NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Carol I National College

The Carol I National College (Romanian: Colegiul Național Carol I din Craiova) is a high school located in central Craiova, Romania, on Ioan Maiorescu Street. It is one of the most prestigious secondary education institutions in Romania. Between 1947 and 1997 it operated under the name of Nicolae Bălcescu High School. History The Central High School was officially established on 20 May 1826, although it was actually built 7 years later in 1833. After suffering heavy damage from the earthquake of 11 January 1838, the school was rebuilt in November 1842 and it had some 400 students. Craiova's Central High School was renamed "Carol I Liceum" on 11 November 1885 by a Royal decree of King Carol I. It was re-built a second time after the 1977 earthquake that demolished a major part of its buildings. Alumni The following is a short list of the most notable alumni of the Carol I National College. Theodor Aman, painter and graphic artist Constantin Angelescu, Prime Minister Eugen Angelescu, chemist Corneliu Baba, painter Alexandru Balaci, philologist, literary critic Nicolae Bănescu, historian Marcu Botzan, agronomist Al. C. Calotescu-Neicu, columnist Gheorghe Chițu, lawyer and politician Radu Ciuceanu, historian and politician George Constantinescu, engineer Traian Demetrescu, poet, novelist, and literary critic George Fotino, jurist Dimitrie Gerota, anatomist, physician, radiologist, and urologist Tudor Gheorghe, musician, poet, and actor Traian Gheorghiu, physicist Radu Gyr, poet, essayist, playwright, and journalist Eugène Ionesco, playwright and dramatist Traian Lalescu, mathematician Alexandru Macedonski, poet, novelist, dramatist, and literary critic Ion Gheorghe Maurer, Prime Minister Titu Maiorescu, philologist, literary critic, politician Duiliu Marcu, architect Nicolas Mateesco-Matte, jurist Gib Mihăescu, writer Alexandru Mironov, science-fiction writer, journalist, and politician Jean Negulescu, film director, screenwriter, and a pioneer in cinemascope Constantin S. Nicolăescu-Plopșor, historian, archeologist, and folklorist Petre Pandrea, writer Mihai Pătrașcu, computer scientist Adrian Păunescu, poet Amza Pellea, actor Dionisie M. Pippidi, archaeologist and historian Petrache Poenaru, inventor Nicolae Popescu, mathematician Ioan Nicolae Romanescu, pilot and aviation pioneer Mihail Șerban, biochemist Sabba Ștefănescu, paleontologist Eraclie Sterian, physician, writer, and political activist Simion Stoilow, mathematician Eugen Taru, graphic artist Gheorghe Tătărescu, politician who served twice as Prime Minister of Romania and three times as Minister of Foreign Affairs Gheorghe Țițeica, mathematician Nicolae Titulescu, diplomat, politician Ion Țuculescu, painter George Vâlsan, geographer Nicolae Vasilescu-Karpen, engineer and physicist Pan M. Vizirescu, poet and essayist Ștefan Voitec, communist politician who served as President of the Great National Assembly References External links Carol I High School Web Site
Carsium (castrum)

Carsium va ser una fortalesa construïda a la província romana de Mèsia al segle 1 dC. Galeria Referències Enllaços externs Reconstrucció virtual de la fortalesa Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Castra romana de Romania: Google Maps / Earth Arxivat 2012-12-05 at Archive.is
Carsium (castra)

Carsium was a fort in the Roman province of Moesia in the 1st century AD whose remains are still visible. It was part of the defensive frontier system of the Limes Moesiae along the Danube. It defended a nearby Danube crossing, one of the most important on this segment of the limes and the road that crossed into Dacia. A Roman settlement grew up on the site of the current town of Hârșova around the Roman fort. It was initially in Moesia and later in Scythia Minor province. It also had a naval port for a detachment of the Classis Moesica. A well-preserved parade helmet of the 2nd century AD was found here, now in the National Museum in Bucharest. Gallery See also List of castra Notes External links Media related to Carsium at Wikimedia Commons Virtual reconstruction of the fortress Archived 2012-01-11 at the Wayback Machine Roman castra from Romania - Google Maps / Earth Deprecated link archived 2012-12-05 at archive.today
Carsium

Carsium est un fort auxiliaire romain de la province romaine de Mésie qui était situé dans l'actuelle Hârșova, dans le Județ de Constanța, en Roumanie. Ces vestiges sont encore visibles. Il faisait partie du système défensif frontalier du Limes Moesicus (en) le long du Danube. C'est un site déclaré monument historique de Roumanie (en) et patrimoine mondial de l'UNESCO. Historique Il défendait un gué de passage du Danube voisin, l'un des plus importants sur ce segment du limes et la route qui traversait la Dacie. Un établissement romain s'est développé sur le site de l'actuelle ville de Hârșova, autour du fort romain. Il se trouvait initialement en Mésie, puis en Scythie Mineure. Il disposait également d'un port naval pour un détachement de la Classis Flavia Moesica. Archéologie Un casque de parade du IIe siècle apr. J.-C., en excellent état de conservation, y a été découvert ; il est aujourd'hui exposé au musée national d'histoire de Roumanie à Bucarest. Galerie Voir aussi Références Liens internes Liste des castra par province Liens externes Ressource relative à la géographie : Digital Atlas of the Roman Empire Portail de la Rome antique Portail de la Roumanie
Castra of Costești

The castra of Costești was a fort in the Roman province of Dacia. Erected and abandoned by the Romans at an uncertain date, its ruins are located in Costești (commune Orăștioara de Sus, Romania) on a hilltop, at an altitude of 1203 meters. Archeologist Aurora Peţan claims this fortification could be a Dacian hill fort because its shape is irregular, the ditch is inside fortification, only Dacian pottery was found during the excavations, and it is placed on a strategic defense location - common to Dacian fortresses. See also List of castra External links Roman castra from Romania - Google Maps / Earth Deprecated link archived 2012-12-05 at archive.today Notes
Castrul roman de la Costești

Castrul a fost un fort în provincia romană Dacia. Ridicat și abandonat de romani la o dată incertă, ruinele sale se află pe teritoriul localității Costești, județul Hunedoara, în locul numit "Prisaca", la o altitudine de 1203 metri. Arheologul Aurora Pețan susține că această fortificație ar putea fi o cetate dacică pe vârf de munte deoarece forma sa este neregulată, șanțul este în interiorul fortificației, doar ceramica dacică a fost găsită în timpul săpăturilor și este plasată pe un loc strategic de apărare - comun cetăților dacice. Referințe Legături externe Roman castra from Romania - Google Maps / Earth Arhivat în 5 decembrie 2012, la Archive.is Vezi și Lista de castre romane din România
Castrul roman de la Slăveni

Istoricul cercetărilor Castrul roman din Slăveni (al cărui nume antic nu este cunoscut ) avea rolul de a apăra Romula, capitala provinciei romane Dacia Inferior (Dacia Malvensis). După atacurile carpice din anii 245-247, împăratul Filip Arabul a refăcut castrul în anul 248. Tabăra militară este situată în inima satului, lângă punctul „Cetate” și este astăzi acoperit de structuri moderne. Trei faze de construcție au fost identificate de arheologi (D. Tudor, Gh. Popilian și O. Toropu, 1960-1985). Dimensiuni și Descriere Primul Castru a avut în prima fază un design dreptunghiular (169 x 190 m), care ar fi fost înconjurat de un zid de lemn (palisadă) în perioada Traiană. Străzile principale, principia și șase barăci militare au fost conturate în incintă. Dintre trupele auxiliare atestate, menționez Ala Hispanorum213ala Claudia (Gallorum); cohors I Flavia Commagenorum214. În plus ștampilate oferă numele legiunilor XIII Gemina, V Macedonica și XI Claudia p. F. În faza de piatră, castrul avea dimensiune și formă tabereo anterioare, pe care, încojurată de 3 șanțuri de apărare, o suprapunea. Turnurile porților sunt dreptunghiulare și se extind oarecum spre exterior, în timp ce turnurile de colț sunt trapezoidale. Principia măsoară 37 x 43 m, alte două structuri, un horreum în latussinistrum și cealaltă o clădire rectangulară în latusdextrum. În Praetura s-au găsit urmele a șase barăci militare. Castrul de piatră a fost construit în anul 205 d.Hr. (sau doar porta praetoria) 216. I Hispanorum era trupa de garnizoană, după cum o demonstrează inscripțiile și materialul tegular. A treia fază are o perioadă de reparații care datează din timpul domniei arabilor Filip Arabul. Castrul a fost în prima jumătatena secolului. al III-lea d.Hr., după cum arată un tezaur monetar cel mai probabil în timpul atacurilor suferite în anul 247 d.Hr. Împrejurul cetății, unde au fost descoperite băile și un Mithraeum, a luat naștere o așezare civilă. Note Bibliografie Țentea, Ovidiu; Matei-Popescu, Florian; Călina, Vlad (2021), „Frontiera romană din Dacia Inferior. O trecere în revistă și o actualizare. Partea 1”, Cercetări Arheologice, 28 (1): pp. 9–90 Mentenanță CS1: Text în plus (link) Florescu, Gr; Petolescu, D. M. (1977), Inscripțiile Daciei Romane, II Legături externe Roman castra from Romania - Google Maps / Earth Arhivat în 5 decembrie 2012, la Archive.is Dorel Bondoc, Roman amphorae from Slăveni, Olt county, Romania Arhivat în 21 octombrie 2020, la Wayback Machine. Vezi și Listă de castre romane din România
Castra of Tirighina-Bărboși

The Castra of Tirighina-Bărboși was a fort in the Roman province of Moesia, in the modern city of Galați, Romania. It was a bridgehead fort on the north bank of the Danube near the confluence of the Siret. The archaeological complex covers approximately 10 hectares and includes the remains of a Roman fort, two Roman necropolises, one of which is a tumulus, a civil settlement on the Siretului plateau and in the western area of the Dunărea neighbourhood of Galăția. It was built in the time of Trajan shown by a marble slab. Coins dating from the periods of Trajan, Antoninus Pius and Philip the Arab were discovered. Its occupation continued until the 4th century, after most of Roman Dacia had been abandoned. See also List of castra Notes External links
Acmonia fort

Acmonia fort was a fort in the Roman province of Dacia near the present town of Zavoi, Romania. Later the Roman town of Acmonia grew nearby. See also List of castra External links Roman castra from Romania – Google Maps / Earth Deprecated link archived 2012-12-05 at archive.today Notes Preda, Constantin (coord.), Enciclopedia arheologiei şi istoriei vechi a României vol.1, Editura Enciclopedică, București 1994 ISBN 973-45-0044-9 Simu, Traian, Drumuri şi cetăţi romane în Banat, Tipografia Naţională, Lugoj 1924
Castrul roman de la Zăvoi

Castrul roman este situat pe teritoriul localității Zăvoi, județul Caraș-Severin. Castrul se află în imediata apropiere a cimitirului din sat. Se presupune că numele castrului era Agnaviae. Note Vezi și Listă de castre romane din România Legături externe Roman castra from Romania - Google Maps Arhivat în 5 decembrie 2012, la Archive.is / Earth Arhivat în 5 decembrie 2012, la Archive.is
Electrolux

Electrolux AB (OMX B ELUX B) és una corporació multinacional sueca amb seu a Estocolm que fabrica electrodomèstics per a l'ús domèstic i professional, venent més de 40 milions de productes a l'any a clients de 150 països. Els productes d'Electrolux inclouen neveres, rentavaixelles, rentadores, aspiradores i cuines venudes sota les marques Electrolux, AEG Electrolux, Zanussi, Eureka i Frigidaire entre d'altres. El 2011, Electrolux va tenir vendes per valor de 102.000 milions de SEK i 58.000 empleats. Electrolux té 22 fàbriques a Europa i posseeix un 28% del mercat d'electrodomèstics per a la llar. És considerat com el segon major fabricant d'electrodomèstics del món per unitats venudes (després de Whirlpool). Història En 1901 AB Lux, s'establí a Estocolm i fabricà un llum de querosè per a ús a l'aire lliure, que va tenir un gran èxit de vendes i que també fou utilitzat en fars arreu del món. En 1912 Axel Wenner-Gren va fabricar i distribuir la primera aspiradora a Suècia, alhora que inicia el sistema de vendes porta a porta. En 1919 una adquisició de Svenska Elektron, Elektromekaniska, esdevé Elektrolux. (la grafia fou canviada a Electrolux en 1957.) Inicialment es dedicà a vendre aspiradores Lux a diversos països europeus. Axel Wenner-Gren n'és designat Gerent General. En 1923 l'empresa va adquirir AB Arctic i va afegir a la seva línia de productes refrigeradors per absorció. En 1951 començà a comercialitzar rentadores, en 1959 rentaplats, i en 1962 serveis d'equipament de menjar. L'empresa s'ha expandit regularment amb fusions i adquisicions. Entre 1960 i 1969 Electrolux va comprar nombroses companyies com ElektroHelios, Norwegian Elektra, Danish Atlas, Finnish Slev, i Flymo, destacant-hi la compra el 1988 de l'empresa Corberó i Domas (New Pool), amb seu a Esplugues de Llobregat. En la dècada de 1990 Electrolux va continuar comprant altres companyies incloses, durant un temps, Husqvarna. Marques Electrolux ven sota una àmplia varietat de marques comercials a tot el món. La majoria d'elles van ser adquirits a través de fusions i adquisicions i només es venen en un país o àrea geogràfica. AEG Arthur Martin-Electrolux Atlas Beam, marca d'aspiradores Electrolux Castor Chef Corberó Dishlex, branca d'Austràlia Dito, equip professional de procés d'aliments Dometic, també usa el logo Electrolux Electrolux ICON, marca d'electrodomèstics de consum d'alta qualitat venuda als Estats Units Elektro Helios, distribueix al mercat suec Electrolux Laundry Systems Electrolux Professional Eureka, branca d'aspiradores dels Estats Units. Rex Zanussi Zoppas Referències Enllaços externs Electrolux - Lloc web oficial (suec) Electrolux - Lloc web oficial (suec) American Electrolux - The Beginning, and the Early Years Arxivat 2013-09-28 a Wayback Machine. by Charles Richard Lester
Electrolux

Electrolux AB er en svensk industrikoncern, der producerer hvidevarer, husholdningsmaskiner og elektriske apparater til professionelt brug, bl.a. storkøkkener og vaskerier. Electrolux sælger mere end 60 mio. produkter i 150 lande årligt. Produkterne er bl.a. køleskabe, frysere, opvaskemaskiner, vaskemaskiner og støvsugere solgt under varemærkerne Electrolux, AEG, Volta, Voss og Zanussi. Electrolux har 22 fabrikker i Europa, beskæftigede i 2011 58.000 ansatte og omsatte for 102 mia. svenske kroner. Koncernen blev stiftet som Elektromekaniska AB i 1910. Allerede i 1919 fusionerede virksomheden med AB Lux og fik det nuværende navn, dog indtil 1957 stavet Elektrolux. Det første produkt var en støvsuger – et produkt, der siden har været en af koncernens største salgsmæssige successer. Gennem årene har Electrolux opkøbt adskillige konkurrenter: Køleskabsdivisionen af danske Atlas i Lundtofte 1968, svenske Husqvarna i 1978 og italienske Zanussi i 1984. Produktudbuddet er også blevet udvidet til at omfatte f.eks. plæneklippere og motorsave. Electrolux' danske hovedsæde ligger i Fredericia, mens industridivisionen er placeret i Hvidovre. Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside (dansk) Arkiveret 29. december 2007 hos Wayback Machine Officiel hjemmeside (engelsk) Arkiveret 26. marts 2013 hos Wayback Machine
Electrolux (bedrijf)

Electrolux AB is een Zweeds bedrijf en 's werelds grootste producent van huishoudelijke apparatuur. Producten worden verkocht onder diverse merknamen, waaronder de eigen naam Electrolux, AEG en Frigidaire. Geschiedenis Electrolux is in 1919 ontstaan na de fusie van Elektromekaniska met Lux tot Elektrolux (in 1957 werd de naam gewijzigd in Electrolux). In de jaren zestig raakte Electrolux in het slop. De nieuwe bestuursvoorzitter Hans Werthén was van mening dat Electrolux te klein was vergeleken met de concurrentie in het buitenland en dat het bedrijf daarom flink zou moeten groeien. In de jaren zeventig en tachtig nam Electrolux dan ook vele fabrikanten over. In 1982 werd het verlieslijdende Italiaanse witgoedbedrijf Zanussi overgenomen. Hiermee werd Electrolux een grote producent binnen de sector wereldwijd, al werd nog steeds zo'n 65% van de omzet in Europa behaald. In 1994 werd de huishouddivisie van AEG overgenomen. In 1986 kocht het bedrijf het Amerikaanse White Consolidated Industries voor zo'n US$ 750 miljoen. Dit was de op twee na grootste fabrikant van huishoudelijke apparatuur na General Electric en Whirlpool. Met de overname kreeg Electrolux belangrijke merknamen in handen als Frigidaire, White Westinghouse, Kelvinator en Gibson. In de jaren van 1967 tot 1991 deed het bedrijf meer dan 200 overnames. De omzet verachtvoudigde over deze periode. In 1989 telde het bedrijf 153.000 medewerkers. In september 2014 maakte Electrolux bekend de divisie voor huishoudelijke apparaten van General Electric (GE) te willen kopen voor ruim 2,5 miljard euro. Door de aankoop zou Electrolux zijn positie op de Noord-Amerikaanse markt versterken. In december 2015 werd de transactie afgeblazen vanwege weerstand van toezichthouders. Volgens de Amerikaanse autoriteiten zou de overname leiden tot minder concurrentie op de markt voor huishoudelijke apparatuur. Activiteiten In 2023 had Electrolux gemiddeld 45.452 mensen in dienst, waarvan 1699 in Zweden. De omzet was 134 miljard Zweedse kronen. Ruim 60% van de omzet wordt behaald met de verkoop van keukenapparatuur en bijna 20% met de verkoop van wasmachines. Europa en Noord-Amerika zijn de belangrijkste geografische afzetmarkten, elk met een aandeel van 34% in de totale omzet. Latijns-Amerika volgt op een derde plaats met een aandeel van 21% in de totale verkopen. De drie belangrijkste merknamen zijn Electrolux, circa 31% van de totale omzet, AEG (13%), Frigidaire (28%) en overige merken (20%). het bedrijf heeft in de afgelopen 10 jaar, acht jaren met winst afgesloten en alleen in 2022 en 2023 leed het bedrijf verlies. Het grote verlies in 2023 werd mede veroorzaakt door een grote buitengewone last van SEK 3,3 miljard voor reorganisaties. De grootste aandeelhouder is Investor, het investeringsvehikel van de familie Wallenberg. Investor heeft een belang van 17,9% en 30,4% van het stemrecht per 31 december 2023. Er staan A-aandelen en B-aandelen uit, een A-aandeel heeft een stemrecht en een B-aandeel slechts een-tiende stemrecht. Enkele Electrolux-merken AEG Arthur Martin Diamant Boart Electrolux Husqvarna (tot 2006) Juno Marijnen Rex-Electrolux Zanussi Zanker Frigidaire
Electrolux

AB Electrolux – szwedzkie przedsiębiorstwo, zajmujące się produkcją sprzętu AGD. Dostawca urządzeń do zastosowań domowych i profesjonalnych, sprzedający ponad 40 mln produktów każdego roku do odbiorców w ponad 150 krajach. Producent m.in. pralek, zmywarek, lodówek, odkurzaczy i kuchenek pod markami takimi, jak Electrolux, AEG, Zanussi, Eureka, Faure oraz Frigidaire. W roku 2011 przedsiębiorstwo zanotowało ponad 102 mld koron szwedzkich przychodów, przy zatrudnieniu ok. 58 tys. ludzi. Electrolux posiada 5 fabryk w Polsce w Siewierzu, Świdnicy, Oławie, Żarowie i Zabrzu. Historia Stworzona w 1912 roku pod nazwą Elektrolux w wyniku fuzji Elektromekaniska AB działającej od 1910 roku z Lux AB, powstałą w 1901 roku. Pisownia została zmieniona na Electrolux w roku 1957. Przedsiębiorstwo zostało przekształcone w holding w roku 1928 i rozwijało się aż do lat 70. XX wieku pod przewodnictwem Hansa Werthéna. W 1928 roku spółka została wprowadzona na Londyńską Giełdę Papierów Wartościowych (LSE), a dwa lata później na Sztokholmską Giełdę Papierów Wartościowych, gdzie wchodzi w skład indeksu OMX 30 Stockholm. Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona internetowa przedsiębiorstwa
Electrolux

Electrolux AB (cunoscut frecvent ca Electrolux, suedeză: [ɛˈlɛ̂kːtrʊˌlɵks, –––ˈ–]) este o companie producătoare de electrocasnice din Suedia. Compania este al doilea mare producător mondial de electrocasnice, după Whirlpool. Electrolux este producător de aspiratoare, mașini de spălat, congelatoare și frigidere, iar printre mărcile sale se numără AEG, Zanussi, Eureka și Frigidaire. În luna mai 2008, compania a anunțat că va închide fabrica de frigidere din Italia, Scandicci, operațiune care va costa aproximativ 102 milioane USD. Compania a mutat deja majoritatea producției sale spre zonele mai ieftine din afara Europei Occidentale și America de Nord. În 2007, Electrolux a realizat un profit operațional de 510 milioane Euro Electrolux în România Compania este prezentă și în România din anul 1995 și cuprinde o divizie de vânzări și marketing în București și o fabrică de aragaze la Satu Mare, la care deține 99,52% din acțiuni. Fabrica de la Satu Mare a fost preluată în 1997 și s-a numit până atunci Samus. Principalele țări în care este exportată producția din România sunt Rusia, Suedia, Norvegia și Israel. În anul 2008, la fabrica de la Satu Mare lucrau mai mult de 1.700 de oameni. Număr de angajați: 2012: 900 1997: 2.300 Cifra de afaceri în 2003: 105 milioane euro. Note Legături externe www.electrolux.com - Site web oficial
Centum Putei (castra)

Castra Centum Putei was a Roman fort in the Roman province of Dacia, translated as "a hundred wells/mines/pits". It is located about 1.5 km NE of the village of Forotic in the place called Rovina. The fort is cut into two equal parts by the Surduc - Doclin road. The fort was built by the soldiers of the Legio IV Flavia Felix near the pre-existing mining town. The vicus (civil settlement) included the families of the miners who extracted copper. See also List of castra External links Roman castra from Romania - Google Maps / Earth Deprecated link archived 2012-12-05 at archive.today Notes
Castrul roman Centum Putei

Castrul roman Centum Putei de lângă Surducu Mare, județul Caraș-Severin, este amplasat la cca 1,5 km NE de sat, în locul numit Rovină și este singurul din țară care păstrează în întregime vechile întărituri. Castrul este tăiat în două părți egale de șoseaua Surduc – Doclin. Castrul a fost construit de soldații legiunii a IV-a Flavia Felix în apropierea localității miniere preexitente. Această așezare curprindea familiile minerilor care extrageau cupru și din soldaților. Numele Centum Putei înseamnă în traducere liberă din limba latină "o sută de puțuri/mine/gropi". În Franța există localitatea Cempuis, departamentul Oise, care se numea în anul 1140 Centum Putei. În anii 1964 și 1968 s-au efectuat cercetări arheologice. În incinta castrului s-a descoperit și ceramică neolitică. Note Legături externe Comuna Forotic, de Marius Căruntu[nefuncțională – arhivă] Roman castra from Romania - Google Maps / Earth Arhivat în 5 decembrie 2012, la Archive.is Vezi și Listă de castre romane din România
Charles de Gaulle Plaza

Charles de Gaulle Plaza is a "class A" office building in the Charles de Gaulle Square, Bucharest, Romania. It is constructed entirely out of concrete, steel and glass. It has 16 floors and a gross lettable area of 22,000 m2 (240,000 sq ft). There are an additional five floors underground that serve as a parking space with 350 places. The elevators are the fastest in Romania having a speed of 2.5 m/s (8.2 ft/s). See also List of tallest buildings in Romania References External links Official site
Charles de Gaulle Plaza

Charles de Gaulle Plaza – wieżowiec w Bukareszcie, w Rumunii, o wysokości 80 metrów. Budynek został otwarty w 2005 i ma 16 kondygnacji. Zobacz też Lista najwyższych budynków w Bukareszcie Linki zewnętrzne Strona wieżowca. cdgplaza.ro. [zarchiwizowane z tego adresu (2005-02-05)].
Charles de Gaulle Plaza

Charles de Gaulle Plaza este o clădire de birouri de clasă A din București, situată în Piața Charles de Gaulle. Are 16 etaje și o suprafață construită de 40.000 de metri pătrați. Suprafața de birouri este de 30.000 mp (clasa A). În cadrul subsolului există o parcare pe 5 nivele, cu o capacitate de 350 de locuri de parcare, care este cea mai mare parcare subterană din România. Ascensoarele din interiorul clădirii sunt cele mai rapide din România, cu o viteză de 2.5m/s. În iunie 2005, Charles de Gaulle Plaza era cel mai mare imobil de birouri din România. Clădirea a fost realizată de compania Avrig 35, și a fost achiziționată în anul 2006 de fondul de investiții Accesion Fund din Germania pentru suma de 85 milioane de euro. Note Legături externe Official site Arhivat în 5 februarie 2005, la Wayback Machine.