Algyógyi körtemplom

Az algyógyi körtemplom műemlék épület Romániában, Hunyad megyében. A romániai műemlékek jegyzékében a HD-II-m-A-03316 sorszámon szerepel. A város északkeleti részén, a református templom mellett áll; haranglábként használják. Története Egy legenda szerint építői a Szentföldről visszatérő templomos lovagok építették hálából az itt lakók vendégszeretetéért, és a templom mellé kincset ástak el, melynek helyét az év bizonyos napján a templom ablakain átsütő napsugarak mutatják. Építését korábbi történészek a 13. századra keltezték, de az 1993-ban kezdődött ásatások következtetései alapján I. László kora előtt épülhetett. (Hasonlóságot mutat a Stará Plzen-i, przemysli, sárospataki, ducói, ösküi, hidegségi, szalonnai, kallósdi, szakolcai, keresztúri templomokkal, amelyek a 11. század közepe és a 13. század közepe között épültek.) Anyaga feltehetőleg a közeli római castrum, Germisara romjaiból származik. Mérműves ablakai és a falai felett emelkedő süveg a gótika idején készült. A körtemplom az egyik legrégebbi kultuszhely Erdélyben, ugyanis már a XI. században állt. Ezt az 1990-es években végzett régészeti kutatások bizonyítják, hiszen a Rotunda körül összesen 174 középkori sírt tártak fel, legrégebbi közülük egy XI. századi sír, melyben Szent László-érmét találtak. A körtemplom szerkezete római égetett téglát is tartalmaz, melyet valószínűleg az egykori csigmói római castrumból hoztak át a templom építésekor. Templomként a XIII. század végéig, kápolnaként vagy keresztelőkápolnaként a XVII. század végéig használták, utána pedig haranglábként és lakhelyként is szolgált. A templom barokk jegyeket mutató hagymakupolával van fedve. A középkori gótikus templomot már a XVI. században átépítették. A XIX. század elején romos állapotáról panaszkodtak. 1867-ben Kuún Kocsárd renováltatta, majd az 1930-as években Debreczeni László irányításával átépítették. A templom eredeti harangját a XV. században öntötték Milánóban. A 153 kg-os harangot az I. világháború idején ágyúvá akarták önteni, de a falubeliek megmentették. Ezután a harang átkerült az ortodox templomba, és a mai napig ott található. Az ekkor készült fénykép szokatlan formájú harangot ábrázol, melynek peremét három bordából álló köteg díszíti. Leírása Az épület teljes belső hossza 7 méter, külső hossza 9 méter; kör alakú hajójának átmérője 5,5 méter. A hajóhoz félköríves végződésű, félkupolával fedett szentély kapcsolódik. A falak vastagsága az alapnál 1 méter, legfelül 0,7 méter. Bejárata a délnyugati oldalon helyezkedik el, a déli és északi falon két-két ablak, a keleti és nyugati oldalon egy-egy ablak található. A fényvetülés és legendája A templom legnagyobb érdekessége a kettős fényvetülés, mely április 8. és 18., illetve augusztus 23. és szeptember 2. között észlelhető. A kettős fényvetülés azt jelenti, hogy a templom nyugati körablakán besüt, a keleti résablakon pedig kisüt a napfény. Ez olyan hatást kelt, mintha a napfény átvágná a körtemplomot. A templomhoz egy legenda is kapcsolódik: Jeruzsálemi Szent János napján a kápolna aszimmetrikusan elhelyezkedő két kis ablakán a Nap sugara áthatol, majd a kinti terület egy bizonyos pontjára esik. Oda rejtették el a templomos lovagok kincsét. Jegyzetek Források Kettős fényvetülés az algyógyi körtemplomban. In Németh Zsolt: A fény útján: Tanulmányok Árpád-kori templomainkról. Budapest: Magyarságkutató Intézet. 2021. = A Magyarságkutató Intézet Kiadványai, 26. ISBN 978 615 6117 33 5 https://varak.hu/latnivalo/index/4200-Algyogy-kerektemplom/ https://hazajaroegylet.hu/uticelok/algyogy/ https://www.rejtekhely.ro/hunyad/arpad-kori-kortemplom-algyogy.php Léstyán Ferenc: Megszentelt kövek: A középkori erdélyi püspökség templomai I–II. 2. bőv. kiadás. Gyulafehérvár: Római Katolikus Érsekség. 2000. ISBN 973-9203-56-6