NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Biserica evanghelică din Ormeniș

Biserica evanghelică din Ormeniș este un ansamblu de monumente istorice aflat pe teritoriul satului Ormeniș, Mureș, comuna Viișoara. În Repertoriul Arheologic Național, monumentul apare cu codul 120236.02. Ansamblul este format din următoarele monumente: Biserica evanghelică (cod LMI MS-II-m-A-15738.01) Zidul de incintă, cu turnul-clopotniță (cod LMI MS-II-m-A-15738.02) Localitatea Ormeniș (în dialectul săsesc și în germană Irmesch, în maghiară Szászörményes) este un sat în comuna Viișoara din județul Mureș, Transilvania, România. Este situat pe o vale laterală a Târnavei Mici. Localitatea este atestată documentar prima dată în anul 1319 sub numele „Villa Ermen” fiind o proprietate a greavilor Nicolaus și Johann din Tălmaciu. În anul 1374 a fost numită „Eurmenes”, în 1453 „Oerminis”, și în 1700 „Örmenyes”. În Evul Mediu era un sat de iobagi. Biserica Biserica-sală, cu contraforturi și cor închis drept, a fost construită în secolul al XVI-lea. Corul este acoperit de o boltă în cruce cu nervuri. Altarul baroc a fost confecționat în anul 1720, pe trei registre: predela este pictată cu Cina cea de Taină, deasupra se află trei panouri, flancate de coloane corintice, iar la partea superioară se află scena Punerii în mormânt. Aspectul altarului este completat de voleurile baroce. Cristelnița, de forma unei cupe, datează din anul 1703, iar orga din anul 1875. Biserica este înconjurată de un zid de incintă, de plan poligonal, neregulat, de înălțime mică. În colțul de sud-est este amplasat turnul-clopotniță, cu drum de strajă și parapet fachwerk. În 1997 au fost executate ultimele lucrări de reparații la biserică, turn și zidul de incintă. Note Bibliografie Asociația Mioritics cu suportul financiar al Deutsche Welterbe Stiftung: După texte elaborate de: Vladimir Agrigoroaei, Valentin Sălăgeanu, Luiza Zamora, Laura Jiga Iliescu, Ana Maria Gruia. După ilustrații executate de: Radu Oltean, Laurențiu Raicu, Florin Jude. Anghel Gheorghe, Fortificații medievale din piatră, secolele XII-XVI, Cluj Napoca, 1986. Avram Alexandru, Câteva considerații cu privire la bazilicile scurte din bazinul Hârtibaciului și zona Sibiului, în Revista monumentelor și muzeelor de istorie, 1981, numărul 2. Juliana Fabritius-Dancu, Cetăți țărănești săsești din Transilvania, în Revista Transilvania, Sibiu, 19. Hermann Fabini. Universul cetăților bisericești din Transilvania. Sibiu: Editura Monumenta, 2009, 279 p. Iambor Petre, Așezări fortificate din Transilvania (sec. IX-XIII), Cluj-Napoca, 2005. Thomas Nägler, Așezarea sașilor în Transilvania, Editura Kriterion, București, 1992. Adrian Andrei Rusu, Castelarea carpatica, Editura MEGA, Cluj-Napoca, 2005. George Oprescu, Bisericile, cetăți ale sașilor din Ardeal, Editura Academiei, București, 1956. Țiplic Ioan-Marian, Organizarea defensivă a Transilvaniei în evul mediu (secolele X-XIV), Editura Militară, București, 2006. Imagini din exterior Imagini din interior Vezi și Ormeniș, Mureș Legături externe Materiale media legate de Ansamblul bisericii evanghelice la Wikimedia Commons
Baicului

Baicului este un cartier situat in partea de Nord-Est a municipiului București, fiind mărginit la nord de strada Doamna Ghica, la sud de Șoseaua Pantelimon, la est de strada Fântânica, iar la vest de cartierul Doamna Ghica. Blocurile care constituie această zonă au maxim 5 etaje, cu excepția zonei de complex comercial construită in 2011, unde se găsesc clădiri de peste 20 de etaje. Cartierul Baicului este unul dintre puținele cartiere ale Bucureștiului care nu a fost afectat de demolările caselor din perioada comunistă. Astfel casele si curțile se găsesc lângă străzile principale, iar blocurile în plan secundar. Numele de Baicului ar putea proveni de la "Baicu" (masculinizarea substantivului "Baică"- moașă"). Note
Дворац Нојхаузен

Дворац Нојхаузен, званично Дворац у Српској Црњи се налази у Српској Црњи, поред главног пута који води за Румунију, на око пола километра од граничног прелаза. Окружен је парковски уређеном површином, на некадашњем имању грофа Чекоњића, а у непосредној близини мајура „Јулија”. Саградио га је немачки обавештајац и генерал – Франц Нојхаузен, коме је дворац требало да служи као летњиковац за одмор и лов. Ово је једини дворац на подручју Баната који је подигнут за време Другог светског рата, у периоду од 1941. до 1943. године, за потребе високог официра немачке окупационе војске, а последњи у низу подигнутих двораца у Војводини, који се граде у периоду од осамнаестог века до почетка Другог светског рата. По предањима, дворац је пројектовао непознати руски заробљеник – архитекта, очигледно способан да одговори захтевима наручиоца и пројектује складно и функционално архитектонско дело. Дворац је изведен у еклектичком маниру са елементима класицизма и барока. Из дворишног трема се улази у салон са камином и дрвеном касетираном таваницом. Лево од салона је економски део (кухиња), а десно још једна сала за обедовање. На спрату се налази још један салон који је са холом повезан са три отвора, од којих су два крајња застакљена витражима. Витражи су урађени у маниру арт декоа и преставају два свеца са својим атрибутима; један је свети Хуберт – заштитник ловаца, који у руци држи бискупску палицу, а други је свети Елигије – заштитник занатлија, који у руци држи цркву. Власник дворца је Општина Нова Црња, а од 1981. године се у њему налази мотел са рестораном. На спрату и поткровљу се налази 14 хотелских соба. Галерија Види још Списак споменика културе у Средњобанатском округу Референце
Biserica romano-catolică Sfinții Simion și Iuda din Cetățuia

Biserica romano-catolică Sfinții Simion și Iuda din Cetățuia este un ansamblu de monumente istorice aflat pe teritoriul satului Cetățuia, comuna Sânsimion. Ansamblul este format din patru monumente: Biserica romano-catolică „Sf. Simion și Iuda” (cod LMI HR-II-m-A-12775.01) Zid de incintă (cod LMI HR-II-m-A-12775.02) Cimitirul bisericii romano-catolice „Sf. Simion și Iuda” (cod LMI HR-IV-m-A-12775.03) Cruce de piatră (cod LMI HR-IV-m-A-12775.04) Note
Csolnakosi-tó

A Csolnakosi-tó (románul: Lacul Cinciș) egy mesterséges tó Romániában, Vajdahunyadtól 6,5 kilométerre délre, a Ruszka-havas hegység keleti nyúlványai között. A Cserna folyó felduzzasztásával hozták létre 1963–64-ben. Létrehozásának elsődleges célja a vajdahunyadi vasmű vízellátásának biztosítása volt. A tervezett tó területén fekvő Csolnakos, Cserna, Királybánya, Ploszka, Bălana és Moara Ungurului települések lakosságát a tó északkeleti partján létrehozott Csolnakoscserna faluba költöztették. A Felsőtelektől délre épített, a talapzattól a koronaszintig 48 méter magas duzzasztógáthoz 62 ezer m³ betont használtak fel. A tó vízszintje 27 méternyit is ingadozhat, alacsony vízállásnál láthatóvá válnak az elárasztott házak romjai. 1983-ban másfél megawattos erőművet építettek a duzzasztógáthoz. Vízhozama a 250 m³/s-ot is elérheti. A tó meredek partja fölé az 1970-es évektől épültek a kempingek, vendéglátó helyek, az 1990-es évektől a magánvillák. A gáthoz közel kajak-kenu bázis létesült. Mára nemcsak a vajdahunyadiak, de az egész megye első számú pihenőhelyévé vált. Délnyugati csücskében, egy félszigeten állnak Királybánya 18. században épült római katolikus templomának romjai. Források A Hunyad megyei vízügyi igazgatóság honlapja (románul) A tó blogja (románul)
Lacul Cinciș

Lacul Cinciș este un lac de acumulare din județul Hunedoara. Este de unul dintre cele mai mari lacuri din Transilvania, având o suprafață de cca 867 ha și o adâncime maximă de 48 metri. Așezare geografică Lacul Cinciș este situat in partea sud-vestică a României la 15 km de Municipiul Hunedoara. Lacul este situat în centrul județului Hunedoara. Din cauza faptului ca județul Hunedoara nu are ieșire la mare, lacul Cinciș mai este denumit în glumă și Marea hunedorenilor. Habitate Malurile lacului sunt alcătuite din mai multe habitate, 48% sunt considerate a fi în stare naturală, iar restul de 52% este nisip. Principalele specii de pești sunt crapul, știuca, amurul, șalăul, carasul. Localități Cinciș-Cerna - Bulbucani - Ciuleni Turism Sezonul turistic de vârf, se întinde de la începutul lunii iunie până la sfârșitul lui august.Temperatura medie a apei este de 18 °C. făcând posibil înotul. Principalele atracții turistice sunt reprezentate de pescuit, sporturi nautice, vizitarea obiectivelor turistice din zonă. Țărmul nordic al lacului este alcătuit din plaje, în timp ce țărmul sudic este alcătuit din dealuri și păduri. În jurul lacului sunt 2 camping-uri, 3 moteluri și mai multe pensiuni, numeroase vile (particulare sau destinate turiștilor) o sala de popice, etc. Note Legături externe Lacul Cinciș Site Arhivat în 13 august 2012, la Wayback Machine. FOTO Povestea satelor strămutate pentru lacul Cinciș și a statuilor misterioase, salvate de furia apelor, 7 martie 2013, Daniel Guță, Adevărul Lacul Cinciș văzut în Wikimapia FOTOGALERIE: Priveliște feerică pe Lacul Cinciș de la marginea municipiului Hunedoara, 7 februarie 2011, Adevărul Secretele construcției barajului Cinciș, colosul din beton al „lacului blestemat“ care a înghițit cinci sate, Daniel Guță, 23 august 2020, Adevărul.
Biserica romano-catolică „Sfântul Ioan Botezătorul” din Delnița

Biserica romano-catolică „Sfântul Ioan Botezătorul” din Delnița, comuna Păuleni-Ciuc, județul Harghita, datează din secolul XIV. Biserica se află pe noua listă a monumentelor istorice sub codul LMI: HR-II-a-A-12814. Istoric și trăsături Construcția bisericii în stil gotic târziu a avut loc între anii 1450-1500, pe locul unei biserici mai vechi, deteriorate, dar păstrează și câteva elemente caracteristice stilului romanic, probabil din vechea biserică amintită în registrele papale din 1332-1333. Este înconjurată de un zid circular, fortificat. Turnul bisericii este mai masiv decât celelalte turnuri de aceeași vârstă din zonă (cele din Racu, Nicolești sau Mihăileni). Toată ornamentația bisericii și a turnului, ferestrele, intrările, interiorul sunt în stil gotic. Din ornamentația bisericii și din unele urme de steme rămase se presupune, că maistrul constructor este originar din Italia. Altarul datează din anul 1675, reprezentând scene din viața sfântului protector, Ioan Botezătorul, precum și scene iconografice caracteristice marilor sărbători bisericești: Crăciunul, Paștele și Rusaliile. Nacela din interior este decorată cu o boltă cu casete care înlocuiește bolta caracteristică goticului, distrusă cu ocazia invaziilor tătarilor. Există 103 casete, pictate în stil renascentist popular, cuprinzând motive florale ce reprezintă flora caracteristică locului. Ultima renovare a bisericii a fost în anul 1970. Bibliografie Istoricul bisericii romano-catolice din Delnița - preot paroh László Szecsete Vezi și Delnița, Harghita Legături externe Monumente istorice din România-Fișă și localizare de monument Fișă de monument
Csíksomlyói Szenvedő Jézus-kápolna

Az erdélyi Kissomlyó-hegy tetején álló Salvator-kápolnától keletre, attól alig néhány méternyire található a Szenvedő Jézus kápolnája. A kápolna leírása A kápolna egy nyitott kis fülke, amelynek nyugati oldalán olvasható latin nyelvű falfelírása a szünet nélkül megújuló, áhítatos imára hívja fel a zarándokok figyelmét: sIne Inter MissIone orodItIs Deo In LoCo Isto et Plae oratIones Vestrae AtqVe sUspIrIa non erUnt InanIa vagyis: ”Ezen a helyen szünet nélkül imádjátok az Urat és könyörgéseitek nem lesznek hiábavalók” Orbán Balázs szerint a Szenvedő Jézus-kápolna: “Jézus ostorozásának tiszteletére épült ismeretlen időben.” A kápolna belseje A Szenvedő Jézus kápolnájában, a különös szépségű, oszlophoz kötözött Krisztus-szobrot őrzik. Az 1810-ben készült alkotás, Jézust térdelő alakban ábrázolja. Itt olvasható az alábbi felirat: B/áró Hent/er Ant/al: és G/róf Hal/ler Anna 1810 ajánlotta. A szobor hátterében, ugyancsak a szenvedő Jézust ábrázoló vászonkép van a falra helyezve. Ezen a helyen látható, egy régi koporsóban, a harmadik Jézust ábrázoló alkotás is, a fából faragott Krisztus-szobor. Pünkösdi napfelkelte Pünkösd vasárnapjának hajnalán, a moldvai csángók a Szenvedő Jézus-kápolnánál gyülekeznek, ahol arccal kelet felé fordulva várják a napfelkeltét. Napvárás közben a Jöjj, Szentlélek Úristen kezdetű ének, valamint a Te Deum is elhangzik. A Csíki-havasok fölött felbukkanó Napban, a moldvai csángók, a Szentlelket vélik felfedezni. Szerintük, aki arra érdemes, más szent dolgokat is láthat. A lujzikalagori Csernik Antal, 1937-ben így írta le látomását: “Látnak sok mindent a Napba. A nap mutissa a Szentlelket. Mikor jő a Nap s a tisztaság. Én es sokszor sokat láttam, de nemcsak én, hanem a nép látott. Láttom a Szentlelket, láttom a Golgota hedzsit három keresztvel. Két kereszt idzs dölt félre, s a nadzsobbik közép heljt. Az vot a Krisztus keresztje. Utána osztánd es láttam, hodzs a Krisztus ment fel a Golgota hedzsén. Emelte a keresztet, esett le. Még kőt fel, még ment a nadzs magos hedzsre. Udzs láttam, ahodzs itt mü most lássuk edzsmást. Láttam osztmánd es, hodzs a Napból szakadott lang. S akkor megláttam a Szentlelket, uljan vot mind egy galambecska.” Források Tánczos Vilmos: A moldvai csángók pünkösd hajnali keresztútjárása a Kis-Somlyó hegyen. In. Hazajöttünk... Pünkösd Csíksomlyón (Kolozsvár, 1992) P Boros Fortunát: Csíksomlyó a kegyhely (Pallas-Akadémia, Csíkszereda, 1994) Léstyán Ferenc: Megszentelt kövek: A középkori erdélyi püspökség templomai I–II. 2. bőv. kiadás. Gyulafehérvár: Római Katolikus Érsekség. 2000. ISBN 973-9203-56-6 Soós Sándor: Csíksomlyó (Pest Megyei Múzeumok Igazgatósága, Szentendre, 1996) Vofkori László: Székelyföld útikönyve (Cartographia, 1998) 2. kötet P Benedek Fidél: Csíksomlyó (Erdélyi Ferences Rendtartomány, Kolozsvár, 2000) A Csíksomlyói Kegytemplom és Kolostor (Csíkszereda, 2002) Vofkori György: Csíkszereda és Csíksomlyó képes története (Typografika Kft., Békéscsaba, 2007) Külső hivatkozások A Szenvedő Jézus-kápolna Csíksomlyó honlapján Hereditatum – Online műemlék adatbázis
Basilika Unserer Lieben Frau von Șumuleu Ciuc

Die Basilika Unserer Lieben Frau (rumänisch Bazilica Sfânta Maria) ist eine römisch-katholische Kirche in Șumuleu Ciuc, Siebenbürgen, Rumänien. Die Klosterkirche trägt den Titel einer Basilica minor. Vorgeschichte Die Franziskaner ließen sich vermutlich im 14. Jahrhundert in der Gegend nieder und errichteten zwischen 1442 und 1448 am Ort ein Kloster und eine erste, gotische Kirche. Der ungarische General Johann Hunyadi förderte den Aufbau der Kirche mithilfe der Beute, die er durch den Sieg gegen die Türken errungen hatte. Die Kirche wurde Mariä Heimsuchung gewidmet, was bis heute gültig ist. Die Kirche und das Kloster waren von einer starken Steinmauer umgeben, in die die Anwohner in den folgenden Jahrhunderten vor Feinden flohen. Es kam trotzdem zu Brandschatzungen und Verschleppungen. Die Klostergebäude wurden mehrmals im 16. und 17. Jahrhundert repariert und vergrößert. Von dem ersten Kloster sind nur noch ein Portal und ein Kellerfenster erhalten. Die Fertigstellung des Klosters in seiner heutigen Gestalt geschah zwischen den Jahren 1773 und 1779. Für die Kirche fiel 1802 der Beschluss zu einem größeren Neubau. Basilika Die neue Barockkirche wurde ab 1804 vom Architekten Konstantin Schmidt erbaut. Der Bau der beiden Türme wurde 1830 abgeschlossen, 1834 wird als Fertigstellungsjahr der Kirche genannt. Die Kirche wurde am 20. August 1876 von Mihály Fogarassy, Bischof von Siebenbürgen, geweiht. Die Kirche ist 58 Meter lang, das Kirchenschiff 22 Meter und der Chor 17 Meter breit. Die Höhe des Hauptschiffs beträgt 18 Meter, während der Turm bis zum Kreuz 55 Meter hoch ragt. Die kupferne Marienstatue an der Fassade wurde 1837 vom Ziselier Rothenbacher aus Kronstadt, heute Brașov, gefertigt. Die Eingangstür der Kirche wurden 1838 von Félix Názán geschaffen. Die Kirchenausstattung stammt wesentlich von Miklós Papp, einem Maler und Bildhauer aus Kronstadt. Die Seitenaltäre wurden zu Beginn des 19. Jahrhunderts während des Baus der Kirche geschaffen. Den wertvollsten Teil der Ausstattung bildet die vergoldete, überlebensgroße Marienstatue mit Jesus auf dem Arm im Hochaltar aus dem 16. Jahrhundert. Zahlreiche Votivtafeln sind in der Gnadenkirche angebracht. Papst Pius XII. erhob die Kirche 1948 zur Basilica minor. Am 1. Juni 2019 feierte Papst Franziskus im Rahmen seines Rumänienbesuchs eine Messe in der Basilika und zeichnete die Jungfrau von Csíksomlyó mit einer Goldenen Rose aus. Pfingsten findet jeweils eine große Wallfahrt statt. Glocken Die Basilika verfügt über ein vierstimmiges Geläut, das 1924 das erste Mal zu hören war. Es ersetzte Glocken, die 1916 beschlagnahmt wurden, um daraus Kanonen zu gießen. Weblinks Geschichte der Klosterkirche Einzelnachweise
Bazylika Najświętszej Maryi Panny w Șumuleu Ciuc

Bazylika Najświętszej Maryi Panny w Șumuleu Ciuc (rum. Bazilica Sfânta Maria, węg. Bazilika a Boldogságos Szűz Mária) – rzymskokatolickie sanktuarium maryjne i bazylika mniejsza znajdujące się w Șumuleu Ciuc (węg. Csíksomlyó), w okręgu Harghita, w Siedmiogrodzie, w Rumunii. Sanktuarium znajduje się pod opieką zakonu franciszkanów. Historia Budowę barokowego kościoła pielgrzymkowego rozpoczęto w 1804 roku zgodnie z planem inżyniera Konstantina Schmidta. Wyposażenie zostało wykonane przez Miklósa Pappa, malarza i rzeźbiarza z Braszowa. Ołtarze boczne zostały zbudowane na początku dziewiętnastego stulecia podczas budowy świątyni. Kościół został konsekrowany w dniu 20 sierpnia 1876 roku przez Mihály'ego Fogarassy'ego. biskupa Siedmiogrodu, a w 1948 roku papież Pius XII podniósł go do godności bazyliki mniejszej. Drzwi wejściowe do świątyni zostały wykonane w 1838 roku przez Félixa Nazana. W oknach nad głównym wejściem znajdują się dwa witraże, jeden poświęcony jest Jezusowi i imieniu Maryi, natomiast drugi przedstawia tarczę franciszkanów. Wnętrze świątyni zostało wymalowane przez malarza Fülöpa Urbanszky'ego z Klużu-Napoki, w 1911 roku. Figura Matki Boskiej na elewacji świątyni została wykonana przez Rothenbachera, złotnika z Braszowa w 1837 roku. Rzymskie cyfry na czerwono zostały dodane w 1830 roku, gdy budowa wież kościoła została ukończona. Wymiary Obecny kościół ma 58 metrów długości, nawa ma 22 metry i prezbiterium ma 17 metrów szerokości. Wysokość nawy głównej to 18 metrów, natomiast wysokość wieży do krzyża to 55 metrów. Linki zewnętrzne Historia kościoła na stronie klasztoru franciszkanów (po angielsku). csiksomlyo.ro. [zarchiwizowane z tego adresu (2015-09-23)].
Biserica romano-catolică Sfântul Rege Emeric din Sântimbru

Biserica romano-catolică "Sfântul rege Emeric" din Sântimbru este un ansamblu de monumente istorice aflat pe teritoriul satului Sântimbru, comuna Sântimbru, din România. Ansamblul este format din două monumente: Biserica romano-catolică „Sf. Rege Emeric” (cod LMI HR-II-m-A-12972.01) Zid de incintă (cod LMI HR-II-m-A-12972.02) Despre biserică, pe scurt Localitatea Sântimbru a fost menționată pentru prima dată într-un hrisov din 1567 și biserica de aici e dedicată Sfântului Emeric (hramul fiind pe 5 noiembrie), respectându-se astfel obiceiul, încă din sec. al XIII-lea, ca bisericile din ținutul Ciucului să fie închinate sfinților. În secolul al XX-lea, satul avea și o biserică românească. Biserica de acum e în stil baroc, proiectată pe la 1776, pe când cea veche, de natură gotică, a fost, în cea mai mare parte a ei, demolată. Numai turnul și sanctuarul au suferit mici modificări, când s-a decis trecerea la celălalt stil artistic și arhitectonic. Ultima oară când biserica-monument a fost renovată a fost în 2005. Iconografia altarului cuprinde scenele vieții Sf. Maria (vizita și salutul îngerului Gabriel, prezentarea Pruncului Isus la Templu, Adormirea Mariei) și Patimile lui Hristos (trădarea lui Iuda Iscariotul, judecata lui Pilat din Pont, purtarea crucii spre Golgota, ajutorul dat de Simon din Cirene, moartea lui Isus), toate făcute de un anume Schongauer. În timpul renovărilor, vechile picturi murale ale lui Stephanus Antal au putut fi conservate. Biserica are 5 clopote foarte grele, una din ele fiind închinată sfântului patron și o alta Sf. Elisabeta a Turingiei. Note
Biserica romano-catolică din Leliceni

Biserica romano-catolică „Sf. Duh” din Leliceni este un ansamblu de monumente istorice aflat pe teritoriul satului Leliceni; comuna Leliceni, județul Harghita. Ansamblul este format din următoarele monumente: Biserica romano-catolică „Sf. Duh” (cod LMI HR-II-m-A-12857.01) Zid de incintă (cod LMI HR-II-m-A-12857.01) Istoric și trăsături Biserica romano-catolică a fost construită în secolul al XIV-lea și a fost extinsă în secolul al XV-lea, ajungând la forma curentă în 1806. Altarul a fost făcut la comanda familiei Czakó în 1510. Acesta se află în prezent în Muzeul Național al Ungariei din Budapesta. Clopotul mare al bisericii datează din anul 1502. Teiul din dreptul bisericii romano-catolice, arbore secular, a fost desemnat în anul 2011 drept „arborele european al anului.” Note Vezi și Leliceni, Harghita
Biserica romano-catolică din Sânmartin, Harghita

Biserica romano-catolică din Sânmartin, județul Harghita, a fost construită între anii 1802-1817. Lăcașul de cult se află sub patronajul Sf. Martin, episcop de Tours, cu sărbătoarea de hram pe 11 noiembrie. Edificiul figurează pe lista monumentelor istorice 2010, cod LMI HR-II-a-B-12964. Istoric și trăsături Biserica catolică inițială datează din sec. XIV, în stil romanic, dar din sec. XV secțiuni ale acesteia au fost dărâmate și înlocuite în stilul gotic. Biserica a fost dărâmată în 1749. A fost construită între anii 1802-1817, în stil baroc, aripa răsăriteană fiind mai târziu lărgită (35 m lungime, 13 m lățime). Este înconjurată de un zid fortificat din piatră. A fost sfințită în 14 iunie 1817 de Alexandru (Sándor) Rudnay, episcop romano-catolic de Alba Iulia. Turnul bisericii este mai vechi (24 m înălțime), construit în 1749, în factură gotică, de Ferenc Szabó. Statuia Maicii Domnului din biserică datează din 1525. Până în 1870 a fost podoaba altarului principal, acum se află lângă zidul nordic în stare revopsită. Crucea aflată în capela bisericii, altarul și amvonul, sunt de asemenea valoroase. Statuile bisericii au fost făcute de Simon Hoffmayer, un reprezentant de renume al școlii de sculptori de la Cluj din secolul al XVIII-lea. Deasupra altarului principal, până în 1960, s-au putut vedea fresce din sec. XIX realizate de János Pap, reprezentând scene și personaje biblice. Orga bisericii a fost construită de meșterul brașovean József Nagy. Clopotul mic, care cântărește 300 de kilograme, datează din 1495. Clopotul mare, care cântărește 800 de kilograme, a fost turnat în 1688. Copia celui de-al treilea clopot a fost realizata în cinstea Sfântului Rege Ștefan în anul 1770, având o inscripție latinească: SANCTE MARTINE ET CONFESSOR ORA PRO NOBIS DEUM UT HUJUS CAMPANAE AD QUID LOCUM PERVENERIT SEMPER IMBER RECEDAT FIERI. CURAVIT ECCLESIA CSIK SZENT MARTONIENSIS A UX: G.D. MICHT.LITT. IVR. NOTARII S.S. CSIK INFERNI ANNO 1688. STEPHA BOLTOSCH FUDIT. ("Sfinte mărturisitor Martin, roagă-te pentru noi la Dumnezeu, astfel ca sunetul clopotului să alunge grindina. Turnat de G.D., straja din Sânmartin, cu ajutorul șefului notarilor, Mihály Alcsík, și de István Boltosch, în anul 1688.") Începând din 1819, importante personaje din zonă au fost înmormântate în curtea acestei biserici. Note Legături externe Monumente istorice din România-Fișă și localizare de monument Vezi și Sânmartin, Harghita Imagini din exterior Imagini din interior
Harting

Harting Stiftung & Co. KG er en tysk producent af elektriske bygningsdele. De har hovedkvarter i Espelkamp, Nordrhein-Westfalen. I 2021 havde de 6.500 ansatte og en omsætning på 1 mia. euro. „Wilhelm Harting Mechanische Werkstätten“ blev grundlagt 1. september 1945 af Wilhelm Harting og hustru Marie i bydelen Dankersen i byen Minden. Referencer