NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Potaissa (castrum)

Potaissa era un castrum de la província romana de Dàcia, situat a l'actual Turda (Romania). Història Els dacis van establir una ciutat que Ptolemeu en la seva Geografia anomena Patreuissa, que probablement és una corrupció de Patavissa o Potaissa, sent aquesta última més freqüent. Va ser conquerida pels romans, que van mantenir el nom de Potaissa, entre els anys 101 i 106 dC, durant el govern de Trajà, juntament amb parts de la Dàcia de Decèbal. El nom de Potaissa es registra per primera vegada en un mil·liari romà descobert el 1758 a la propera comuna d'Aiton. El milliarium d'Aiton és una antiga fita romana que data del 108 dC, poc després de la conquesta romana de Dàcia, i que mostra la construcció de la carretera de Potaissa a Napoca, per demanda de l'emperador Trajà. Indica la distància de 10 per 10.000 peus (14.800 m) (PMX) fins a Potaissa. Es tracta de la primera atestació epigràfica dels assentaments de Potaissa i Napoca a la Dàcia romana. La inscripció completa és: "Imp (erator) / Caesar Nerva / Traianus Aug (ustus) / Germ (anicus) Dacicus / pontif (ex) maxim (us) / (sic) pot (estate) XII co (n) s (ul) V / imp (erator) VI p (ater) p (atriae) fecit / per coh (ortem) I Fl (aviam) Vlp (iam) / Hisp (anam) mil (liariam) c (ivium) R (omanorum) eq (uitatam) / a Potaissa Napo / cam / m (ilia) p (assuum) X ". Es va registrar al Corpus Inscriptionum Latinarum, vol. III, el 1627, Berlín, 1863. Aquest mil·liari es coneix que fou construïda per Cohors I Hispanorum miliaria. El castrum també es va anomenar Potaissa i es va convertir en municipium i després colònia. Potaissa va ser el camp de base de la Legio V Macedonica del 166 al 274. Les mines de sal de Potaissa es van treballar a la zona des de la prehistòria. Referències Vegeu també Porolissum Napoca (castrum) Apulum (castrum) Dacia romana Història de Romania Enllaços externs Castra romana de Romania: Google Maps / Earth Arxivat 2012-12-05 at Archive.is
Praetorium I (Copăceni)

Praetorium I (Copăceni) was a fort in the Roman province of Dacia near the present village of Copăceni, Racovița, Vâlcea, Romania. It was part of the Roman frontier system of the Limes Alutanus along the Olt (river). It was built in 138 and reinforced with two towers two years later. A civil settlement and baths dating from the II-III centuries were nearby. Two-thirds of the site has been destroyed by the river. It was about 0.5 km from another fort, Praetorium II (Racoviţa). See also List of castra References External links Roman castra from Romania - Google Maps / Earth Deprecated link archived 2012-12-05 at archive.today
Castrul roman de la Copăceni

Descriere Fortificația romană de la Copăceni a fost amplasată la aproximativ 500 m S-SE față de castrul de la Racovița. Informații epigrafice indică construcția castrului în anul 138 de către numerus burgariorum et veredariorum Daciae inferioris sub / Fl(avio) Constante proc(uratore) Aug(usti), cu o altă fază de renovare în anul 140, cea documentată arheologic. Parte din latura estică, porțiune cuprinsă între poartă și tunul de nord-est, a rămas intactă. Istoricul cercetărilor Majoritatea datelor cunoscute recent despre acesta provin din rapoartele făcute în timpul săpăturilor de salvare întreprinse de C. M. Vlădescu și Gh. Poenaru-Bordea cu ocazia amplelor amenajări ale râului Olt, plus cercetările făcute aici de Gr. Tocilescu și P. Polonic.Din cauza unei erori grafice sau din dorința de a denumi terasa inferioară vechiul curs al Oltului, s-a considerat că această fortificație a fost distrusă de râu. Această confuzie încă apare în unele publicații, în ciuda cercetărilor făcute. Colmatarea terasei pe care a fost construit, a distrus doua treimi din suprafața castrului, iar parte din ce a rămas, a fost parțial afectat de construcția unor case. Măsurătorile geofizice nu au dat rezultate relevante pentru o porțiune a fortificației aflată la aproximativ 50 m nord-est și este necesară extinderea investigațiilor pentru a stabili planimetria și orientarea zonei balneum. Aceste structuri au fost considerate de către Gr. Tocilescu si P. Polonic „casa comandantului”. Vezi și Listă de castre romane din România Bibliografie Țentea, Ovidiu; Manea, Ioana; Călina, Vlad (2022), „Drumul și castrul roman de la Copăceni (com. Racovita, jud. Vâlcea). Reevaluarea recentă a unor monumente uitate.”, Cercetări Arheologice, 29 (2): pp. 9–90 Mentenanță CS1: Text în plus (link) Mommsen, T. (1902), Corpus Inscriptionum Latinarum. Inscriptiones Asiae provinciarum Europae Graecarum Illyrii Latinae, vol. III (I-II) Note
Primăverii

Primăverii neighborhood (“Springtime”) is a district situated in the north of Bucharest, the capital of Romania, in Sector 1. The area is one of the most expensive in the city and is home to many politicians and local celebrities. History The district is relatively new and was built on the old "Grădina Bordei" park which was situated on the outskirts of the city at the beginning of the 20th century. The park was given as a wedding present to his daughter Caliopi by Constantin Hrisoscoleu, when she married Petrache Poenaru. The domain was later bought by King Carol II of Romania. The houses of the district were built in the 1930s as inexpensive semi-detached houses by architect Octav Doicescu. After World War II, most members of the Central Committee of the Romanian Communist Party moved to the area, with the largest houses on Primăverii boulevard being inhabited by the members of the Politburo. These houses, which had large gardens in the back, were surrounded by tall walls and heavily guarded by the Romanian police at the time, called Miliția. Starting with the 1960s, the nomenklatura began building large mansions, with many rooms, parks, and swimming pools. For instance, Alexandru Drăghici built a villa on the banks of Lake Herăstrău, which, after Drăghici fell out of favour with the leaders, was later converted into the Primăverii Palace and used for heads of state guests. Nicolae Ceaușescu occupied a whole block of villas, including one for his security guards and one for domestic servants. Landmarks Primăverii has remained an exclusive district since those days. Many historic villas and mansions are now repurposed as embassies, corporate centers, and museums. Some of these are: Primăverii Palace – Ceaușescu's villa, now turned into a museum Museum of Recent Art (MARe) – contemporary art museum Transportation The district is served by the Aviatorilor metro station and by various STB buses. References External links "Zona: Primăverii". ghid.imopedia.ro (in Romanian). Retrieved November 26, 2020.
Primăverii

Primăverii est un district de la ville de Bucarest. Situé au nord de la ville dans le secteur 1, le quartier est réputé comme étant l'un des plus chers de la capitale abritant les villas de nombreux politiciens et célébrités roumaines. Histoire Le quartier a été construit sur l'ancien parc « Gradina Bordei », qui était situé à la périphérie de la ville au début du XXe siècle. Les maisons du quartier ont été construites dans les années 1930. Après la Seconde Guerre mondiale, la plupart des membres du Comité Central du Parti communiste roumain ont déménagé dans le quartier, avec les plus grandes maisons donnant sur le boulevard Primăverii. Ces villas dotées de grands jardins à l'arrière, étaient entourés de hauts murs et fortement gardées par la milice. À partir des années 1960, la nomenklatura a commencé à construire de grandes maisons, avec de nombreuses chambres, des parcs et des piscines. Par exemple, Alexandru Drăghici a fait construire une villa sur les rives du lac Herăstrău. Nicolae Ceaușescu a occupé plusieurs maisons dans le quartier. Avec son épouse Elena, il habite de 1965 à 1989 le palais Primaverii (« palais du Printemps »), dont la construction commence en 1964. Doté de 80 chambres luxueusement décorées, il comprend notamment une piscine intérieure, une salle de cinéma, un bunker souterrain et un jardin accueillant des paons. Il sert lors des visites de personnalités officielles étrangères. Depuis 1989, le quartier est resté privilégié et est désormais prisé par les nouveaux riches de la capitale. Lieux particuliers Références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Bucarest
Primăverii

Primăverii ("Primavera") è un quartiere situato a nord di Bucarest, nel Settore 1. La zona è una delle più costose della città e ospita molti politici e celebrità locali. Storia Il quartiere è relativamente nuovo e fu costruito sul vecchio parco "Grădina Bordei", situato alla periferia della città all'inizio del XX secolo. Il parco fu donato come regalo di nozze alla figlia Caliopi da Constantin Hrisoscoleu, in occasione delle sue nozze con Petrache Poenaru. La tenuta fu poi acquistata da Re Carlo II di Romania. Le abitazioni del quartiere furono costruite negli anni '30 come economiche case bifamiliari dall'architetto Octav Doicescu. Dopo la seconda guerra mondiale, la maggior parte dei membri del Comitato Centrale del Partito Comunista Rumeno si trasferì nella zona, con le case più grandi sul viale Primăverii abitate dai membri del Politburo. Queste case, che avevano ampi giardini sul retro, erano circondate da alte mura ed erano rigidamente sorvegliate dalla polizia rumena dell'epoca, la Miliția. A partire dagli anni '60, la nomenklatura iniziò a costruire grandi ville, con molte stanze, parchi e piscine. Ad esempio, Alexandru Drăghici costruì una villa sulle rive del lago Herăstrău, che dopo che Drăghici cadde in disgrazia con i leader, fu successivamente convertita nel Palazzo Primăverii e utilizzata per gli ospiti dei capi di stato. Nicolae Ceaușescu occupò un intero isolato di ville, tra cui una per le sue guardie di sicurezza e una per i domestici. Punti di riferimento Da allora, Primăverii è rimasto un quartiere esclusivo. Molte ville e palazzi storici sono ora riconvertiti in ambasciate, centri aziendali e musei. Tra questi vi sono: Palazzo Primăverii – La villa di Ceaușescu, ora trasformata in museo Museo d'arte recente (MARe) – museo d'arte contemporanea Trasporti Il quartiere è servito dalla stazione della metropolitana Aviatorilor e da vari autobus STB. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Primăverii
Primăverii

Primăverii este un cartier situat în sectorul 1 al Bucureștiului. Legături externe Povești neștiute din cartierul celor cinci șefi de stat, 28 octombrie 2011, Sorin Ghica, Adevărul Povești din cartierul Primăverii, 24 februarie 2011, Cristina Diac, Jurnalul Național Serial în Jurnalul Național High life in Primaverii, 20 februarie 2006, Paula Mihailov Chiciuc, Jurnalul Național Gasca lui Nicu Ceausescu, 20 februarie 2006, Cristina Vohn, Jurnalul Național Paradisul comunist, 20 februarie 2006, Lavinia Betea, Jurnalul Național O sinucidere n_motivata, 20 februarie 2006, Lavinia Betea, Jurnalul Național Doua generatii, 20 februarie 2006, Ilarion Tiu, Jurnalul Național Ciocoii vechi si noi, 20 februarie 2006, Paula Mihailov Chiciuc, Jurnalul Național Tovarase de viata Arhivat în 20 august 2012, la Wayback Machine., 20 februarie 2006, Paula Mihailov Chiciuc, Jurnalul Național Povesti din Cartierul Primaverii, 20 februarie 2006, Editorial De Lavinia Betea, Jurnalul Național Epopeea vilei lui Maurer, 20 februarie 2006, Lavinia Betea, Jurnalul Național Parinti si copii, 20 februarie 2006, Cristina Diac, Jurnalul Național Drumul de la Bordei la vile, 20 februarie 2006, Cristina Vohn, Jurnalul Național
CET Progresu

Termocentrala Progresu este o centrală termoelectrică din București, amplasată lângă cartierul Progresu, în sudul orașului. CET Progresul a fost deschisă în anul 1987 fiind ultima termocentrală care s-a deschis în București. În prezent, centrala electrică produce o putere electrică de 200 MW, o putere termică de 1.266.000 Gcal și 623 GWh de electricitate. Coșul este cea mai înaltă structură din București, cu o înălțime de 240 de metri. Note Legături externe Site oficial Vezi și Lista celor mai înalte structuri din România Lista celor mai înalte construcții din București
Service de sécurité et de protection

Le Service de sécurité et de protection (SPP) est une agence des services secrets roumains fondée en 1990. Il assure la protection des dignitaires roumains et étrangers et de leurs familles, aussi que la protection et la sécurité de certains sièges et résidences. Notes et références Voir aussi Liste des services secrets Portail de la Roumanie Portail du renseignement
Biserica romano-catolică din Lăzarea

Biserica romano-catolică din Lăzarea, județul Harghita, cu hramul „Toți Sfinții", a fost construită în secolul XIII. Lăcașul de cult figurează pe lista monumentelor istorice din 2010, cod LMI HR-II-a-A-12852. Istoric și trăsături Biserica a fost construită în jurul anului 1235. Primele date istorice despre biserică au apărut în Schematism: "Paroline orige ad a 1235 refertur. Id constat candem magne esse anticvitatis". La cererea contelui Pál Teleki, pe atunci ministru al culturii maghiar, în 1941 a sosit la Lăzarea Van Gondys, un savant din Olanda, profesor universitar din Utrecht, specializat în cercetări gotice, romane și bizantine. El a descoperit decorația de pe partea stângă a podului bisericii, care dovedește că biserica a fost construită în stil romanic. În sec. al XV-lea biserica în stil romanic a fost transformată în biserică gotică. Inscripția turnului din această epocă "FUNDEMANTUMA 1488" dovedește acest lucru. În 1590, reformații au ocupat biserica și au ars altarele. În 1729, cu excepția sanctuarului și a turnului, biserica a fost demolată și reconstruită. În 1930 a fost mărită, iar turnul a fost înălțat. Valorile bisericii: - Decorația de pe partea stângă a podului bisericii; - Crucea sfințită din sec al XIII-lea; - Cristelnița din sec. al XIII-lea, care a fost descoperită de Sebestyen Kopetczy; - Sfeșnicul cu 3 brațe făcut de un locuitor lăzarean, cu inscripția: "1961, opera lui Stefani Jakob". Sub altarul bisericii există o criptă cu câteva sicrie ale unor familii nobiliare. Numai despre două sunt date exacte: Sigismund Lazăr (1752-1832) și fiica lui, Iozefa Lazăr (1802-1838) Note Legături externe Monumente istorice din România-Fișă și localizare de monument Fișă de monument Vezi și Lăzarea, Harghita Imagini
Gánáspuszta

Gánás (románul Ganaș) település Romániában, Szatmár megyében. Fekvése Szatmár megyében, Ákos, Újnémet és Krasznamihályfalva mellett fekvő település. Története Gánás falut az 1800-as évek legvégén, az 1900-as évek elején a Heves vármegyéből; Nagytálya és Maklár falvakból származó telepesek alapították. A falu településrészei: Kisgánás, Nagygánás, Misztag, Bonivart-tag, Rotthmond-tag voltak. A második világháború végén, 1944 őszén 80-an éltek itt. 1950-es években már 22 ház állt a településen. 1960-ban végzett összeíráskor a falu 74 lakosából 53 magyar és 21 román nyelvű volt. A falu lakossága főleg mezőgazdasággal, állattenyésztéssel foglalkozott. Híres volt gyümölcstermesztéséről is. A falu széles utcáit egykor eperfák és virágok szegélyezték, kertjeiben sok csemegeszőlő termett. 1970-es években - többek között - Gánás is a felszámolásra ítélt falvak közé került; a falurombolás áldozata lett. A falu házait sorban lebontásra ítélték, csak a templom és egy-két ház élte túl a falufelszámolást. A falut az utolsó család 1989-ben hagyta el. Nevezetességek Római katolikus templom - 1960-ban épült. Források Erdélyi Riport: Gánáspuszta regénye 1. és 2. Hivatkozások
Ганаш

Ганаш (рум. Ganaș) — село у повіті Сату-Маре в Румунії. Входить до складу комуни Акиш. Село розташоване на відстані 431 км на північний захід від Бухареста, 33 км на південний захід від Сату-Маре, 107 км на північний захід від Клуж-Напоки. Населення За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 6 осіб, усі — угорці. Усі жителі села рідною мовою назвали угорську. Примітки
Mutos

Mutos település Romániában, Szilágy megyében. Fekvése Szilágy megyében, a Szilágy-patak bal partja közelében, Hadadgyőrtelek és Szilágycseh között fekvő település. Története Mutos nevét az oklevelek 1387-ben említették először Mutos néven. 1401-ben Mutus, 1405-ben Mathos, 1423-ban Muto, 1475-ben Mytus néven írták nevét. 1423 körül a Kusalyi Jakcs család birtoka volt. 1441-ben Szolnok vármegyéhez, 1418-ban Középszolnok vármegyéhez tartozó helység volt. 1387-ben Aranyos vára, 1545-ben, 1570-ben és 1575-en Hadad vára tartozéka volt. 1604-ben Wesselényi család birtoka volt. Nevezetességek Görögkatolikus kőtemploma 1840-ben épült. Anyakönyvet 1824-től vezetnek. Hivatkozások Források Petri Mór: Szilágy vármegye monographiája IV.: Szilágy vármegye községeinek története (L-Z). [Budapest]: Szilágy vármegye közönsége. 1902. 111–114. o. Online elérés
Motiș, Sălaj

Motiș (în maghiară Mutos) este un sat ce aparține orașului Cehu Silvaniei din județul Sălaj, Transilvania, România. Legături externe Informații despre localitate Arhivat în 4 martie 2016, la Wayback Machine. SJ Acest articol despre o localitate din județul Sălaj este deocamdată un ciot. Puteți ajuta Wikipedia prin completarea lui.
Мотіш (Селаж)

Мотіш (рум. Motiș) — село у повіті Селаж в Румунії. Адміністративно підпорядковане місту Чеху-Сілванієй. Село розташоване на відстані 403 км на північний захід від Бухареста, 27 км на північ від Залеу, 80 км на північний захід від Клуж-Напоки. Населення За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 756 осіб. Рідною мовою 753 особи (99,6%) назвали румунську. Національний склад населення села: Примітки
Regie, Bucharest

Regie is a small district situated in western Bucharest, the capital of Romania, on the banks of the Dâmbovița River, in Sector 6. It is located in the vicinity of the Politehnica University of Bucharest and comprises mainly student dormitories and student facilities like restaurants, bars, and clubs. It is delimited by the Crângași and Militari districts. History Interest in the area began in 1848 when the "Moara de apă Ciurel" water mill was built in the neighborhood. On the site of the water mill, the "Spicul" bread factory was built in 1948. In 2008, the factory was demolished and the construction of a residential complex began. In 1864, the "Manufactura de Tutun de la Belvedere" tobacco factory was built in the area. The factory was owned by Effingham Grant, a secretary for the British Consulate in Bucharest. Grant also built a mansion and established "Regia Monopolurilor Statului" in the area, hence the name "Regie" for the neighborhood. Construction of the student dormitories started in 1961. Transportation The district is served by the Grozăvești and Petrache Poenaru metro stations. The east side of the neighborhood is traversed quickly using the newly built Basarab Overpass, but only by car or tram because the overpass does not have any sidewalks. The RATB student bus line 601 serves the area near the Splaiul Independenței street. Living The area is mostly inhabited by students so it has many restaurants, fast-food joints, pubs and clubs. Night life is very active and many people go there for entertainment. There are also many clubs dedicated to sport activities like billiards, table tennis or bowling. The Regie stadium, the home ground of the football club Sportul Studențesc, is situated in the area. There are also some tennis courts and a rugby stadium nearby. Shopping in the area can be done either at the nearby Carrefour Orhideea, the IDM Basarab Commercial Center, or at one of the many kiosks near the student dormitories. References
Regie (cartier)

Regie este un mic cartier în vestul Bucureștiului, pe malurile râului Dâmbovița, în sectorul 6. Regie se află în vecinătatea universității Politehnica și este compus în mare din cămine studențești dar și câteva zone rezidențiale. Cartierul este învecinat cu Crângași și Militari. Istorie Interesul în zonă a început în 1848 când Moara de apă Ciurel a fost construită aici. Pe locul acesteia a fost construită în 1948 fabrica de pâine Spicul. Fabrica a fost demolată în 2008 pentru a face loc unui complex rezidențial. În 1864 Manufactura de tutun de la Belvedere a fost construită în zonă. Fabrica era deținută de Effingham Grant, secretar al Consulatului Marii Britanii la București în acea vreme. Grant a construit de asemenea în zonă și un conac și a înființat Regia Monopolurilor Statului, de unde vine și numele zonei. Construcția căminelor studențești a început în 1961. Transport Accesul în cartier se poate face folosind stațiile de metrou Grozăvești și Petrache Poenaru. Partea de est a cartierului poate fi traversată rapid folosind Pasajul Basarab, dar numai cu mașina sau tramvaiul, deoarece nu există trotuare sau piste pentru bicicletă. Linia de troleibuz 90 circulă pe Splaiul Independenței și leagă cartierul de centrul orașului. Stil de viață Zona este locuită, în mare majoritate, de studenți deci pot fi găsite aici multe restaurante, gherete cu fast-food, cafenele și cluburi de noapte. Viața de noapte este foarte activă și multe persoane vin aici pentru a se distra. Există multe cluburi dedicate activităților sportive precum biliard, tenis de masă sau popice. În zonă se află Stadionul Regie unde joacă echipa de fotbal Sportul Studențesc. În jurul stadionului există terenuri de tenis, de fotbal cu gazon artificial precum și un teren de rugby. Cumpărăturile se pot face la Carrefour Orhideea, Centrul comercial IDM Basarab sau unul din numeroasele chioșcuri din zona căminelor studențești. Referințe
Remarul 16 Februarie

Remarul 16 Februarie ist ein rumänischer Eisenbahnhersteller mit Sitz in Cluj-Napoca. Er fertigt unter anderem den Autorail à grande capacité nach Lizenz von Bombardier Transportation. Mehrheitsaktionär von Remarul 16 Februarie ist Călin Mitică, der die Anteile über die Transferoviar Grup und seine Ehefrau hält. Er steht unter Anklage, einen Direktor der CFR Călători bestochen zu haben. Geschichte Remarul 16 Februarie geht auf einen 1870 gegründeten Vorläufer zurück und wurde 1992 privatisiert. Benannt ist das Unternehmen nach dem Grivița-Streik am 16. Februar 1933. Einzelnachweise