NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Bukureštanski središnji toranj

Bukureštanski središnji toranj, poznat i po kratici BTC (eng. Bucharest Tower Center) ili kao Tower Center International, je poslovna zgrada koja se nalazi u Bukureštu, glavnom gradu Rumunjske. Zgrada ima 22 kata te ukupnu površinu od 31.000 kvadratnih metara. Zgrada se nalazi pokraj Viktorijinog trga, odnosno pokraj Zone 1. maja. Bukureštanski središnji toranj visok je 120 metara. Izgradnja Bukureštanskog središnjeg tornja završena je u prosincu 2008. Od prosinca 2008. do rujna 2009. zgrada nije bila u operativnoj funkciji zbog spora između vlasnika tornja i grčke Alpha Banke. Zbog toga je u tom vremenu mjesečno ostvarivan gubitak od 400.000 eura. Izvori Vanjske poveznice Službena web stranica o Bukureštanskom središnjem tornju Lista projekata SkyscraperCity u Bukureštu Arhivirana inačica izvorne stranice od 10. listopada 2012. (Wayback Machine) Galerija slika
Tower Center International

Tower Center International este o clădire de birouri de clasă A din apropiere de Piața Victoriei din București. Are 26 de nivele supraterane și 3 nivele în subteran, cu o suprafață totală de 31 000 de m². Cu o înălțime de 106,3 de metri, Tower Center International este a patra cea mai înaltă clădire din România dupa Sky Tower, Globalworth Tower și Catedrala Mântuirii Neamului. Proiectul inițial al clădirii prevedea 21 de etaje pe înălțime și 3 la subsol, însă constructorul a mai ridicat un etaj pe înălțime, ceea ce a obligat primăria capitalei să oprească lucrările pentru a se reface autorizația. Structura are un regim de înălțime de 3S+P+22E+3Etehn. La bază, clădirea are o dimensiune în plan de 42,0x24,8 m. Cota la nivelul superior al etajului 22 este +94,3 m, iar la nivelul ultimului etaj tehnic +106,3 m. Vezi și Lista celor mai înalte clădiri din România Referințe Legături externe en Site oficial Arhivat în 15 august 2016, la Wayback Machine. PREOCUPĂRI PRIVIND EFICIENȚA ENERGETICĂ ÎN PROIECTELE WESTFOURTH ARCHITECTURE Arhivat în 22 februarie 2014, la Wayback Machine.
Сармизегетуза

Сармизеджетуса (още Сармизеджетуса Реджия или Сармизегетуза) е най-важният културен, военен и религиозен център на даките. Построена на височина 1200 м, крепостта е ядрото на стратегическата защитна система в планините Оръщие (днешна Румъния), съдържаща шест крепости. Крепостта е във формата на четириъгълник и е построена с масивни каменни блокове (мурус дакикус) върху пет тераси, на площ от над 30 000 м2. Сармизеджетуса има и свещено предназначение – тук се намира едно от най-важните светилища за даките, Светилището на кръглия календар. Гражданите са живели извън крепостта, на изкуствени тераси по склоновете. В домовете на дакийската аристокрация има течаща вода, пренасяна чрез керамични тръби. Археологическите проучвания показват начина на живот на най-висшата прослойка от дакийското общество. Дакийската столица достига зенита си при цар Дечебал, който воюва два пъти срещу римския император Траян. В първата война през 101 – 102 г. успява да отблъсне нашествениците, но през 105 – 106 г. Сармизеджетуса е превзета и даките са покорени. Римските завоеватели установяват гарнизон тук. По-късно столицата на римската провинция Дакия е наречена Колония Улпия Траяна Августа Дакика Сармизеджетуса, намираща се на 40 км от бившата дакийска столица. Шест дакийски крепости – Сармизеджетуса, Блидару, Пятра Рошие, Костещ, Къпълна и Бъница – от отбранителната система на цар Дечебал, са обекти на Световното наследство на ЮНЕСКО. Галерия Външни препратки Снимки от Сармизеджетуса Архив на оригинала от 2012-02-24 в Wayback Machine. Снимки от Сармизеджетуса Архив на оригинала от 2009-10-09 в Wayback Machine. Дакийските репости в планините Оръщие Даките – снимки от крепостите в планините ОръщиеАрхив на оригинала от 2009-10-27 в Wayback Machine.
Sarmizegetusa

Sarmizegetusa Regia bylo opevněné hradiště sloužící od dob krále Burebisty jako vojenské, politické a náboženské středisko Dáků. Město, rozkládající se na ploše více než 30 000 metrů čtverečních se nacházelo se na vrcholu téměř 1200 metrů vysoké hory a představovalo jádro obranného systému v Orăștijských horách. Někdy bývá označováno jako rumunské Machu Picchu. Sarmizegetusa zůstala dáckým hlavním městem až do roku 106, kdy ji za druhé dácké války dobyli a zpustošili Římané. Výjevy z pádu města lze naleznout na Trajánově sloupě v Římě. Poslední dácký král Decebalus uprchl do hor, kde spáchal sebevraždu. Sarmizegetusa poté zůstala opuštěná. Vítězové založili nedlouho poté na strategickém místě vzdáleném přibližně 40 kilometrů od královské rezidence kolonii nazvanou Ulpia Traiana Sarmizegetusa. Město, zalidněné veterány válek s Dáky, čítalo asi 20 až 25 000 obyvatel, disponovalo mohutnými hradbami a fungovalo jako kulturní a administrativní centrum římské Dácie. Dodnes jsou zde patrné ruiny fóra, amfiteátru a četných chrámů. Současný stav V lesích pohoří Sureanu zůstaly zachovány zbytky opevnění. Řady kamenných bloků archeologové označují termínem „murus dacicus“, dácká zeď. Uvnitř opevněné metropole jsou zbytky chrámů, zasvěcených dáckým bohům Zalmoxisovi, Gebeleizisovi a Benais. S hlavní městskou branou je spojuje 2000 let stará cesta, vydlážděná obrovskými kamennými deskami. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sarmizegetusa na Wikimedia Commons
Sarmizegetusa Regia

Sarmizegetusa Regia, auch Sarmizegetusa (nicht zu verwechseln mit der römischen Kolonie Ulpia Traiana Augusta Dacica Sarmizegetusa) war bis zur Zerstörung im Jahre 106 im zweiten Dakerkrieg des römischen Kaisers Trajan ein militärischer Stützpunkt und Hauptstadt des antiken Reichs der Daker. Lage und Kulturraum Die archäologische Stätte liegt in den Brooser Bergen nahe der rumänischen Stadt Orăștie im Kreis Hunedoara (Siebenbürgen) auf dem Gebiet des eingemeindeten Dorfes Grădiștea de Munte der Gemeinde Orăștioara de Sus. Reiche Vorkommen von Kupfer, Gold und Eisen im Kreis Hunedoara förderten seit der Besiedlung im Neolithikum einen weiträumigen Handel und regen Kulturaustausch. Archäologische Funde bezeugen seit der Bronzezeit Verbindungen zwischen den Kulturen der Lausitz im Norden und der Griechen im Süden sowie mit der westlichen Urnenfeld-Kultur und dem Schwarzen Meer. Archäologie und Geschichte Die ehemalige dakische Siedlung wurde seit dem 18. Jahrhundert ausgegraben. In Sarmizegetusa wurden dabei östlich der zentralen Festung bedeutende Tempelanlagen freigelegt. Die Stadt wird als thrakisch klassifiziert, zu denen der Volksstamm der Daker zugerechnet wird, die das Gebiet unter Burebista vermutlich von den Boiern eroberten. Sarmizegetusa Regia war von etwa 80 v. Chr. bis 106 n. Chr. ein Handels-, Wirtschafts- und religiöses Zentrum des dakischen Staats. Dieser Ort war durch einen Ring einzelner Festungen mit dem Zentrum Sarmizegetusa gesichert. Seit 1995 besteht eine Kooperation zwischen dem Althistorischen Institut der Universität zu Köln und seitens Rumäniens dem Nationalmuseum der Geschichte Transsilvaniens und der Babeș-Bolyai-Universität Cluj. Die sechs Festungen Sarmizegetusa(), Costești-Blidaru(), Costești-Cetățuie(), Căpâlna(), Piatra Roșie(), und Bănița() wurden 1999 in die Liste des UNESCO-Weltkulturerbes aufgenommen. Die Römer errichteten etwa 40 Kilometer südwestlich die nur namensverwandte Veteranenkolonie Colonia Ulpia Traiana Augusta Dacica Sarmizegetusa, die zuerst schlicht Colonia Dacica hieß. Siehe auch Welterbe in Rumänien Dakerkriege Trajanssäule Weblinks Eintrag UNESCO World Heritage The Dacian Fortresses bei cimec.ro Enciclopedia Dacia (rumänisch). Einzelnachweise
Sarmizegetusa

Sarmizegetusa fue el más importante centro militar, religioso y político de los dacios. Erigida en lo más alto de un despeñadero de 1200 metros de altura, la fortaleza fue el núcleo del sistema defensivo estratégico de las montañas Orăştie, en Rumania, que comprendía seis ciudadelas. Descripción La fortaleza, un cuadrilátero formado por enormes bloques de piedra (muro dacio), fue construida con cinco terrazas, en un área de casi 30.000 m². Sarmizegetusa fue además un recinto sagrado. Es el más famoso e importante calendario-santuario circular de todos los grandes santuarios circulares y rectangulares de los dacios. Los ciudadanos vivían alrededor de la fortaleza, al pie de la montaña en terrazas artificiales. La nobleza dacia disponía de suministro de agua, conducida a través de acueductos cerámicos del tipo cañería, en sus residencias. El inventario arqueológico hallado en el lugar muestra que la sociedad dacia tenía un alto nivel de vida. Derrotadas las tropas romanas dirigidas por el general Cornelio Fusco por los dacios en 86 y 87, el Imperio romano firmó una paz por la cual se proporcionaron arquitectos e ingenieros romanos (o del Imperio romano) para la edificación de gran parte de la Sarmizegetusa dacia. La capital dacia alcanzó su momento cumbre bajo Decébalo, el rey dacio que fue derrotado por el Imperio romano tras dos guerras, la del (101-102) y la del (105-106), dirigidas por el emperador Trajano. Tras la derrota de los dacios, los conquistadores establecieron una guarnición militar allí. Más tarde, la capital de la Dacia romana fue llamada Colonia Ulpia Traiana Augusta Dacica Sarmizegetusa, establecida a 40 km al suroeste de las ruinas de la antigua capital dacia: la ciudad romana fue establecida a orillas del río Apa Orasului; este nuevo asentamiento corresponde al de la actual Gradistea Muncelului. Las seis fortalezas (Sarmizegetusa, Costești-Cetățuie, Costești-Blidaru, Piatra Roşie, Bănița y Căpâlna) que formaban el sistema defensivo de Decébalo, fueron declaradas por la Unesco Patrimonio de la Humanidad en 1999.​ Sarmizegetusa es también el nombre de un municipio de la actual Rumania, en la depresión Ţara Haţegului, en el condado de Hunedoara, donde las ruinas de la Colonia Ulpia Traiana Augusta Dacica Sarmizegetusa han sido localizadas. Galería Véase también Historia de Rumania Guerras dacias Dacios y getas Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Sarmizegetusa. The Dacian Fortresses of the Orastie Mountains The Dacians - pictures of the fortresses in the Orastie Mountains Journey to the Land of the Cloud Rovers - slideshow of Dacian fortresses and the Getae - Requires Macromedia Shockwave.
Sarmisegethuza

Sarmisegethusa vagy Sarmizegetusa Regia (királyi rezidencia) régészeti lelőhely, dák erőd és szentélyek romjaiból áll, amelyek a mai Románia területén fekszenek. A dák állam fővárosa és legfontosabb katonai, vallási és politikai központja volt a Római Birodalommal vívott háborúk előtt. A dák erődítmények néven ma a kulturális világörökség része. A romok Gredistye közelében, Hunyad megyében, Erdélyben találhatók. Valószínűleg az i. e. 1. században építették Burebista dák király uralkodása idején, aki egyesítette az addig különálló dák törzseket, s egy egységes országnak erős fővárost építtetett. Képek Kapcsolódó szócikkek Dák erődítmények Külső hivatkozások
Sarmizegetusa Regia

Sarmizegetusa was eertijds de hoofdstad van het Dacische Rijk in het huidige Roemenië. De stad werd gesticht in de tweede helft van de 1e eeuw voor Christus en kende haar hoogtepunt onder koning Decebalus. Onder keizer Trajanus verklaarde het Romeinse Rijk de oorlog aan de Daciërs waarbij gevechten tussen beiden plaatsvonden in 101-102 en 105-106. Hierbij werd Samizegetusa deels verwoest. Na de Romeinse verovering bouwden de Romeinen nieuwe versterkingen rondom de stad. Ze verloren echter al snel hun interesse in de nederzetting en bouwden 40 km ten westen een nieuwe hoofdstad voor Dacië. Deze stad, Colonia Ulpia Traiana Augusta Dacica Sarmizegetusa, werd vernoemd naar de veroveraar van Dacië, keizer Trajanus, en de oude hoofdstad. Sarmizegetusa is opgenomen in de Unesco werelderfgoedlijst als onderdeel van de Dacische forten van het Orăștiegebergte. Deze forten bevinden zich bijna allemaal in het district Hunedoara van het hedendaagse Roemenië. Archeologie Archeologische opgravingen zijn gestart in de 20e eeuw en legden drie belangrijke delen bloot: het sacrale gebied met de tempels, de versterkingen en een gedeelte met huizen. De overblijfselen zijn echter mager vergeleken met de grote bloeiende antieke stad die het ooit was. Er zijn overblijfselen van de Romeinse versterkingen met hierbij een aangelegde weg die naar het sacrale deel leidde. In dit sacrale deel bevinden zich zeven tempels, twee circulaire en 5 rechthoekige en één monumentaal altaar voor offerandes. Afbeeldingen
Sarmizegetusa Regia

Sarmizegetusa Regia – stolica przedrzymskiej Dacji, znajdowała się w południowo-zachodniej części Siedmiogrodu. Miasto o powierzchni ponad 3 km² zbudowano na wysokości 1200 m n.p.m. Prawdopodobnie powstało za panowania króla Burebisty, a następnie było rozbudowywane. W tym czasie został zbudowany z glinianych rur system kanalizacji, którego głównym zadaniem było najprawdopodobniej dostarczanie wody do miasta podczas oblężenia. Zostało zniszczone przez Rzymian w roku 106, w czasie II wojny króla Decebala z Imperium Rzymskim. Rzymianie zbudowali w odległości ponad 40 km nowe miasto – Ulpia Traiana Sarmizegetusa (pełna nazwa: Colonia Ulpia Traiana Augusta Dacica Sarmizegetusa), które również nazwano później Sarmisegetusą. Zobacz też Fortece dackie w górach Orăștie zdobycie Sarmizegetusy Przypisy
Sarmizegetusa

Sarmizegetusa (também Sarmisegetusa, Sarmisegethusa, Sarmisegethuza; em latim: Sarmizegetusa Regia; em grego: Ζαρμιζεγεθούσα, transl. Zarmizegethousa ou Ζερμιζεγεθούση, transl. Zermizegethouse) foi o principal centro militar, religioso e político da Dácia. Erguida sobre o alto de uma montanha de 1200 metros de altitude, a cidade-fortaleza era o centro de um sistema defensivo estratégico localizado nas Montanhas Orăştie (na atual Romênia), que consistia de seis cidadelas. A fortaleza, um quadrilátero formada por gigantescos blocos de pedra (Muro Dácico), foi construída sobre cinco terraços, e ocupa uma área de quase 30 000 metros quadrados. Sarmizegetusa também era o local de um recinto sagrado - um dos mais importantes (e o maior) santuário dácio. Os civis viviam em torno da fortaleza, no sopé da montanha e em terraços construídos pelo homem. A nobreza dácia tinha água corrente, transportada através de canos de cerâmica até suas residências. O inventário arqueológico descoberto no sítio mostra que a sociedade dácia tinha um alto padrão de vida. A capital dácia atingiu seu ápice sob o domínio do rei Decébalo, que travou duas guerras contra o imperador romano Trajano (ver: Guerras Dácias). Na primeira delas, em 101-102, Decébalo conseguiu expulsar com sucesso os invasores romanos, porém na segunda, em 105-106, durante a qual ocorreu a Batalha de Sarmizegetusa, os dácios foram derrotados. Os conquistadores romanos estabeleceram ali um posto militar, e, posteriormente, a capital da Dácia romana, fundada a 40 quilômetros do local, recebeu seu nome em homenagem à capital Dácia - Colônia Úlpia Trajana Augusta Dácica Sarmizegetusa. Seis fortalezas dácias — Sarmizegetusa, Blidaru, Piatra Roşie, Costeşti, Căpâlna e Băniţa - que faziam parte do sistema defensivo organizado por Decébalo são consideradas Patrimônio da Humanidade pela UNESCO. Referências Ligações externas
Сармизегетуза

Сармизегетуза (лат. Sarmisegetuza Regia, Sarmisegetusa, Sarmisegethusa, Sarmisegethuza, др.-греч. Ζαρμιζεγεθούσα, Zarmizegethoúsa или Ζερμιζεγεθούση, Zermizegethoúsē, рум. Sarmizegetusa Regia (произношение: Сармизеджетуза)) — главный военный, религиозный и политический центр независимой доримской Дакии, резиденция дакийских царей, в том числе последнего, Децебала. Одна из шести крепостей оборонительной системы Децебала. Разрушена римскими войсками в ходе дакийских войн. Решающей стала битва при Сармизегетузе в 106 году. После разгрома даков римскими войсками императора Траяна в 101—106 годах н. э. в 50 километрах от дакийской резиденции была возведена Ульпия Траяна — столица римской провинции Дакия, существовавшей в 106—271 годах нашей эры. В 1999 году крепость включена в список Всемирного наследия ЮНЕСКО в составе объекта Крепости даков в горах Орэштие. Назван в честь мира между сарматами и гетами. Географическое положение Находилась в горах Орэштие на юго-западе Трансильвании, на холме Грэдиштя-Мунчелулуй (Румыния). Расположенная на высоте 1200 метров над уровнем моря, Сармизегетуза была стратегическим центром оборонительного комплекса в Орештских горах, состоящего из шести крепостей. Крепость четырёхугольной формы из массивных каменных блоков (murus dacicus) была построена на пяти террасах и занимала площадь около 30000 м². Сармизегетуза имела также религиозное значение — в ней находились важные дакийские святилища. Вокруг крепости на искусственных террасах были основаны поселения. Археологические находки в тех местах демонстрируют высокий уровень жизни дакийского общества: в дома знати был проведён водопровод из керамических труб. Видеоматериалы Видеоролик с компьютерной реконструкцией Большого Круглого Храма Примечания Ссылки Сармизлетуза // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1890—1907.
Сармізегетуза

Сармізегету́за (лат. Sarmizegetusa), столиця доримської Дакії; розташована в горах Орештіє на південному заході Трансільванії, на пагорбі Гредіштя-Мунчелулуй у повіті Хунедоара. Окрім дакійської Сармизегетузи існувало римське місто. Дакійська Сармизегетуза Сармизегетуза була найбільшим економічним, політичним, торговим і релігійним центром Дакійської держави, резиденцією дакійських царів. Свого розквіту досягла за дакійського царя Децебала, що вів війни з Римом й перетворив 6 фортець Орештійських гір у ядро спротиву. У 106 році зруйнована римлянами. Опис поселення Поселення розташоване на висоті 1200 м. Площа поселення — 300 га. Побудовано на 5-ти терасах. Стіни змуровані з масивних кам'яних блоків, у конструкцію названу римлянами Murus dacicus («дакійська стіна»). Протяжність поселення близько 3 км. На вершині знаходиться шестикутна в плані кам'яна фортеця з східними і західними брамами і сторожовими баштами. Від східних воріт мощена дорога вела до священної огорожі — комплексу культових споруд 1-початку 2 сторіччя. Столиця була захоплена й зруйнована римлянами, які побудували нову фортецю й відновили поселення. Храми Серед споруд визначними є два круглих в плані храми: Більший є в діаметрі близько 30 м й має декілька концентричних кругів з кам'яних блоків й кам'яних і дерев'яних колон. Розміщення колон у цьому храмі пов'язують з астрономічними спостереженнями даків де спостерігався і вивчався поточний рух світил. Менший храм є діаметром близько 12 м й збудований з кам'яних колон по кругу. Розміщення колон у цьому храмі є образом стародавнього дакського календаря. Будинки Всередині фортеці розкриті залишки дерев'яних споруд, що були споруджені для гарнізону і мешканців, що ховалися від ворога. Навколо фортеці і священної огорожі розташовувалися житла дакійськой шляхти, господарські споруди, майстерні. Під час римського панування були споруджені терми і інші будівлі. Речові знахідки Багато знарядь праці, розписні і нерозписні глеки, різні вироби з бронзи, заліза, глини. Грецькі і римські монети, посуд і інші предмети, що були привезені з причорноморських грецьких міст і Римської імперії. Римська Сармизегетуза Пізніше римляни за 40-50 км на захід від Сармизегетузи побудували місто Ульпія-Траяна, потім перейменоване в Сармізегетузу. У центрі римської Сармизегетузи знаходився форум з прилеглим до нього великим палацом августалієв — жерців культу римських імператорів Августа. Після відходу римлян з Дакії в 271 римська Сармизегетуза спорожніла. Примітки
Saint Spyridon the New Church

The Saint Spyridon the New Church (Romanian: Sfântul Spiridon Nou) is a Romanian Orthodox church in Bucharest, Romania on Calea Șerban Vodă, no. 29. Originally built with gothic influences in 1852–1858, it was strongly modified by Patriarch Justinian (especially the towers). Notable burials Constantine Hangerli, Prince of Wallachia (died 1799) Gallery External links Official website
Cerkiew św. Spirydona w Bukareszcie (nowa)

Cerkiew św. Spirydona określana jako nowa (rum. biserica Sfântul Spiridon-Nou) – prawosławna cerkiew w Bukareszcie, w jurysdykcji archieparchii Bukaresztu Rumuńskiego Kościoła Prawosławnego. Największa czynna cerkiew w Bukareszcie, ustępująca rozmiarami niedokończonej katedrze Zbawienia Narodu. Historia Cerkiew znajduje się w dzielnicy Bukaresztu historycznie związanej z prawosławną metropolią Wołoszczyzny; w XVIII w. znajdował się w niej monaster, z którego nic nie pozostało. Cerkiew św. Spirydona była budowana w latach 1852–1858, zaś jej konsekracja odbyła się 8 listopada 1860. Inicjatorami wzniesienia obiektu byli metropolita Wołoszczyzny Nifon oraz hospodar Wołoszczyzny Barbu Știrbei. Obiekt poważnie ucierpiał podczas trzęsienia ziemi w 1940, a następnie w czasie bombardowań w 1944. Świątynię odrestaurowano w latach 1948–1954 z inicjatywy patriarchy rumuńskiego Justyniana, który został w niej intronizowany na urząd. Powtórnej konsekracji świątyni po zakończeniu remontu dokonali wspólnie patriarcha Justynian oraz patriarcha Bułgarii Cyryl. Po tej dacie cerkiew św. Spirydona stała się katedrą patriarchalną, w której podejmowano biskupów innych Kościołów przybywających z oficjalnymi wizytami i wyświęcano nowych hierarchów. Świątynia ponownie poniosła straty podczas trzęsienia ziemi w Bukareszcie w 1977 r. oraz podczas prac przy budowie bukareszteńskiego metra. Przy wielkiej przebudowie Bukaresztu przeprowadzanej z inicjatywy Nicolae Ceaușescu cerkiew umieszczono początkowo na liście prawosławnych obiektów sakralnych przeznaczonych do rozbiórki. Ostatecznie budynek nie został zniszczony; w jego obronie skutecznie interweniował patriarcha rumuński Teoktyst. Cerkiew poddano renowacji, która trwała do 1990. Architektura Cerkiew reprezentuje styl eklektyczny, w którym elementy gotyckie łączą się z elementami typowymi dla architektury mołdawskiej. Budynek ma 41 metrów długości, 14 metrów szerokości i 38 metrów wysokości. Posiada dwie wieże na elewacji oraz jedną kopułę. Wnętrze obiektu wspiera się na marmurowych kolumnach; w oknach cerkwi znajdują się wykonane w Wiedniu witraże przedstawiające sceny z Biblii oraz z żywotów świętych. Freski w świątyni wykonał Tattarescu w 1862 w stylu neorenesansowym. Przypisy