NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Fortalesa de Diana

La Fortalesa de Diana és un fortí que es troba a Kladovo, a Sèrbia. Història La fortalesa es va construir amb terra, pedres i fusta. La van renovar durant els segles III i IV, i s'hi van construir dos murs, que descendeixen fins al riu. Durant la invasió dels Balcans pels gots l'any 378, la fortalesa fou parcialment incendiada i després restaurada per a oferir una protecció a l'imperi contra les invasions bàrbares. Malgrat això, els huns la van destruir en gran part. La Fortalesa de Diana finalment fou destruïda el 596 durant la invasió dels Balcans pels àvars de Pannònia i els serbis. És de forma rectangular i en cada extrem hi ha una porta reforçada amb torres semicirculars, tret de la porta del nord, a l'altre costat del Danubi, en què n'hi havia dues torres quadrades. Al segle IV, l'estructura rectangular s'amplià amb la construcció de dos murs fins al Danubi, cadascun dels quals acaba amb una torre. A més a més de les parets exteriors, les excavacions han descobert les restes d'uns edificis dins la fortalesa, acabats en un absis amb calefacció i un Horreum. Les excavacions fora de la fortalesa principal han tret a la llum les restes d'una tomba. Castell La Fortalesa de Diana és un fortí romà construït en el 100 a Kladovo, Sèrbia. Es troba en un penya-segat sobre el Danubi, en un jaciment arqueològic a prop de Karatas Kladovo. Els principals edificis es construïren en un lloc estratègic amb vista a la frontera del Danubi l'any 100, durant el regnat de l'emperador romà Trajà. A mitjan segle IV la fortalesa fou danyada per uns invasors i l'any 530 la va reconstruir Justinià I. A més dels edificis militars, el castell té una necròpoli de sacrificis. El 1983, la Fortalesa de Diana s'inclogué en la llista dels jaciments arqueològics d'importància excepcional, protegits per la República de Sèrbia. Referències
Diana Fort

Diana Fort (Serbian: Тврђава Диана, romanized: Tvrđava Diana) is a Roman fort located near the hamlet of Karataš, 8 km northwest of Kladovo, in eastern Serbia in the Karataš archaeological site. It is located on cliffs of the Đerdap, above the Danube, on a strategic location overlooking the Danube frontier. It has been extensively excavated, is one of the best explored forts of the Moesian Limes, and can be visited today. It was built in the Tiberian-Claudian age as part of the Roman Moesian Limes frontier system of linked forts along the Danube. After its destruction during Domitian's Dacian War, it was rebuilt in 100 AD during preparation for Trajan's Dacian Wars with a larger area of 1.7 ha (compared to the earlier 1.04 ha) and with the main buildings in stone. It then became also known as Statio Cataractarum Dianae (Diana Cataracts Station) as it protected the entrance to the canal dug in preparation for the wars to avoid cataracts in the main river course. The canal was more than 3 km long and 40 m wide, an achievement celebrated on the Imperial Tablet found near the fort. The fort measured 172 x 100 m and had semicircular towers. 150 m west of it was a civilian settlement, and on the eastern side an ancient cemetery; an aqueduct has also been discovered. Modifications were made at the end of the 3rd and beginning of the 4th century when additional towers were added towards the river for extra defence towards the Danube shores. In the mid 4th century the fort was damaged by the invading Huns and in 530 AD rebuilt by Emperor Justinian. Garrison The garrisons included detachments of Roman Moesian legions (V Macedonica, VII Claudia, IIII Flavia, XIII Gemina), as well as auxiliaries: Cohors VI Thracum and Cohors V Gallorum. Finds & Recognitions The Imperial Tablet, an inscribed marble slab (97 X 209 X 20 cm) was found in 1969 150 m south-east of the Diana fort near the eastern edge of the Roman cemetery. It commemorated Trajan’s canal at the Iron Gate, dug in AD 101: The Emperor Caesar Trajan Augustus, son of the deified Nerva, victor over the Germans, chief priest, holder of the tribunician power five times, father of his country, consul for the fourth time, had the navigation along the Danube, dangerous because of the rapids, made safe by having dug a new channel. Besides the military buildings, a sacrificial necropolis and civilian settlement is located within the walls. Items such as various daily tools, marble and bronze sculptures were found. In 1983, Diana fort was added to the Archaeological Sites of Exceptional Importance (Serbia) list by the Republic of Serbia. See also Archaeological Sites of Exceptional Importance References
Fortaleza de Diana

La fortaleza de Diana es un fortín localizado en Kladovo, Serbia.​​​ Historia La fortaleza fue construida utilizando tierra, piedras y madera.​​ Fue renovada durante los siglos III y IV (probablemente mejorada en el siglo VI según varios registros),​ se construyeron dos muros, que descienden hasta el río.​ Durante la invasión de los Balcanes por los godos en el año 378, la fortaleza fue parcialmente incendiada y después restaurada para ofrecer una protección al Imperio contra las invasiones bárbaras. A pesar de esto, los hunos destruyeron gran parte de la misma. Diana finalmente fue destruida en 596 durante la invasión de los Balcanes por los ávaros y los serbios.​ En 1983, la fortaleza de Diana fue incluida en la lista de los lugares arqueológicos de importancia excepcional, protegidos por la República de Serbia.​​ Arquitectura Es de forma rectangular y en cada extremo cuenta con una puerta reforzada con torres semicirculares, con excepción de la puerta del norte, al otro lado del Danubio, donde presentaba dos torres cuadradas. En el siglo IV, la estructura rectangular se amplió mediante la construcción de dos muros adicionales hasta el Danubio, cada uno de los cuales termina con una torre. Además de las paredes exteriores, las excavaciones arqueológicas han descubierto los restos de varios edificios dentro de la fortaleza, acabados en un ábside con calefacción y una horrea.​ Las excavaciones fuera de la fortaleza principal han descubierto los restos de una tumba.​ Referencias
Forteresse de Diana

La forteresse de Diana (en serbe cyrillique : Тврђава Диана ; en serbe latin : Tvrđava Diana) est un castrum romain situé sur le territoire du hameau de Karataš, près de Sip, dans la municipalité de Kladovo, en Serbie. En raison de son importance, Diana figure sur la liste des sites archéologiques d'importance exceptionnelle de la république de Serbie. La forteresse de Diana est située sur la rive droite du Danube. Histoire La première forteresse de Diana a été construite en terre et en bois au début du Ier siècle, au moment de l'arrivée des troupes romaines sur le Danube. Elle a été reconstruite en pierres à l'extrême fin du Ier siècle, quand Trajan se préparait à conduire la guerre contre les Daces, et elle fut achevée en 101 avec le creusement du canal de Sip qui permettait de lever tout obstacle à la navigation sur le Danube. Elle fut rénovée une première fois au IIIe siècle et, au IVe siècle, deux murs furent édifiés, qui descendaient vers le fleuve. Lors de l'invasion des Balkans par les Goths, en 378, la forteresse fut partiellement incendiée puis elle fut restaurée pour assurer à l'Empire une protection contre les invasions barbares. Malgré cela, les Huns s'en emparèrent en 443 et la détruisirent en grande partie. Au début du VIe siècle, l'empereur byzantin Justinien la fit de nouveau restaurer, dans son entreprise de reconquête du monde romain. Diana fut définitivement détruite en 596 au moment de l'invasion des Balkans par les Avars et les Serbes. Structure d'ensemble La forteresse de Diana s'inscrit dans un plan rectangulaire légèrement arrondi, dont chaque côté possède une porte d'accès renforcée de tours semi-circulaires, à l'exception de la porte nord, située face au Danube, qui était gardée par deux tours carrées ; en plus de ces tours, la muraille était encore renforcée de deux tours au sud et au nord et de trois tours à l'est et à l'ouest. Au début du IVe siècle, cette structure rectangulaire a été étendue par la construction de deux murs supplémentaires descendant vers le Danube et terminés chacun par une tour. Éléments du site En plus des murailles extérieures, les fouilles archéologiques ont permis de mettre au jour les vestiges de plusieurs bâtiments situés à l'intérieur de la forteresse, parmi lesquels on peut citer une construction terminée par une abside et dotée d'un chauffage par le sol, un horreum, un principium daté des Ier et IIe siècles, des casernes remontant aux IIIe et IVe siècles, des latrines et des égouts du Ier et IIe siècles, ainsi que la porte d'accès du premier castrum. Les fouilles réalisées à l'extérieur de la forteresse principale, entre les deux murs ajoutés, ont permis de découvrir les vestiges d'une tombe. Références Articles connexes Liste des villes romaines en Serbie Forteresses de Serbie Serbie à l'époque romaine Sites archéologiques d'importance exceptionnelle en Serbie Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’archéologie Portail de la Rome antique Portail de l'Empire byzantin
Castrul roman Diana

Castrul Diana ( sârbă Тврђава Диана sârbă Тврђава Диана sârbă Тврђава Диана sârbă Тврђава Диана, Tvrđava Diana) este un castru roman construit in 100-101 d. H., situat în Cladova, în estul Serbiei. Este așezată pe stânci din Đerdap, deasupra Dunării, în situl arheologic Karataš din apropierea orașului Cladova. Clădirile principale au fost construite într-o locație strategică, cu vedere la granița cu Dunărea, cu piatră în anul 100 d.Hr. în timpul domniei împăratului roman Traian care avea o tabără militară situată în vecinătate. Alte modificări au fost făcute la sfârșitul secolului al III-lea și începutul secolului al IV-lea, când au fost adăugate turnuri suplimentare spre râu pentru apărare suplimentară spre țărmurile Dunării. La mijlocul secolului al patrulea, fortul a fost distrus de hunii invadatori și în 530 AD reconstruit de împăratul Iustinian. Constatări și recunoașteri Pe lângă clădirile militare, în interiorul zidurilor se află o necropolă sacrificială și o așezare civilă. Au fost găsite elemente cum ar fi diverse scule de zi cu zi, sculpturi din marmură și bronz. În 1983, Cetatea Diana a fost adăugată la lista siturilor arheologice de importanță excepțională, protejată de Republica Serbia. Referințe Vezi si Situri arheologice de importanță excepțională
Дијана (тврђава)

Дијана је стари утврђени град на обали Дунава. Налази се у Караташу, испод саме хидроелектране Ђердап I. Тврђава је подигнута као једна од база за Дачке ратове и обезбеђивање пловидбе Дунавом. Данас има остатака утврђења, а унутар самог локалитета се спроводе археолошка истраживања. Дијана је археолошко налазиште од изузетног значаја, и као такво је под заштитом Републике Србије. Историја Тврђава је подигнута крајем 1. века, за владавине цара Трајана, током његових припрема за освајање Дакије (тзв. Дачки ратови). Поред тога тврђава је обезбеђивала канале којима је омогућена пловидба Дунавом, јер су обилазили катаракте. Своју прву обнову је доживела у 3. веку, док је почетком 4. века добила два нова бедема који су се спуштали до Дунава. Готи су је приликом свог похода на Балкан делимично спалили 378. године, након чега је обновљена као једна од заштитних царских утврда на Дунаву од упада варвара. Међутим Хуни је 443. године поново уништавају. У склопу великих освајања и обезбеђења простора Византије која су предузета за владавине Јустинијана, Дијана је поново обновљена почетком 6. века. Свој коначни слом тврђава је доживела 596. године током Словенско-аварске провале на Балканско полуострво. Изглед Тврђава има основу заобљеног правоугаоника у коме су јужна и северна страна краће и са кулама постављеним у његовим теменима. Поседовала је четири капије (на свакој страни по једну) ојачане полукружним кулама, осим капије на северној страни (окренутој ка Дунаву), коју су чувале две обичне тростране квадратне куле. Поред кула у склопу капија и оних у теменима основе бедеми су били ојачани са по две куле на јужној и северној односно са по три куле на источној и западној страни утврђења. Куле у теменима јужне стране као и полукружне куле у склопу јужне капије биле су нешто веће и тврђе од оних на северној страни јер је са копнене стране Дијани претила највећа опасност. Правоугаона основа је почетком 4. века проширена са додатна два бедема који су се спуштали ка Дунаву и на чијим су се крајевима налазила по једна кула. Први бедем се из северозападног темена настављао као продужетак западног бедема право ка Дунаву (попут проширења у Кладову (Фетисламу)), док се други из североисточног темена пружао ка североистоку. Током истраживања у спољњем делу тврђаве ка Дунаву (између два додатна бедема) откривени су и остаци гробнице. Археолошка открића Током археолошких истраживања локалитета, поред остатака утврде откривени су и остаци неколико зграда у њеној унутрашњости. Вишебродна грађевина са апсидом која је имала подно грејање Хореум Принципијум, датиран у период 1-2. века Војне бараке, датиране у период 3-4. века Лалрина односно канализациони одвод, датиран у период 1-2. века Капија првобитног каструма Галерија Референце Спољашње везе Путеви римских императора: У клисури легионара на веб-сајту YouTube Крађа археолошког блага на веб-сајту YouTube
Фортеця Діана

Фортеця Діана (серб. Тврђава Диана) — римський каструм, збудований 100—101 н.е, що розташована в Кладово, на сході Сербії. Фортеця розташована на скелях Джердап, над Дунаєм, в археологічній ділянці Караташ, поблизу Кладово. Головні будівлі було збудовано з каменю на стратегічному місці з видом на кордон Дунаю 100 року н. е. за правління імператора Траяна,, що мав військовий табір поблизу. Подальші зміни було зроблено в кінці III на початку IV століть, коли було збудовано додаткові вежі зі сторони річки, для додаткового захисту берегів Дунаю. У середині IV століття форт було пошкоджено наступом гунів, а 530 року н. е. його було відбудовано імператором Юстиніаном. Знахідки та визнання Окрім військових будівель в стінах фортеці також розташований жертовний некрополь та цивільне поселення. Було знайдено такі предмети як інструменти побутового вжитку, мармурові та бронзові скульптури. 1983 року Фортецю Діана було додано до списку археологічних пам'яток надзвичайної важливості, що охороняється Сербією. Див. також Список археологічних пам'яток Сербії надзвичайної важливості Примітки
Ion Neculce

Ion Neculce es una comuna ubicada en el distrito de Iași, Rumania.​​​​ Superficie Cuenta con una superficie de 77,63 kilómetros cuadrados.​ Demografía Hasta 2021 la población era de 5503 habitantes,​ con una densidad de población de 70,89 habitantes por kilómetro cuadrado.​ Referencias
Ion Neculce (Iași)

Ion Neculce è un comune della Romania di 5 637 abitanti, ubicato nel distretto di Iași, nella regione storica della Moldavia. Il comune è formato dall'unione di 6 villaggi: Buznea, Dădești, Gănești, Ion Neculce, Prigoreni, Războieni. Il comune prende nome da Ion Neculce, boiardo e storico del XVII secolo, autore di cronache sul periodo in cui visse. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Ion Neculce Collegamenti esterni Sito ufficiale, su primaria-ionneculce.ro.
Іон-Некулче (комуна)

Іон-Некулче (рум. Ion Neculce) — комуна у повіті Ясси в Румунії. До складу комуни входять такі села (дані про населення за 2002 рік): Іон-Некулче (201 особа) Бузня (1594 особи) Генешть (814 осіб) Дедешть (288 осіб) Прігорень (699 осіб) Резбоєнь (1694 особи) Комуна розташована на відстані 316 км на північ від Бухареста, 40 км на захід від Ясс. Населення У 2009 року у комуні проживали 5699 осіб. Посилання Дані про комуну Іон-Некулче на сайті Ghidul Primăriilor [Архівовано 23 листопада 2009 у Wayback Machine.] Примітки
Església de fusta de Bârsana

L'església de fusta de l'antic monestir de Bârsana es troba avui a la localitat de Bârsana, al comtat de Maramureș, al turó anomenat Jbâr. Es tracta d'una antiga església greco-catòlica, avui monument històric). Però no s'ha de confondre amb la nova església de fusta de l'actual conjunt monàstic del Monestir de Bârsana, situada a pocs quilòmetres de distància al lloc on es va trobar aproximadament entre els anys 1739-1795 l'església tractada aquí. Data de 1711. Està dedicada a "L'entrada de la Mare de Déu a l'Església". L'església es troba a la nova llista de monuments històrics sota el codi LMI: MM-II-m-A-04517. L'església va ser inclosa a la llista del patrimoni cultural mundial de la UNESCO juntament amb altres set esglésies del comtat de Maramureș el desembre de 1999. Referències
Cerkev Uvedení přesvaté Bohorodice do chrámu (Bârsana)

Cerkev Uvedení přesvaté Bohorodice do chrámu je dřevěná cerkev z roku 1720 v obci Bârsana v regionu Maramureš v severním Rumunsku. Jedna z osmi cerkví nacházejících se v regionu Maramureš, které v roce 1999 byly zapsány na seznam světového dědictví UNESCO. Popis Cerkev Uvedení přesvaté Bohorodice do chrámu je jednolodní dřevěná svatyně se stupňovitou střechou z roku 1720, od roku 1806 stojí na vršku Jbâr za obcí Bârsana. Podle legendy se na vršku nacházel hřbitov zemřelých na mor, jejíž duše našly klid až po přenesení svatyně na toto místo. Po přenesení stavby byl dodán patrový portikus. Chrám dvojsrubové konstrukce (předlodí – loď) byl postaven z dubových trámů na obdélném půdorysu s oltářem v absidě, která je odsazena na kamenné podezdívce na polygonálním půdorysu. Nad předlodí se tyčí zvonice. Věž zvonice je zakončena vysokou jehlanovou střechou se spodním zalomením. Zvonové patro je otevřené arkádovými okny. V roce 1929 byla vyříznutá okna ve stěně mezi předlodí a lodí. Klenba lodi je polygonální s výmalbou. Mezi jinými dřevěnými cekvemi Marmaroše se liší vnitřní barokní výmalbou, kterou provedl Toader Hodor a Ioana Plohoda, kteří byli ovlivněni barokem a rokokem. V tomtéž stylu je proveden ikonostas. Malba je provedena na vápenném podkladě. Nejlépe dochovaná výmalba se nachází v lodi a na oltáři. Cerkev byla opravena v letech 1963–1965 a následné konzervátorské práce byly provedeny v roce 1997. Galerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Cerkiew Wprowadzenia Matki Bożej do Świątyni w Bârsanie na polské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Cerkev Uvedení přesvaté Bohorodice do chrámu na Wikimedia Commons
Church of the Presentation of the Virgin in the Temple

The Church of the Presentation of the Virgin in the Temple is part of the wooden churches of Maramureș World Heritage Site, and is located in Bârsana Commune, Maramureș County, Romania. The church was built in 1720 and it features some of the most representative baroque indoor murals in Maramureş. It has a collection of icons painted on glass and old religious books. Its name refers to the Presentation of Mary. External links Media related to Wooden church in Bârsana, Maramureș at Wikimedia Commons
Istenszülő bevezetése a templomba fatemplom (Barcánfalva)

A barcánfalvi Istenszülő bevezetése a templomba fatemplom műemlékké nyilvánított épület Romániában, Máramaros megyében. A romániai műemlékek jegyzékében az MM-II-m-A-04517 sorszámon szerepel, és egyike annak a nyolc máramarosi fatemplomnak, amelyek 1999-ben világörökséggé váltak. Története Leírása Hivatkozások Források Protopopiatul Sighet / Barsana. www.episcopiammsm.ro. Episcopia Maramuresului si Satmarului (Hozzáférés: 2015. december 1.) "Lista monumentelor istorice: Județul Maramureș" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28..
Cerkiew Wprowadzenia Matki Bożej do Świątyni w Bârsanie

Cerkiew Wprowadzenia Matki Bożej do Świątyni – drewniana cerkiew z 1720 r. w Bârsanie w okręgu Marmarosz w północnej Rumunii. Jedna z ośmiu cerkwi leżących na terenie Marmaroszu, które w 1999 r. zostały wpisane na listę światowego dziedzictwa UNESCO. Opis Cerkiew Wprowadzenia Matki Bożej do Świątyni to jednonawowa świątynia drewniana z podwójnym dachem z 1720 r., od 1806 r. stojąca na wzgórzu za Bârsaną. Według legendy na wzgórzu znajdował się cmentarz zmarłych na dżumę, których dusze znalazły spokój dopiero po przeniesieniu obiektu sakralnego w to miejsce. Po przeniesieniu świątyni dodano dwupiętrowy portyk. Świątynia z belek dębowych, wzniesiona na planie prostokąta (przednawie – nawa – ołtarz) z ołtarzem w absydzie, osadzona jest na kamiennej podmurówce. Nad przedsionkiem wznosi się dzwonnica. Wśród innych cerkwi drewnianych Marmaroszu ta wyróżnia się barokowymi malowidłami wnętrz autorstwa Toadera Hodora i Ioana Plohoda. Ikonostas utrzymany jest w tym samym stylu. Najlepiej zachowane malowidła Hodora znajdują się na ścianach nawy i w ołtarzu. Cerkiew wyremontowano w latach 1963–1965, a kolejne prace konserwatorskie przeprowadzono w 1997 r. Cerkiew Wprowadzenia Matki Bożej do Świątyni w Bârsanie jest jedną z ośmiu drewnianych prawosławnych świątyń leżących na terenie Marmaroszu, które w 1999 r. zostały wpisane na listę światowego dziedzictwa UNESCO. Przypisy
Igreja da Apresentação de Nossa Senhora no Templo de Bârsana

A Igreja da Apresentação de Nossa Senhora no Templo de Bârsana (em romeno: Intrarea Maicii Domnului în Biserică din Bârsana), também conhecida como Igreja de madeira de Bârsana (Biserica de lemn din Bârsana) é um templo cristão ortodoxo situado em Bârsana, distrito de Maramureș, no norte da região histórica da Transilvânia. É uma das igrejas que faz parte do sítio do Património Mundial "Igrejas de madeira de Maramureș". Foi construída em 1720 e tem alguns das pinturas murais barrocas mais importantes de Maramureș, além duma coleção de ícones pintados em vidro e livros religiosos antigos. A maior parte das pinturas, senão todas, são da autoria de Toader Hodor e Ion Plohod e datam de 1806, ano em que a igreja foi trasladada para o local onde se encontra atualmente e sofreu várias alterações que lhe deram a configuração atual. Notas e referências
Llac Vidraru

El llac Vidraru (romanès: Lacul Vidraru) és un llac artificial de Romania. Es va crear el 1965 per la construcció de la presa Vidraru al riu Argeș. Es troba a l'ombra de les muntanyes Făgăraș. Un poble es troba submergit al fons d'aquest llac. El llac Vidraru és un llac d'embassament creat el 1965 al riu Arges per a la producció d'hidroelectricitat. Té 465 milions de metres cúbics d'aigua, amb una longitud de 10,3 quilòmetres i una amplada de 2,2 quilòmetres, acumulant una superfície total de 870 hectàrees i profunditat màxima de 155 metres. La seva longitud és d'uns 28 quilòmetres. Una central elèctrica subterrània es troba a prop del llac, a 104 metres de profunditat sota el massís de Cetatuia. La seva producció anual d'energia és de 400 gigawatts-hora (1,400 TJ) en un any hidrològic mitjà. La capacitat instal·lada de la turbina és de 220 megawatts (300,000 hp). Al marge dret, a la muntanya Plesa, es pot trobar l'estàtua "Energia", que representa Prometeu amb llamps a la mà, que simbolitza l'electricitat. Situat entre les muntanyes del massís de Ghitu i a la seva sortida, el llac s'alimenta dels rius Capra, Buda i diversos afluents directes (River Lady i Valsan Cernatul, Valea lui Stan i clar), amb un flux d'alimentació mitjà total de 5,5 metres cúbics per segon. En acabat de construir-se, va ser el vuitè llac artificial més elevat d'Europa i el vintè del món. La construcció de la presa de Vidraru va trigar cinc anys i mig a partir del 1960. Per a aquest assoliment, van trigar 42 quilòmetres d'excavació del túnel a través de 1.768 milions de m3 de roca, dels quals prop d'un milió de bandes subterrànies tenen 930.000 m3 de formigó, dels quals 400.000 m3 subterranis i també s'hi van instal·lar 6300 tones d'equips electromecànics. Al llac Vidraru, la gent pot practicar l'esport extrem del salt de pont. Només uns centenars de metres de la presa de turistes poden anar a la Casa Argeseana i al moll on es practiquen curses d'embarcacions d'esbarjo. L'única carretera per accedir al llac Vidraru és l'espectacular Transfăgărășan (DN7C), que va de Curtea de Arges a Cârțișoara i que passa per davant de la central hidroelèctrica, a la presa de Vidraru i al voltant del llac Vidraru. Referències