hi ha també la seva tomba. És un dels monuments d'art i arquitectura medievals més importants de Romania. Història El nom del monestir és d'origen cumà i significa "noguer", de la paraula turca koz, que vol dir noguera. El nom original del lloc era l'equivalent romanès, Nucetul. Tanmateix, ja el 1387, un document de Mircea cel Bătrân utilitza el nom actual. El claustre fortificat data de la fundació (1388) i és l'únic d'estil romà d'Orient que es conserva a Romania. Disposa de dues capelles al costat cap al riu Olt i les seves cúpules romanes d'Orient es reflecteixen a l'aigua. És un dels punts de referència cultural i natural més emblemàtics de Romania. L'aspecte de l'església el van modificar Neagoe Basarab (1517), i també Şerban Cantacuzino i Constantin Brâncoveanu (1707), que van afegir una galeria, una nova font, una capella i una torre de vigilància, afegint a la seva arquitectura l'"estil brâncovenesc". Les decoracions de les facetes de les parets amb rosetes de pedra, fileres horitzontals de maó i pedra d'estil romà d'Orient i marcs verticals no tenen precedents en l'arquitectura valaca. La semblança amb l'església de Lazarica indica que Mircea I el vell va fer optar també per artesans serbis de l'Escola de Morava. Cozia es va pintar entre 1390 i 1391. Alguns dels frescs originals (1390) encara estan ben conservats. Museu Cozia disposa d'un museu d'exposició d'art antic: manuscrits i gravats antics, brodats i objectes de culte. Enterraments Mircea I de Valàquia Referències Enllaços externs El monestir de Cozia, lloc oficial, però actualment (3 de setembre de 2015) piratejat per algun sistema de programari maliciós. (in Romanian) Mănăstirea Cozia, a Episcopia Râmnicului Visita virtual al monestir de Cozia Arxivat 2014-02-28 a Wayback Machine.
Klášter Cozia

Klášter Cozia je byzantský monastýr na území Valašska, který roku 1388 nechal postavit významný rumunský kníže Mircea I., jež zde má i svojí hrobku. Díky své historii, architektuře a vzácným nástěnným malbám se jedná se o jednu z nejcennějších středověkých památek v Rumunsku, která však stále slouží svému původnímu klášternímu účelu. Poloha Klášter leží na pravém břehu řeky Olt nedaleko obce Călimănești v župě Vâlcea. Nejbližší velké město je Râmnicu Vâlcea (22 km po rychlostní komunikaci DN7). Postavení kláštera v Oltské soutěsce bylo ve středověku strategické, neboť se jednalo o obtížně přístupné místo, kudy však již od dob Římanů vedla jedna z hlavních příjezdových cest do Dácie – na protilehlém břehu řeky Olt byly nalezeny vykopávky římské stanice Arutela. Na východní straně soutěsky se tyčí pohoří Cozia se stejnojmenným národním parkem. Na západní straně se pak tyčí pohoří Căpățâni. V moderní době byl na řece Olt nedaleko kláštera postaven systém vodních elektráren. Popis Klášter byl ve středověku významné kulturní centrum, které si svůj poutní charakter zachovalo i do současnosti (je navštěvováno jak velkým množstvím turistů, tak věřících). Zachovalo se zde velké množství starých ikon, rukopisů, maleb a dalších předmětů k uctívání, které je možno si prohlédnout v místním muzeu historického umění. Vedle toho je možná i návštěva samotného areálu kláštera, kde stojí za pozornost zejména historické malby – nejstarší fresky jsou z roku 1390. Klášterní kostel byl mimo jiné též znázorněn na rumunské známce z roku 1968. Galerie Reference Související články Národní park Cozia pohoří Cozia Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Klášter Cozia na Wikimedia Commons Oficiální stránky Virtuální prohlídka kláštera Archivováno 28. 2. 2014 na Wayback Machine. Video na YouTube, (anglické titulky)
Kloster Cozia

Das Kloster Cozia (rumänisch Mǎnǎstirea Cozia) liegt im Olt-Tal in Rumänien. Es wurde 1386 von Fürst Mircea dem Älteren gegründet. Erst als Nucet-Kloster benannt, bekam es den heutigen Namen vom nahe gelegenen Berg Cozia. Da das Kloster auch aus strategischen Gründen erbaut wurde – es diente zur Sicherung des Karpatenübergangs – wurde es wie eine Burg befestigt. Nach wiederholten Zerstörungen wurde das Kloster von Neagoe Basarab im Jahr 1517 und von Constantin Brâncoveanu um 1707 jeweils erneuert. Die letzte Sicherung der Bausubstanz und umfassende Renovierung wurde zwischen Juli 1958 und Januar 1959 von der rumänischen Regierung auf Anregung des damaligen Patriarchen Justinian Marina (1901–1977) durchgeführt und steht unter Denkmalschutz. Lage Das Kloster Cozia liegt am Fluss Olt und der Nationalstraße DN7 im Dorf Căciulata der Gemeinde Călimănești in der historischen Region Walachei. Architektur und Innenausstattung der Klosterkirche Hinter dicken Befestigungsmauern findet sich ein Innenhof mit der Klosterkirche sowie Wohngebäuden und Wirtschaftsgebäuden. Die Klosterkirche steht in der Mitte des Innenhofs. Sie ist der Hl. Dreifaltigkeit geweiht und wurde von dem Fürsten Mircea dem Älteren gestiftet. Erbaut zwischen 1387 und 1391 über einem kreuzförmigen Grundriss, ist das Schiff mit einem Tonnengewölbe geschlossen. 1707 wurde sie durch einen repräsentativen zweigeschossigen Narthex in den Formen der italienischen Renaissance und einen Turm über der Vierung ergänzt. Der Tambour des Turms ist durch hohe Rundbogenfenster reich gegliedert und mit einer flachen Kuppel abgeschlossen. Das gesamte Bauwerk hat ein aus rötlichen Ziegeln und hellem Stein bestehendes Streifenmuster – ein typisch byzantinisches Erscheinungsbild. Der gesamte Innenraum einschließlich des Gewölbes ist vollständig mit byzantinischen Fresken ausgemalt. Museum Im Klostergebäude selbst gibt es ein kleines Museum, in dem Ikonen aus dem 14. bis 19. Jahrhundert, Glasmalerei, sakrale Gegenstände und Textilien aus dem Kirchenschatz sowie alte Handschriften und Drucke in kyrillischer, griechischer und glagolitischer Schrift aufbewahrt werden. Weblinks Bildergalerie expedia.de Einzelnachweise
Monasterio de Cozia

El Monasterio de Cozia fue erigido cerca de Călimănești por Mircea I de Valaquia en 1388, alberga su tumba y es uno de los monumentos más valiosos de arte medieval nacional y arquitectura en Rumanía. Historia El nombre del monasterio proviene del idioma cumano y significa "nogal", de la palabra túrquica koz, que significa nuez.​ El nombre original del sitio era el equivalente rumano, Nucetul, pero en 1387, un documento de Mircea I utiliza el nombre actual. El claustro fortificado data de la fecha de fundación (1388) y es el único de estilo bizantino preservado en Rumanía. Dos capillas están incorporadas al lado mirando hacia el río Olt y sus cúpulas bizantinas se reflejan en el agua, creando una de las vistas culturales más icónicas de Rumanía. El aspecto de la iglesia fue modificado por Neagoe Basarab (1517), Şerban Cantacuzino y Constantin Brâncoveanu (1707), quién añadió una galería, una fuente nueva, una capilla y una torre de reloj, añadiendo a su arquitectura el 'estilo brâncovenesc'. Los muros están decorados con rosetas de piedra, filas de estilo bizantino horizontales de ladrillo y piedra y los marcos verticales no tienen precedentes en la arquitectura valaca. El parecido con la iglesia de Lazarica indica que Mircea I contrató artistas serbios de la Escuela de Morava. De gran valor es la iglesia de hospital, bolnița (1543), con frescos originales interiores bien preservados como el retrato votivo del gobernante Mircea I y sus hijos. Cozia se pintó entre 1390 y 1391. Algunos de los frescos originales (1390) todavía se encuentran muy bien preservados. La imagen de la iglesia del monasterio fue usada como sello rumano en 1968. Museo Cozia presenta un museo de arte viejo: impresiones y manuscritos viejos, bordados y objetos de adoración. Entierros Mircea I de Valaquia Carol I Referencias Enlaces externos El Monasterio de Cozia, sitio oficial, pero actualmente (3 sept 2015) pirateado por algún malware del sistema. ((en rumano)) Mănăstirea Cozia, en Episcopia Râmnicului Visita virtual del Monasterio de Cozia Archivado el 28 de febrero de 2014 en Wayback Machine.
Monastère de Cozia

Le monastère de Cozia (en roumain : Mănăstirea Cozia) est un édifice religieux orthodoxe de la commune de Călimănești en Roumanie. Fondé en 1388 par Mircea Ier de Valachie et abritant sa tombe, il est un des monuments les plus remarquables de l'art national médiéval du pays. Situation Le monastère s'élève au bord de l'Olt, au nord du village de Căciulata qui fait partie de la commune de Călimănești, dans le județ de Vâlcea. Étymologie Le lieu où s'élève le monastère se nommait à l'origine Nucetul en roumain et signifie « noyeraie ». Le nom Cozia provient du couman et est synonyme, tiré du turc koz, signifiant « noix ». Histoire L'église du monastère, dédiée à la Sainte-Trinité, est édifiée entre 1387 et 1391 à l'initiative du voïvode Mircea Ier. L'apparence du bâtiment est modifiée à l'époque de Neagoe Basarab V (1517), Șerban Ier et de Constantin II (1707), qui ajoutent un porche, une nouvelle fontaine, une chapelle et une tour de garde en complément de son architecture initiale dans le style Brancovan. Les décorations des facettes murales avec des rosettes en pierre originales et des cadres montrent l'influence du style byzantin et, surtout, de la tradition architecturale serbe de l'école de la Morava. L'église de l'hôpital 'bolnița' (1543) est particulièrement remarquable du fait de ses fresques intérieures particulièrement bien conservées comme celle représentant le portrait du souverain Mircea Ier et de ses fils. Le monastère est décoré de fresques peintes entre 1390 et 1931. Quelques-unes des fresques d'origine datant de 1390 sont dans un état de conservation convenable. Le monastère comprend un musée exposant des œuvres anciennes : de vieux manuscrits, des broderies et des objets de culte. Références Liens externes Extérieur de l'église Peintures de l'église Portail du monachisme Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Roumanie Portail du christianisme orthodoxe
Cozia kolostor

A Cozia kolostor Romániában, Olténiában, Vâlcea megyében, Călimăneștiben, az Olt jobb partján helyezkedik el. Az ortodox vallási épületegyüttes a romániai műemlékek jegyzékében a VL-II-a-A-09697 sorszámon szerepel. Mircea cel Bătrân alapította 1388-ban, a történelem során pedig sokszor alakították és javították. A történelem során a román nép számára fontos szerepe volt. Egyes források tanúsítják, hogy már 1415-ben működött itt iskola. Története A legenda szerint egy másik, Negru Vodă által épített kolostor mellett épült. 1388. május 18-án avatták fel. A belső festése 1390 és 1391 között készült. Mircea cel Bătrân sokat költött arra, hogy rendben tartsa és fejlessze ezt a kolostort, külön jogokat adott a kolostornak valamint engedélyezte Ocnele Mari sóbányáiból való só kitermelését a kolostor javára. Ezt a munkát a szolgákkal végeztették. A történelem folyamán többször is javították a kolostort, legutoljára 1959-ben. Fennléte alatt többször nem csak kolostori szerepet töltött be. 1879 és 1893 között börtön volt, működött kórházként is, az első világháború idején istállóként is szolgált. A román kultúrában A kolostor a román irodalom több híres alkotásában is megjelenik: Grigore Alexandrescu: Umbra lui Mircea la Cozia Mihai Eminescu: Scrisoarea III (Harmadik levél) Dumitru Ciurezu: Noaptea-n miez la mănăstire Eugen Jebeleanu: Cozia Ion Brad: Epitaf la Mânăstirea Cozia Victor Tulbure: Mircea Ioan Alexandru: Imnul lui Mircea cel Bătrân Alexandru Vlahuţă: România pitorească Képek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Mănăstirea Cozia című román Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Források "Lista monumentelor istorice: Județul Vâlcea" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28.. Mănăstirea Cozia de la Căciulata. ran.cimec.ro (Hozzáférés: 2021. február 7.) Cozia, mănăstirea transformată în grajd şi puşcărie. www.tribuna.ro (2011. augusztus 21.) (Hozzáférés: 2021. február 7.)
Monastero di Cozia

Il monastero di Cozia, eretto vicino a Călimăneşti come donazione del Voivoda Mircea il Vecchio (Mircea cel Bătrân), è uno dei monumenti più preziosi dell'arte e dell'architettura medievale nazionale in Romania. Il nome del monastero è di origine cumana e significa "noce", dalla parola turca koz, che significa noce. Il nome originale del luogo era l'equivalente rumeno, Nucetul, ma già nel 1387 un documento di Mircea cel Bătrân usa il nome attuale. Il chiostro fortificato risale alla sua fondazione (1388) ed è l'unico in stile bizantino conservato in Romania. Due cappelle sono incorporate nel fianco verso il fiume Olt e le loro cupole bizantine si riflettono nell'acqua, creando uno dei paesaggi culturali e naturali più iconici della Romania. L'aspetto della chiesa è segnato da una profonda influenza serba, in particolare da parte della scuola artistica e architettonica promossa da nobili e notabili serbi nella valle della Morava nei secoli XIV e XV. Le decorazioni alle pareti con rosette, gli ordini alternati orizzontali di conci e mattoni (di derivazione bizantina) e lo slancio verticale sono senza precedenti nell'architettura valacchiana e denotano una forte somiglianza con la chiesa di Lazarica in Serbia, il che fa dedurre l'impiego di artigiani serbi. La struttura è stata modificata da Basarab V Neagoe (1517), Şerban Cantacuzino e Constantin Brâncoveanu (1707), che ha aggiunto una veranda, una nuova fontana, una cappella e una torre di guardia, aggiungendo alla sua architettura lo stile brâncovenesc. Di grande valore è la chiesa bolniţa (1543), con affreschi interni ben conservati, fra i quali il ritratto votivo del sovrano Mircea il Vecchio e dei suoi figli. Il monastero fu dipinto tra il 1390 e il 1391. Alcuni degli affreschi originali (1390) sono ancora oggi ben conservati. La chiesa del monastero fu posta sul timbro romeno nel 1968. Il Monastero di Cozia ospita una mostra che esibisce antichi manoscritti e stampe, ricami e oggetti di culto. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Monastero di Cozia
Monastyr Cozia

Monastyr Cozia – prawosławny monastyr z końca XIV w., położony w Rumunii przy ważnym szlaku komunikacyjnym w przełomie rzeki Aluty w Karpatach, na Wołoszczyźnie. Jest jednym z najświetniejszych dzieł wołoskiej sztuki średniowiecznej. Ufundowany został przez hospodara Mirczę Starego (tutaj później pochowanego) – zbudowano go w latach 1386–1388. Kolejne etapy rozbudowy dokonywane były za panowania hospodarów Neagoe Basaraba (1517 – rozbudowa zabudowań klasztornych), Șerbana Cantacuzino oraz Konstantyna Brâncoveanu (1707 – dobudowa przedsionka cerkwi, rozbudowa monastyru). Wielokrotnie był oblegany i niszczony, m.in. w 1821, gdy schronili się tutaj walczący przeciwko Turkom uczestnicy greckiego ruchu narodowowyzwoleńczego Filiki Eteria, oraz podczas walk austriacko-rumuńskich w czasie I wojny światowej. Centrum kompleksu stanowi cerkiew zbudowana na planie trójkonchowym – prostokąta z apsydami we wschodniej części (od północy, południa i wschodu, półokrągłymi od wewnątrz, wielokątnymi od zewnątrz). Wnętrze cerkwi ozdobione jest malowidłami, niektóre z nich pochodzą jeszcze z XIV w. (wyróżnia się m.in. obraz wotywny przedstawiający fundatora). Nad kopułą wieńczącą nawę wznosi się wieża. Ściany cerkwi wykonane są z naprzemiennie układanych poziomych pasów kamienia i cegły, dodatkowo elewację dzielą dwa gzymsy. Od zachodu znajduje się osiemnastowieczny przedsionek arkadowy, z dekoracją malarską. Obok cerkwi w zabudowaniach monastyru znajdują się dwie kaplice (oratorium hospodara Mihnei II z drugiej połowy XVI w. oraz kaplica Konstantyna Brâncoveanu z początku XVIII w. W pobliżu znajduje się cerkiew szpitalna (tzw. bolnița) z 1543, wyróżniająca się dobrze zachowanymi freskami we wnętrzach, przedstawiającymi m.in. Mirczę i jego synów. Linki zewnętrzne zarchiwizowana dawna oficjalna strona monastyru. manastirea-cozia.go.ro. [zarchiwizowane z tego adresu (2013-09-03)]. cerkwie Rumunii malowidła w kościele
Монастырь Козия

Монастырь Козия (рум. Mănăstirea Cozia) — монастырь Рымникской архиепископии Румынской православной церкви, расположенный в Кэлимэнешти. Его основателем является Мирча Великий, а монастырь отреставрировали Нягое Басараб и Константин Брынковяну. Монастырский храм посвящён Святой Троице. Монастырь Козия сохранил свой первоначальный вид в моравском стиле, несмотря на последующие дополнения и эклектику. На самом деле монастырская церковь, вероятно, была построена теми же мастерами после церкви Святого Первомученика Стефана в Крушеваце. Позже монастырь получил элементы брынковянского стиля. В монастыре хранятся саркофаг Мирчи Великого и могила матери Михая Храброго — монахини Феофана. Примечания Ссылки Козия // Православная энциклопедия
Манастир Козија

Манастир Козија је најсветији православни манастир у Румунији. Његов оснивач је Мирча Велики, а манастир су обновили Њагое Басараб и Константин Бранковјану. Историја Манастир Козија је у свом изворном облику у моравском стилу, упркос накнадним допунама и еклектицизму. У ствари, манастирска црква је вероватно подигнута по цркви Светог првомученика Стефана у Крушевцу и то од истих мајстора. Касније је манастир добио неке елементе у бранкованском стилу. У манастиру се чува саркофаг Мирче Великог и гроб мајке Михаја Храбрија — монахиње Теофане. Референце
Remolcar

Remolcar es el proceso de tirar por detrás con una cadena, enganche o algún otro tipo de acoplamiento. El remolcar es más visible cuando es llevado a cabo por vehículos de carretera, pero también se hace desde navíos, embarcaciones de recreo y tractores. La remolcación de tropas y cargamentos, los cuales transportaban planeadores, se hacía desde detrás de aeronaves durante la Segunda Guerra Mundial, y sigue siendo un medio popular en planeadores de ocio modernos para despegar. En la industria marítima, en particular, el remolque es una ciencia muy especializada. En el ciclismo de ruta, remolcar es el proceso de acompañamiento que hace un gregario a su jefe de equipo en una etapa, cuando este tiene dificultades físicas y/o mecánicas para seguir el ritmo de la carrera. Véase también Remolque
Буксировка

Буксиро́вка (через глагол нид. boegseeren, от лат. pulsare — «толкать») — действие по значению глагола буксировать. В другом источнике указано, что «буксировка» ж. — тяга, таск, подчалка. Передвижение недействующего или безмоторного транспортного средства, несамоходных машин и прицепов, барж, планёров, самолётов на аэродромах и тому подобное с помощью другого транспортного средства. Буксировка может применяться как в качестве временной меры (например, при передвижении неисправных транспортных средств), так и при перевозке грузов в специальных транспортных системах. Примеры буксировки в различных видах транспорта Примеры буксировки между различными видами транспорта Буксировка воздушного судна на аэродроме. Применяется специальный аэродромный тягач, либо приспособленные для этого автомобили, трактора. Буксировка судов железнодорожными локомотивами. Например, через шлюзы Панамского канала суда буксируют специальные локомотивы-мулы. Буксировка воздушных шаров и воздушных змеев военными кораблями. Использовалась на заре развития авиации (конец XIX — начало XX веков) для наблюдения, разведки, а также для поднятия на высоту антенн. Примечания Литература Глава XII. Буксировка судов или плавучих объектов, Кодекс внутреннего водного транспорта России. Глава XII. Договор буксировки, Кодекс торгового мореплавания России.
Bogsering

Bogsering är att dra något efter sig. Med bogserbåt en pråm eller annan båt, med bil eller traktor en bil eller annat fordon. Vid bogsering på land använder man sig av en så kallad bogserlina eller, vid bogsering av större fordon, en bogserstång. Metoden att dra skidåkande eller cykelburna infanterister efter ett motordrivet fordon kallas tolkning. Tolkning brukar även vara benämning för namn på civil bogsering av sparkstöttingar, cyklar, skridskoåkare, med mera, efter vanligtvis motoriserade fordon. Ett flertal av dessa typer av tolkningar är otillåtna, troligtvis på grund av att sådan tolkning kan utgöra säkerhetsrisker. Bogsering är förbjuden på motorväg, om inte fordonet råkat ut för ett så kallat nödstopp och inte kan ta sig därifrån på egen hand. Då får man bogsera till närmaste avfart, men skall hålla sig i vägrenen. En personbil som bogserar en annan personbil får max köra i 30 km/h. Om fordonet är särskilt inrättat för bärgning och bogsering av skadade fordon får det köra i max 40 km/h. En av de vanligaste typerna av bogsering är bärgningsbogsering eller bogsering av fordon. Bärgningsbogsering är när en bärgningsbil transporterar en trasig eller havererad bil. Källor Trafikförordning (1998:1276)