NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Biserica „Duminica Tuturor Sfinților” din Stănești

Biserica cu hramul „Duminica Tuturor Sfinților” din Stănești, comuna Stănești, județul Gorj, a fost ridicată în anul 1732. Lăcașul de cult figurează pe lista monumentelor istorice 2010, cod LMI GJ-II-m-B-09385. Istoric și trăsături Datează din perioada austriacă a Olteniei, fiind ctitorită în 1732 de boierul Constantin Obedeanu. Biserica este construită din piatră și cărămidă. Planul este în formă de navă cu un singur turn-clopotniță, situat pe pronaos, naosul dreptunghiular și absida semicilindrică la interior și poligonală la exterior. Pridvorul este deschis și dreptunghiular și susținut de 6 stâlpi octogonali din cărămidă cu baza pătrată și doi semistâlpi adosați de zid. Stâlpii sunt legați prin arce în acoladă. Note Vezi și Stănești, Gorj Legături externe Monumente istorice din România-Fișă și localizare de monument Biserici cu pictură exterioară din Oltenia Imagini
Casa Mița Biciclista

Casa Mița Biciclista (cunoscută și sub numele de Casa Teodorescu, după Constantin Teodorescu) este un monument istoric aflat pe teritoriul municipiului București. Numele ei provine de la Maria Mihăescu. Descriere Proiectată de arhitectul N. C. Mihăescu, casa Beaux-Arts cu influențe Art Nouveau are fațade bogat ornamentate, cu balcoane și reliefuri cu heruvimi, lei și cupidoni. Numele casei amintește de apelativul proprietarei Maria Mihăescu, prima femeie din București care a mers pe bicicletă, cunoscută pentru viața extravagantă și luxoasă pe care o ducea. Casa este pe colț, la intersecția dintre străzile Biserica Amzei și Christian Tell. Casa a fost renovată în 2022. Grupul spaniol Mantor, jucător activ pe piața construcțiilor din România, a executat lucrările de consolidare ale casei, investiția ajungând la 4,5 milioane de euro. Casa a fost deschisă pentru public în luna noiembrie 2022 cu un bal organizat de Asociația Română pentru Cultură, Educație și Normalitate (ARCEN). Galerie Note Legături externe
Mănăstirea Cămărășeasca

Mănăstirea „Sfântul Ioan Botezătorul”, zisă și Mănăstirea Cămărășeasca (după familia Cămărășescu, ce s-a implicat în restaurarea bisericii în mai multe rânduri), este o mănăstire monument istoric aflată în orașul Târgu Cărbunești. În Repertoriul Arheologic Național, monumentul apare cu codul 78338.02. Istoric și trăsături Mănăstirea Cămărășeasca este situată pe malul drept al râului Gilort, în apropiere de orașul Târgu Cărbunești. Este ctitoria din anul 1780 a polcovnicului Mihai Colțescu, în timpul voievoduluiui Alexandru Ipsilanti. Alături de hramul „Tăierea cinstitului cap al Sfântului Ioan Botezătorul”, ctitorii au ales ca protector și pe Sfântul Mare Mucenic Dimitrie. Biserica are formă de navă, cu zidurile groase, din cărămidă, având clopotnița deasupra pronaosului, o caracteristică a sfârșitului de secol al XVIII-lea. Pridvorul este sprijinit pe stâlpi de piatră în stil brâncovenesc, cu arcadele în formă de semicerc. În pridvor se află două morminte: al lui Toma Cămărășescu și al soției acestuia. Tabloul votiv din pronaos, în dreptul ușii de la intrare, îl reprezintă pe ctitorul Mihail Colțescu, cu soția Catrina și familia lui; în stânga ușii, pe fiul lui, Mihalache Colțescu, cu soția Luxa și familia. Pictura din anul 1831 este opera lui Matei si Gh. Zugravu și reprezintă scene biblice de o mare frumusețe. Catapeteasma este din zid și împodobită în dreapta cu icoanele împărătești ale Mântuitorului Iisus Hristos, Sfântului Ioan Botezătorul, Sfântul Gheorghe cu Sfinții Apostoli Petru si Pavel, iar în stânga cu icoanele Maicii Domnului, Sfântul Dimitrie, Sfântul Nicolae, Sfânta Parascheva. Mănăstirea este împrejmuită cu un zid de apărare, făcut din piatră de râu. Ultima urmașă a ctitorului a fost Anica Colțescu, fiul acesteia a fost Toma Cămărășescu, om de cultură, prefect al Gorjului. În 1880 s-au făcut reparații la biserică și a fost înzestrată cu obiecte de cult de valoare. În 1920 istoricul Nicolae Iorga a vizitat această biserică și a fost profund impresionat, apreciindu-i tezaurul artistic și semnalând-o Comisiei Monumentelor Istorice, care a declarat-o monument istoric. În 1928 fiicele lui Toma, Ana și Nissa Cămărășescu au constatat degradarea monumentului și au făcut reparații la acoperiș și zidul de apărare. O altă restaurare a fost făcută în perioada anilor 1967-1969 de către preotul Solomon Moțocu, constând în acoperirea bisericii cu tablă și repararea zidului înconjurător. După această dată biserica a rămas în părăsire până la 1 septembrie 1994, când cu încuviințarea Sfântului Sinod s-a redeschis Mănăstirea Cămărășeasca ca mănăstire de maici. În anul 2011, în curtea mănăstirii a fost strămutată din satul Pojogeni, comuna Copăcioasa, o biserică de lemn monument istoric de la anul 1730. Note Bibliografie Vasile Dumitrache, Mânăstirile și schiturile României pas cu pas, București, Nemira, 2001, p. 39-41. ISBN 973-569-479-4 Vezi și Târgu Cărbunești Legături externe Fișă de monument Imagini din exterior Imagini din interior
Turnul clopotniță al curții domnești din Piatra Neamț

Turnul clopotniță al curții domnești din Piatra Neamț este un monument istoric situat în municipiul Piatra Neamț, județul Neamț. Este situat în Piața Libertății nr. 2. Clădirea a fost construită în anul 1499. Figurează pe noua listă a monumentelor istorice sub codul LMI: NT-II-m-A-10567.03. Istoric și trăsături Note
Cinema Dacia-Marconi

Cinema Dacia-Marconi a fost un cinematograf emblematic din București, activ încă din perioada interbelică. Autorizat în 1926 de arhitectul Constantin Cănănău (v. biografie aici) și inaugurat în 1930 în stil Art Deco, este situat pe Calea Griviței și a funcționat inițial sub numele Marconi. A cunoscut o perioadă de apogeu până la naționalizarea din 1948, devenind un important centru cultural al orașului. În 1951, numele a fost schimbat în Cinema Alexandr Popov, iar din 24 septembrie 1963, în conformitate cu noile linii ale național-comunismului, a devenit Cinema Dacia. După anul 2000, similar altor cinematografe din capitală, și-a oprit activitatea și a fost abandonat. În 2006, clădirea a fost retrocedată proprietarilor de drept, dar nu s-au efectuat lucrări de restaurare. În prezent, se află în ruine și este inclusă pe lista monumentelor istorice din București. Note
Livedea Gospod Church

The Livedea Gospod Church (Romanian: Biserica Livedea Gospod) is a Romanian Orthodox church located at 30 Calea Plevnei in Bucharest, Romania. It is dedicated to Saints Constantine and Helena. The church was built in 1785, probably on the site of an earlier one. The name is an archaic term for “princely orchard” and refers to the ruler's fruit trees that used to grow in the area. Its ktitors were several neighborhood tradesmen, including a furrier, a tailor and a saddle-maker. They are commemorated in the inscription above the door, written in Romanian Cyrillic and also noting that Michael Drakos Soutzos was prince of Wallachia at the time. Repairs took place in 1861, 1880 and 1919. The shape is trefoil; the building is small (19.5 x 7–9 meters), with very thick walls. In 1880, the original frescoes were covered in oil painting by Gheorghe Ioanide. Costin Petrescu repainted after 1918, and further work was done in 1960. The paintings were restored in 1995–1997. The church building was consolidated after 1998. Original frescoes have been uncovered. These decorate the left apse of the nave, and feature Saints Theodore of Amasea, Theodora and Mercurius. Additionally, the ktitor Constantin Beșleaga appears together with his wife Ștefana and their child. Initially, a bell tower stood above the entrance. It was taken down after becoming deteriorated, and the bells were taken and melted during the German occupation in World War I. New bells were installed after 1918, in a wooden structure repaired in 2003. The church is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs. Notes References Lucia Stoica and Neculai Ionescu-Ghinea, Enciclopedia lăcașurilor de cult din București, vol. I. Bucharest: Editura Universalia, 2005, ISBN 973-7722-12-4
Magazinul Victoria din București

Magazinul Victoria din București este un monument istoric aflat pe teritoriul municipiului București. Magazinul a rezultat din transformarea unei părți din Palatul Librăriei și Institutului de Arte Grafice Socec & Co., construit în 1880. După 1931, magazinul s-a extins în toată clădirea. A fost reamenajat de arhitectul Herman Clejan în stil Art Deco, după modelul magazinelor pariziene, cu spații mari de expunere. A fost primul mare magazin din Românie și și-a păstrat funcționalitatea de-a lungul epocii comuniste. Note
Maison du Cerf (Sighișoara)

La Maison du Cerf (en roumain : Casa cu Cerb) est la maison la mieux préservée de Sighișoara, en Roumanie. Elle a été construite au XVIIe siècle. Elle a été nommée ainsi en raison de la tête de cerf insérée dans un angle de la façade du bâtiment. Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du patrimoine mondial Portail de la Roumanie
Conacul Cândeștilor

Conacul Cândeștilor este un ansamblu de monumente istorice aflat pe teritoriul satului Cândești, comuna Vernești. În Repertoriul Arheologic Național, monumentul apare cu codul 50139.03. Ansamblul este format din următoarele monumente: Conac (cod LMI BZ-II-m-B-02381.01) Pivniță (cod LMI BZ-II-m-B-02381.02) Fermă (cod LMI BZ-II-m-B-02381.03) Note Galerie
Curtea Domnească din Curtea de Argeș

Curtea Domnească din Curtea de Argeș este un ansamblu de monumente istorice aflat pe teritoriul municipiului Curtea de Argeș. În Repertoriul Arheologic Național, monumentul apare cu codul 13631.07. Ansamblul este format din următoarele monumente: Biserica „Sf. Nicolae” - Domnesc (cod LMI AG-II-m-A-13647.01) Ruinele caselor domnești Basarab I (cod LMI AG-II-m-A-13647.02) Ruinele caselor domnești Neagoe Basarab (cod LMI AG-II-m-A-13647.03) Turnul de poartă al incintei bisericii (fostă clopotniță) (cod LMI AG-II-m-A-13647.04) Turnul de poartă al Curții Domnești (cod LMI AG-II-m-A-13647.05) Ruine zid de incintă al primei biserici (cod LMI AG-II-m-A-13647.06) Zid de incintă al bisericii (cod LMI AG-II-m-A-13647.07) Zid de incintă al Curții Domnești (cod LMI AG-II-m-A-13647.08) Casă tradițională (cod LMI AG-II-m-A-13647.09) Biserica „Sf. Nicolae” - Domnesc Ctitorie a lui Basarab I, terminată în anul 1352, în cadrul reședinței voievodale din sec. XIII. înglobează fundațiile bisericii din sec. XIII. Biserica, monument în cruce greacă înscrisă, de tip complex, este una din cele mai reprezentative monumente ale arhitecturii românești medievale. Picturile murale interioare, deosebit de valoroase, au fost realizate în 1364-1369. Inclusă în Lista Indicativă UNESCO. Note Galerie
Pitești Sud

Pitești Sud (rum. Gara Pitești Sud) – stacja kolejowa w miejscowości Pitești, w Okręgu Ardżesz, w Rumunii. Stacja jest obsługiwana przez pociągi CFR Călători. Znajduje się na ważnej magistrali kolejowej Bukareszt – Pitești – Krajowa. W budynku dworca funkcjonuje poczekalnia, bar, posterunek policji, restauracja, punkty usługowe, toaleta. Przed budynkiem dworca znajduje się postój taksówek oraz przystanki komunikacji publicznej. Linie kolejowe Linia Bukareszt – Pitești – Krajowa Linia Pitești – Curtea de Argeș Przypisy Linki zewnętrzne Informacje o stacji – CFR Calatori
Gara Pitești

Gara Pitești (cunoscută și ca Pitești Sud) este cea mai importantă gară din municipiul Pitești. Aceasta este străbătută de linia București Nord - Craiova (linia de cale ferată 901) și linia spre Curtea de Argeș (906). Prezentare generală Gara a fost inaugurată pe 13 septembrie 1872, în același timp cu darea în folosință a liniei de cale ferată Pitești-Chitila-București. Această clădire este ultimul supraviețuitor al seriei de clădiri construite în 1872 de consorțiul prusac al antreprenorului Bethel Henry Strousberg pentru căile ferate române. Gara veche a fost demolată iar în locul acesteia s-a construit o gară modernă. Noua gară finalizată în anul 2016 este o cladire parțial suspendată, întinzându-se peste liniile de cale ferată, astfel încat peroanele se află sub clădire, iar trenurile opresc sub aceasta. Aceasta are peste 1.000 de metri pătrați și două etaje. Gara are și un minimall în sala de așteptare, cu multe magazine, scări rulante și lifturi cu o capacitate de 15 persoane care îi duc pe călători pe peroane. În apropiere sunt amenajate spații de parcare. Clădirea include, la nivelul etajului întai, un pasaj care face legătura între cartierul Tudor Vladimirescu și gară. Legături feroviare Din Pitești sunt trenuri sau vagoane directe zilnice spre următoarele localități din România: București, Craiova, Constanța, Slatina, Curtea de Argeș, Câmpulung Muscel, Titu etc. CFR Călători și CFR Marfă sunt principalii operatori, dar mai sunt și alte firme private. Oferta Tarif Regio la trenurile InterRegio „Săgeata Albastră” Datorită numărului de călători în continuă scădere din ultimii ani, ce-i drept din cauza unor tarife foarte mari raportate la distanță și durata de mers (mai ales pe această relație), CFR Călători a introdus pe mai multe rute oferte promoționale de la noul mers de tren ce a intrat în vigoare de la 13 decembrie 2015. Oferta a atras la Pitești un succes foarte mare, tot mai mulți călători revenind la tren după mulți ani în care au preferat alte variante de transport, astfel la anumite ore de vârf în weekend-uri multe trenuri Săgeata Albastră nu mai pot oferi o capacitate de locuri suficient de mare. Oferta se bucură în continuare de o mare apreciere a călătorilor în continuă creștere. Legături externe Mersul Trenurilor de Călători Arhivat în 19 decembrie 2009, la Wayback Machine.
Cimitirul ostașilor germani de la Frunzoaia

Cimitirul ostașilor germani de la Frunzoaia (cunoscut și sub denumirile de Cimitirul ostașilor germani de la Tișița sau Cimitirul „Poiana lui Frunză”) este un monument istoric (cod LMI VN-IV-s-A-06653) situat la Frunzoaia, la drumul DN2L Tișița-Panciu (km 2), în satul Bătinești, comuna Țifești. Monumentul comemoreaza Bătălia de la Mărășesti (care a avut loc in Primul Razboi Mondial, intre Regatul Romaniei si Imperiul German) și adăpostește osemintele ostașilor germani, români, austrieci, cehi, francezi, slovaci, ruși, sârbi și unguri căzuți pe câmpul de luptă. Istoric La lansarea monografiei satului Bătinești, Toader Vișan declara: Astfel, începănd cu anul 1917, armata germană a amenajat un Cimitir de campanie pe teritoriul acestei comune, pe amplasamentul actualului monument. Cimitirul fost construit în anul 1924 (ctitor: Guvernul German) și restaurat în anul 1994. Acesta este unul din cele patru cimitire ale ostașilor germani de pe raza județului Vrancea, alaturi cele de la Focșani, Soveja și Bordești. Intrarea în cimitir se face dinspre DN2L printr-un fronton de piatră, acesta fiind împrejmuit cu ziduri de piatră și beton. Pietrele funerare menționează numele, regimentul și gradele celor înmormântați aici. Crucile mormintelor sunt delimítate în patru careuri în baza a două alei largi, formând astfel o cruce. La intersecția aleilor se află un monument comemorativ realizat în piatră. În primele decenii de comunism, cimitirul a fost profanat și transformat de către localnici în obor pentru vite. Vezi și Bătălia de la Mărășești Frontul de răsărit Mausoleul de la Mărășești Note Legături externe Lista morților de război din Primul Război Mondial, centralizați în Cimitirul Eroilor din comuna Țifești, sat Bătinești, județul Vrancea Wikimapia - Cimitirul Ostașilor Germani - Frunzoaia (1924)
Palatul Știrbei din București

Palatul Știrbei din București este o clădire istorică situată pe Calea Victoriei din București. Istoric Palatul a fost construit în jurul anului 1835, după planurile arhitectului francez Michel Sanjouand, la comanda viitorului domn al Țării Românești, Barbu Știrbei (1799-1869), în acel moment mare logofat al dreptății. Palatul în stil neoclasic cu numeroase elemente grecești va fi folosit de Barbu Știrbei, în perioada 1849-1856, ca reședință domnească de protocol, aici desfășurându-se mai multe baluri și petreceri galante. După 1869, palatul trece în proprietatea fiilor domnitorului care construiesc pe terenul din spatele palatului, grajdurile si anexele. În 1881 palatul a fost restaurat de arhitectul Friedrich Hartman, la solicitarea prințului Alexandru Știrbei. Cu acest prilej a fost adăugat etajul, inclusiv fațada decorată cu cele patru cariatide, precum și turnul de nord-est. În perioada comunistă, palatul Știrbei a fost confiscat și atribuit, în perioada 1954-1977, Muzeului de Artă Populară, apoi, Muzeului sticlei și ceramicii (anii '80 - 1994), ca secție a Muzeului Național de Artă. Palatul a fost retrocedat urmașilor lui Barbu Știrbei, care l-au vândut în 2005 unui om de afaceri român cu suma de aproximativ 11 milioane de euro. La sfârșitul anului 2008 s-au efectuat demolări la atenansele clădirilor ce formau complexul arhitectural al Palatului Știrbei, deși potrivit arhitectului Adrian Bălțeanu ele fac parte din categoria Zone protejate cu valoare ridicată și grad de protecție maxim. Din decembrie 2025, clădirea găzduiește un centru comercial cu numeroase branduri internaționale, precum Dior, Saint Laurent, Celine, Valentino Garavani, Guerlain, fiind primul „luxury department store” din România. Note Galerie Legături externe Materiale media legate de Palatul Știrbei din București la Wikimedia Commons
Hala Traian din București

Hala Traian din București este un monument istoric aflat pe teritoriul municipiului București. Hala Traian, operă a arhitectului italian Giulio Magni, proiectată după modelul halelor pariziene, din metal și cărămidă, a fost inaugurată în 1896 în Cartierul Evreiesc al Bucureștilor. Vechea configurație cuprindea parter și subsol, magazine de carne, legume, coloniale etc. și scări care coborau de la parter la subsol, unde existau bazine pentru pește viu, depozite, ventilatoare pentru aerisire și utilaje frigorifice. Note
Scaune Church

The Scaune Church (Romanian: Biserica Scaune) is a Romanian Orthodox church located at 2 Scaune Street in Bucharest, Romania. It is dedicated to the Dormition of the Mother of God and to the Nativity of Mary. The pisanie indicates the presence of a wooden church in 1611, and a list of priests in the parish archive begins with that year. The first documentary mention dates to 1669, with additional records later in the 17th century. The name derives from the surrounding district, and refers to the wooden slabs on which butchers cut meat. In its first two centuries, it was also known as Măcelarilor (Butchers’) and Săpunarilor (Soap makers’). The present church is located on the same site; the pisanie records that it was completed in 1705. A merchant willed funds for the purpose, which were granted by his nephew. In 1843, the portico arches were enclosed in masonry, while the exterior was plastered and repainted. It was repaired again in 1878, and once more in 1915, when it lay in ruins. The church was closed from around 1908 to 1939. At that point, repairs started under architect Ștefan Balș-Lupu, who opened the arches and tiled the roof. In 1944, the surrounding soil was cleared away, as the terrain is around one meter higher than the base of the church. New flooring was installed on the interior and exterior. The iconostasis, dating to the early 18th century, was restored, as was the baldachin. The interior frescoes are original, their date and author unknown; these too were cleaned and repaired. The church reopened on August 15, 1944, the primary feast day, and was reconsecrated on September 8, the second feast. The cross-shaped church measures 27.1 meters long by 8.3 to 12 meters wide, with thick walls. Its only dome, the octagonal bell tower with recessed arches above the narthex, was rebuilt in 1954. There was originally another one above the nave, which was not restored, and the central part of this section has a vaulted ceiling. The portico features ten thick brick columns supporting five quite narrow arches on the western facade (the central one being larger) and two on each side. It has two vaulted ceiling sections. The stone portal is carved with floral designs. The wooden door is coated in tin, signed by a worker in 1795. The exterior decoration is light: a string course between two rows of brick set in sawtooth pattern, a cornice with a similar design and windows with simple stone frames. The cornice and dome base feature specially positioned bricks. The parish house dates to 1947. The church is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs. Notes References Lucia Stoica and Neculai Ionescu-Ghinea, Enciclopedia lăcașurilor de cult din București, vol. I. Bucharest: Editura Universalia, 2005, ISBN 973-7722-12-4 External links Official website
Casa Ion Mincu

Casa Ion Mincu este un monument istoric aflat pe teritoriul municipiului București. Clădirea, în formǎ de L, este construită în sistemul vechi, tradițional, cu pivniță parțială, compusă din două încăperi boltite cu bolți semicilindrice din cărămidă, parter și eraj, pereți din zidărie de cărămidă, planșee din lemn și acoperiș din tablă. Fațadele sunt tencuite cu mortar de var. Imobilul este compus din corpul central, de dimensiuni medii, și o aripă laterală dezvoltată în lungime cuprinzând dependințele. La colțurile fațadelor pilaștri decorativi decroșați, care se continuă deasupra cu o profilatură; ancadramentele ferestrelor sunt compuse din pilaștri puțin scoși în relief, care susțin frontoanele în timpanul cărora se găsește câte un cartuș cu inițialele I.E.M. Un rând de dinți de ferăstrău din stuc împrejmuiește fațadele corpului central, dând un efect de unitate. Aripa laterală este tratată aparte, într-un stil mai apropiat de cel neoromânesc. Casa Ion Mincu nu a fost construită în totalitate de către arhitectul cu același nume. El a cumpărat un imobil și terenul din jurul lui, în martie 1890, de la arhitectul Gaetano Antonio Burelli. Ion Mincu a extins clădirea, adăugându-i corpul din grădină. Note Galerie
Mântuleasa Church

The Mântuleasa Church (Romanian: Biserica Mântuleasa) is a Romanian Orthodox church located at 20 Mântuleasa Street in Bucharest, Romania. It is dedicated to the Archangels Michael and Gabriel. The church is named after the street on which it stands, which in turn derives from a wealthy merchant, Manta, who owned land in the area. It was built by his sister Maria and his wife Stanca, according to the pisanie of 1733. For a time, it was enlarged by closing the portico and adding another in front. The dome, which fell during an earthquake, was provisionally replaced by one of wood. It was restored to its original form between 1924 and 1930. The church is small, 22 metres (72 ft) long by 7.7 to 10 metres (25 to 33 ft) wide, with the dome rising to 18 metres (59 ft). Cross-shaped, it is covered in tin and has a long gutter. The portico has three arches in the main facade and one on each side; these rest on massive cylindrical columns of painted brick. The octagonal dome, with narrow windows, sits on a square base above the elongated narthex. The interior Byzantine frescoes came to light when the walls were washed in 1925. Their color and style places them in the Brâncovenesc period. The masonry facades are divided into two sections by a painted row. An icon of the patron saints sits in a recess above the entrance, flanked by paintings of Saints Nicholas and Stylianos. The church is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs, as is the parish house. Notes References Lucia Stoica and Neculai Ionescu-Ghinea, Enciclopedia lăcașurilor de cult din București, vol. I. Bucharest: Editura Universalia, 2005, ISBN 973-7722-12-4
Biserica Mântuleasa din București

Biserica Mântuleasa este un ansamblu de monumente istorice aflat pe teritoriul municipiului București. Ansamblul este format din următoarele monumente: Biserica „Sfinții Arhangheli Mihail și Gavril” - Mântuleasa (cod LMI B-II-m-A-19179.01) Casă parohială (cod LMI B-II-m-A-19179.02) Note
Sala Polivalentă

Sala Polivalentă (senere Polyvalent Hall) er en multiarena i Bukarest, Rumænien med plads til 5.300 tilskuere. Arenaen bruges af mange forskellige aktiviteter bl.a. indendørs koncerter, tennis, gymnastik, dans, Håndbold, volleyball, basketball, vægtløftning, kampsport og professionel wrestling. Eksterne henvisninger Sala Polivalentă webside (rumænsk)