NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Plaça de la Universitat (Bucarest)

La Plaça de la Universitat de Bucarest (en romanès Piaţa Universităţii), està situada al centre de la capital de Romania, al costat mateix de l'edifici històric de la Universitat de Bucarest. A la plaça hi ha quatre estàtues: la de Ion Heliade-Rădulescu instal·lada l'any 1879), la Mihail Vitezul instal·lada l'any 1874, la de Gheorghe Lazăr instal·lada l'any 1889 i la de Spiru Haret instal·lada l'any 1932. Aquesta plaça va ser l'escenari de la Golaniad de la primavera de l'any 1990, que va ser una protesta pacífica dels estudiants universitaris romanesos que des del mes d'abril d'aquell any es manifestaven contra els comunistes que a la caiguda de Nicolae Ceauşescu (22 de desembre de 1989) van prendre el control del govern romanès mitjançant el Front de Salvació Nacional (en romanès Frontului Salvării Naţionale). Aquestes manifestacions varen acabar de forma violenta quan el president romanès Ion Iliescu va fer una crida als miners de la vall de Jiu per reinstaurar l'ordre a la capital romanesa (veure Minerada). Molt a prop de la Plaça de la Universitat de Bucarest es troba el Teatre Nacional de Romania Ion Luca Caragiale i l'Hotel Intercontinental, que és l'edifici més alt de Bucarest.
Universitätsplatz (Bukarest)

Der Universitätsplatz (rumänisch Piața Universității) befindet sich in der Bukarester Innenstadt, vor der dortigen Universität. Auf dem Platz befinden sich vier Statuen, welche Ion Heliade-Rădulescu, Michael den Tapferen, Gheorghe Lazăr und Spiru Haret darstellen. Der Universitätsplatz war im Mai und Juni 1990 ein Schauplatz der Proteste gegen die Wahl von Ion Iliescu zum rumänischen Staatspräsidenten, welche dann von herbeigerufenen Bergarbeitern aus dem Jiu-Tal gewaltsam aufgelöst wurden. Dieses Ereignis wurde im Rumänischen als Mineriada bezeichnet und hatte einen negativen Effekt auf das Ansehen Iliescus im In- und Ausland. Außerdem befinden sich am Universitätsplatz das Nationaltheater Bukarest (Teatrul Național "Ion Luca Caragiale" București) und mit dem InterContinental-Hotel das bis 2004 höchste Gebäude der Stadt. Weblinks
Piața Universității

Piața Universității (en castellano, Plaza de la Universidad) es una céntrica plaza de la ciudad de Bucarest, la capital de Rumanía. Se halla al lado de la Universidad de Bucarest. En la plaza también se hallan el Teatrul Național Ion Luca Caragiale București y el Hotel InterContinental Bucarest, uno de los edificios más altos de la ciudad. A lo largo de la plaza, justo en frente de la Universidad, hay cuatro estatuas: Miguel el Valiente (1874) Ion Heliade Rădulescu (1879) Gheorghe Lazăr (1889) Spiru Haret (1932) En esta plaza tuvo lugar, en 1990, la Golaniada, una protesta pacífica estudiantil en contra de los comunistas rumanos que previamente habían ostentado el poder. Sin embargo, la protesta terminó en un baño de sangre cuando el presidente Ion Iliescu llamó a las asociaciones de mineros de Valea Jiului para que restablecieran el orden (lo que se conoce como Minerada).​​ Referencias Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Piața Universității.
Place de l'Université (Bucarest)

La place de l'Université (en roumain : Piața Universității) est une place située dans le centre-ville de Bucarest. Situation De forme circulaire, la place est située au croisement des boulevards Charles Ier à l'est, reine Élisabeth à l'ouest, Nicolae Bălcescu au nord et Ion Brătianu au sud. Histoire Le palais de l'Université de Bucarest y a été construit en 1857 et a été remanié plusieurs fois depuis. Le jardin en face a été rétréci au fil du temps jusqu'à disparaître au profit d'un pavage étanche et réverbérant, mais pouvant accueillir des stands de marché et des carrousels payant des redevances. La place est un carrefour de lignes du métro de Bucarest, de trolleybus et d'autobus : elle est toujours très fréquentée. Du 22 avril au 15 juin 1990 ce fut aussi le site de la « Golaniade » (en roumain : Golaniada), mouvement de protestation des étudiants et des professeurs de l'université de Bucarest contre le maintien au pouvoir de la nomenklatura (le parti communiste roumain s'étant transformé en « front de salut national »), mouvement fermement réprimé par le gouvernement d'Ion Iliescu qui les qualifia de golani (« voyous »). Édifices et monuments La place de l'Université donne sur le palais de université ; le carrefour à l'Est donne sur le Musée d'histoire de la ville de Bucarest et sur le Théâtre national. Quatre statues s'élèvent sur cette place, face à l'université, représentant le lettré Ion Heliade Rădulescu, le prince Michel Ier le Brave et les lettrés et fondateurs d'établissements d'enseignement Gheorghe Lazăr et Spiru Haret. Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste des places de Bucarest Portail de la Roumanie Portail de Bucarest
Piazza Università

Piazza Università (in romeno Piaţa Universităţii) è una piazza situata nel centro della città di Bucarest. Struttura Di forma circolare, la piazza si trova all'incrocio tra i viali Carlo I ad est, regina Elisabetta a ovest, Nicolae Bălcescu a nord e Ion C. Brătianu a sud. Storia La piazza è stata il luogo della Golaniada, un movimento di protesta lanciato da studenti e professori dell'Università di Bucarest, che va dal 22 aprile al 15 giugno 1990. Edifici e monumenti Piazza Università si affaccia sull'Università di Bucarest e sul Teatro Nazionale di Bucarest. Quattro statue sorgono su questa piazza, di fronte all'università. Le quattro personalità rappresentate sono Ion Heliade Rădulescu, Michele il Coraggioso, Gheorghe Lazăr e Spiru Haret. Galleria d'immagini Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla Piazza Università Collegamenti esterni (RO) Piața Universității: trasformazioni del sito, giugno 2008, Adrian MAJURU, Observator cultural (RO) Piața Universității, giugno 2008, Augustin IOAN, Observator cultural (RO) Le strade di Bucarest - una piccola storia sentimentale in immagini (X). Piața Universității. GALLERIA FOTOGRAFICA, 2 marzo 2012, Alexandru Popescu, Ziarul financiar
Piața Universității

Piața Universității (Plein van de Universiteit) is een plein in Boekarest, tegenover de Universiteit van Boekarest. Er staan vier standbeelden op het plein, aan de voorkant van de universiteit: Ion Heliade-Rădulescu (1879), Michaël de Dappere (1874), Gheorghe Lazăr (1889) en Spiru Haret (1932). Dit plein was de plek waar het Golaniad plaatsvond in 1990. Een vredig protest van studenten tegen de communisten van de Roemeense regering dat uitliep in een bloedbad nadat mijnwerkers vanuit het Jiudal werden opgeroepen door Ion Iliescu (ook wel Mineriad genoemd). Verder kun je het "Ion Luca Caragiale" Boekarest Nationale Theater en het Intercontinental Hotel Boekarest (het hoogste gebouw van Boekarest) vinden aan het plein.
Piața Universității

Piața Universității este o piață importantă în București. Se află în centrul capitalei; forma sa este influențată de modelul haussmannian de „Mare-Intersecție” (La Grande Croisee), delimitând axele nord-sud și est-vest, astfel încât să se încurajeze modernizarea urbană prin influența pariziană. Aici se găsesc clădirile Universității București, Teatrului Național "I. L. Caragiale" și Hotelului Intercontinental. Aici au avut loc evenimentele din primăvara anului 1990, între 13 și 15 iunie 1990, în timpul guvernării FSN. Evenimente În septembrie 2014, Campionatul FIBA Europa 3x3, Campionatele Europene de 3x3 baschet, s-au disputat în Piața Universității. Clădiri și monumente Galerie Vezi și Descoperirile arheologice din Piața Universității din București (2010) Statuia lui Mihai Viteazul din București Note Legături externe Piața Universității pe hartă De la Țigănia Târgului la Universitate, 2 dec 2010, Majuru Adrian Aurel, Ziarul financiar Piața Universității: transformările locului, iunie 2008, Adrian MAJURU, Observator cultural Piața Universității, iunie 2008, Augustin IOAN, Observator cultural Piața Universității: loc al memoriei[nefuncțională – arhivă], Observator cultural, Nr. 169 / 12-18 iunie 2008 Străzile Bucureștilor – mică istorie sentimentală în imagini (X). Piața Universității. GALERIE FOTO, 2 martie 2012, Alexandru Popescu, Ziarul financiar
Universitetstorget

Universitetstorget (rumänska: Piaţa Universităţii) är ett torg i centrala Bukarest, Rumänien. Torget, som är beläget norr om Gamla staden, Lipscani och söder om Bulevardul Regina Elisabeta brukar ibland ses som stadens mittpunkt. Runt torget ligger bland annat Gamla universitetsbyggnaden, och tunnelbanestationen Universitate. På torget finns fyra statyer föreställande Ion Heliade-Rădulescu, Mihai Viteazu, Gheorghe Lazăr och Spiru Haret. Upploppen i samband med rumänska revolutionen, som 1989 ledde till kommunistledaren Nicolae Ceaușescus fall utspelade sig delvis på torget. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Universitetstorget.﻿
Бая Маре

Бая Маре (на румънски: Baia Mare, в превод „Голям рудник“; на унгарски: Nagybánya, Надбаня; на немски: Frauenbach, Фрауенбах; на латински: Rivulus Dominarum, Ривулус Доминариум; на идиш: באניע, Баня) е град в северозападна Румъния, център на окръг Марамуреш. Намира се на около 600 км от столицата Букурещ, на 70 км от границата с Унгария и на 50 км от тази с Украйна. Четири села са под администрацията на града: Блидари, Фириза, Валя Нягра и Валя Боркутулуй. Според преброяването на населението от 2002 г. Бая Маре има 137 921 жители. През бронзовата епоха районът е бил обитаван от тракийски племена. По-късно той е включен в Дакийското кралство, образувано от крал Буребиста, когато започва проучването на минното дело, тъй като районът е богат на злато и сребро. Известни личности Родени в Бая Маре Ласло Немет (1901-1975), писател Паула Селинг (р. 1978), певица Адриан Сина (р. 1977), певец Овидиу Хобан (р. 1982), футболист Източници Топографски карти Лист от карта L-34-VI Бая-Маре. Мащаб: 1 : 200 000. Издание 1977 г.
Baia Mare

Baia Mare (en romanès significa Mina Gran; en hongarès:Nagybánya; en alemany: Frauenbach o Neustadt) és una ciutat important de Romania, capital de la província de Maramureș. Abans de la signatura del tractat de Trianon el 1920 era una ciutat romanesa, entre els anys 1940 - 1944, Baia Mare era part d'Hongria. Des de 1991, Baia-Mare es va desenvolupar principalment mitjançant el turisme, però continua sent un important centre cultural, industrial i miner. Baia Mare es troba a uns 600 quilòmetres al nord-oest de Bucarest, a 70 quilòmetres de la frontera hongaresa i a 50 quilòmetres de la frontera amb Ucraïna. Ciutats agermanades La ciutat de Baia Mare està agermanada amb: Wels, Àustria Ivano-Frankivsk, Ucraïna Combs-la-Ville, França Hódmezovásárhely, Hongria Nyíregyháza, Hongria Serino, Itàlia Hollywood (Florida), Estats Units Galeria d'imatges Enllaços externs Pàgina web oficial de Baia Mare
Baia Mare

Baia Mare (, significa en rumano: Mina Grande, húngaro: Nagybánya, alemán: Frauenbach o Neustadt) es una ciudad rumana. Constituye la capital del Distrito de Maramureș y la urbe más poblada y centro histórico de la toda la región de Maramureș. Tiene una población de 148 263 habitantes. Geografía La ciudad se encuentra en curso medio del río Săsar, a los pies de los montes Gutâi, a unos 600 kilómetros al noroeste de Bucarest, a 70 de la frontera con Hungría y casi limítrofe con Ucrania, cuya frontera se encuentra a 50 km. Según el censo de 2021, Baia Mare tenía una población de 108 759 habitantes, lo que la convierte en una de las ciudades más pobladas del norte de Rumanía. Está hermanada con Hollywood (Florida, Estados Unidos). Historia La primera referencia histórica escrita de Baia Mare data del año 1329, con el nombre de «Rivlus Dominarum». De 1346 se conoce como ciudad libre, convertida en centro comercial de referencia en la región. Formó parte del Imperio austro-húngaro. En 1920, tras la disolución de dicho imperio y la firma del tratado de Trianón, pasó a formar parte de Rumania. Entre los años 1940 y 1944, durante la Segunda Guerra Mundial, volvió a formar parte de Hungría. Posteriormente, se produjo su reincorporación a Rumania. Personas notables Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Baia Mare. Sitio web oficial de Baia Mare (en rumano)
Baia Mare

Baia Mare (njemački: Frauenbach, latinski: Rivulus Dominarum, mađarski: Nagybánya) je grad u sjeverozapadnoj Rumunjskoj, glavni grad županije Maramureş. Zemljopis Grad je udaljen 600 km od Bukurešta glavnog grada Rumunjske, 70 km od granice s Mađarskom i 50 km od granice s Ukrajinom. Grad je smješten u dolini okruženoj sa svih strana brdima i planinama, koja čini klimu u gradu blažom od ostatka regije. Dokaz za to je da periferiji Baia Mare se mogu pronaći kestenjasta stabala koja obično trebaju mediteransku klimu za rasti. Međutim temperatura se po zimi može spustiti i na -20 °C. Ljeta su blaga, hladnija, nego u ostatku zemlje. Količina oborina je prilično velika zbog planina na sjeveru i istoku, koji ne dopuštaju zračnim masama da prođu izvan granica doline, prosječna količina oborina može biti gotovo 1000 mm /god. Baia Mare je najveći grad sjeverne Rumunjski (Santu Mare, Suceava Botoşani), sa 137.921 stanovnikom. Također ima visoku razinu kulture i obrazovanja, kao dom mnogih kazališta, škola, muzeja i umjetničkih galerija. Nedaleko od grada nalazi se nekoliko vrlo važnih prirodnih rezervata, među kojima: Creasta Cocoşului, Cheile Tătărului, Lacul Albastru itd. Zbog svojeg dobrog geografskog položaja u istočnoj karpatskim planinama smatra se jednm od najatraktivnijih gradova u Rumunjskoj. Povijest Gradski prostor na rijeci Sasar zbog toplog mediteranskog podneblja olakšanih životnih uvjeta bio je naseljen još od paleolitika. Tijekom brončanog doba regiju naseljavaju tračka plemena. Poslije, Baia Mare je bio uključen u Daciju kraljevstvo koje je utemeljio kralj Burebista kada je započeto s rudarskim istraživanjima, a otkriveno je zlato i srebro. Baia Mare se prvi put spominje u pisanim dokumentima Karla I. Roberta iz 1329. pod imenom Rivulus Dominarum. Kasnije 1347. grad se spominje u dokumentima Ludovik I. Anžuvinaca kao važni srednjovjekovni gradić s rascvjetanom rudarskom industrijom, s pravilima organizacije karakterističnima za slobodne gradove u to vrijeme. Godine 1411. grada i njegove okolice, uključujući rudnike, preneseni su u vlasništvo obitelji Hunyadi od Žigmunda Luksemburškog koji priznaje Ivanu Hunyadiju doprinos u zaustavljanju Osmanskog Carstva u invaziji na zapadnu Europu. Tako je grad ušao u razdoblje prosperiteta, kada je sagrađena katedrala Stjepana I. Svetog. Danas je katedralna kula jedna od najpoznatijih znamenitosti grada. Prvu školu pod nazivom Scoala Rivulina otvorila je Reformirana crkva u Baia Maru 1547. godine. Godine 1919. Baia Mare postao je dio Rumunjske. Stanovništvo Po popisu stanovništva iz 2002. godine grad ima 137.921 stanovnika, dok je prosječna gustoća naseljenosti 641 stan/km² Rumunji: (79,81%) Mađari: (14,84%) Romi: (0,51%) Nijemci:(0,36%) Ukrajinci: (0,25%) Židovi: (0,10%) Gradovi prijatelji Serino, Italija, od 2003. Nyíregyháza, Mađarska, od 2003. (partnerski grad) Vašarelj, Mađarska, od 2001. Bielsko-Biała, Poland, od 2001. Hollywood, Florida, SAD,od 2001. Wels, Austrija, od 2000. Ivano-Frankivsk, Ukrajina, od 1990. Szolnok, Mađarska, od 1990. Kitwe, Zambija, od 1972. Izvori Vanjske poveznice Službena stranica grada Službena stranica županije Maramureş Ostali projekti
Баја Маре

Баја Маре (рум. Baia Mare „Велики рудник“, мађ. Nagybánya, нем. Frauenbach) град је у северозападној Румунији и главни град округа Марамуреш. Баја Маре има површину од 235,73 км² и 108.759 становника (попис 2021. године). Географија Баја Маре је један од најдаље положених градова Румуније од главног града Букурешта — око 570 km удаљености. Заједно са оближњим Сату Мареом представља средиште области Марамуреш. Град се развио на месту где река Самош прави нагли заокрет у оквиру побрђа Карпата. Северно од града пружају се високе планине из ланца Карпата, а јужно воћњаци, виногради и шуме. Надморска висина Баја Мареа је око 230 м. Становништво Баја Маре је 17. највећи град у Румунији по броју становника. Према попису из 2021. године, на територији града је живело 108.759 становника. У односу на попис из 2002., број становника на попису из 2011. се смањио. Сату Маре је током целог историјског развоја био вишенационално насеље, што је очувао до данас (са нагласком на румунску већину). Партнерски градови Ходмезевашархељ Холивуд Китве Њиређхаза Серино Солнок Велс Залау Ивано-Франкивск Бјелско-Бјала Галерија Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Baia Mare

Baia Mare (ungerska: Nagybánya) är en stad (municipiu) som utgör residensstad i länet Maramureș i nordvästra Rumänien. Staden är belägen vid floden Săsar, cirka 100 kilometer norr om staden Cluj-Napoca och hade 123 738 invånare 2011. Historia Baia Mare grundades på 1100-talet av tyska invandrare, under namnet Neustadt. Namnet Baia Mare är första gången nämnt 1327. Näringsliv Baia Mare är ett viktigt gruvcentrum. I närområdet utvinns guld, silver, bly, koppar, mangan och salt, och i staden finns metallurgisk industri samt maskin- och träindustri. Staden har ett universitet. Gruvverksamhet och miljöproblem Gruvverksamheten i och omkring Baia Mare har pågått i hundratals år. Den har medfört en hög föroreningsnivå i jord, vatten och luft. När en fördämning brast år 2000 läckte omkring 100 000 m³ cyanidhaltigt vatten ut från en damm som användes för att extrahera guld från gruvslagg. Förutom cyanid innehöll utsläppet flera olika slags tungmetaller, särskilt koppar, men även bland annat bly och zink. Flera floder blev kraftigt förorenade. I floderna Săsar, Lăpuș, Someș och Tisza långt in i Ungern dog de flesta fiskar och annat vattenliv. Cyaniden försvann emellertid snart, och livet i floderna kom gradvis åter. Översvämningar i Tisza om våren fick koncentrationen av tungmetaller att stiga, dock under riskgränserna. Verkningarna på näringskedjan har dock varit mer långvariga. Vänorter Baia Mare har följande vänorter: Bielsko-Biała, Polen Hódmezővásárhely, Ungern Hollywood, USA Ivano-Frankivsk, Ukraina Kitwe, Zambia Nyíregyháza, Ungern Serino, Italien Szolnok, Ungern Wels, Österrike Bilder Idrott CS Minaur Baia Mare är en framstående handbollsklubb som både spelar dam- och herrhandboll. Källor Noter Externa länkar Officiell webbplats Wikimedia Commons har media som rör Baia Mare.﻿
Бая-Маре

Ба́я-Ма́ре (рум. Baia Mare, угор. Nagybánya, нім. Frauenbach) — місто в Румунії, Трансильванія, адміністративний центр жудця Марамуреш. Площа міста 233,3 км² (одне з найбільших міст Румунії). Історія Місто відоме з 1329 року. За іншими даними ще в 1142 році угорський король Геза ІІ дозволив поселитися в цих місцях німецьким колоністам. У 1910 році серед населення міста переважали угорці (64,8 %), менше було румунів (33,7 %), решту складали німці і євреї. За віросповіданням більше третини населення складали греко-католики, частина з яких була нащадками мадяризованих українців (38,1 %). Вірних римо-католицького сповідання було 34,7 %, кальвіністів 14,8 %, юдеїв 10,9 %. Адміністративний устрій Адміністративно місту підпорядковані такі села (дані про населення за 2021 рік): Блідарі (133 особи) Валя-Нягре (110 осіб) Фіріза (1082 особи) Господарство Центр району видобутку кольорових металів. Завод кольорової металургії (свинець, мідь, золото). Виробництво сірчаної кислоти. Підприємства гірничі, харчової, деревообробної промисловості. Культура Ляльковий театр Бая-Маре Населення За даними перепису населення 2021 року у місті проживали 108 759 осіб. Національний склад населення міста: Також у місті проживають болгари, хорвати, чехи та албанці, але точна кількість цих народів у результатах перепису не вказується. Рідною мовою назвали: Також рідною мовою називали словацьку, болгарську, грецьку, чеську, польську, албанську та македонську, але точні значення для кожної з них у результатах перепису не вказуються. Склад населення міста за віросповіданням: Відомі особистості В поселенні народився: Мірела Пашка (* 1975) — румунська гімнастка. Архітектурні пам'ятки Башта Св. Стефана — 15 ст. Частково вцілілі бастіони фортеці — 16 ст. Площа Фріму — 17-18 ст. Міста-побратими Серіно (2003) Ньїредьхаза (2003) Ходмезовашарель (2001) Бельсько-Бяла (2001) Голлівуд (шт. Флорида) (2001) Вельс (2000) Івано-Франківськ (1990) Сольнок (1990) Кітве (1972) Примітки
Ion Luca Caragiale National College (Ploiești)

Ion Luca Caragiale National College (Romanian: Colegiul Național Ion Luca Caragiale) is a high school located at 98 Gheorghe Doja Street, Ploiești, Romania. The school traces its origins to the boys' gymnasium that opened in 1864. A first grade of nineteen pupils was quickly joined by a second of eighteen. The first dedicated school building, designed by Alexandru Orăscu, was started in 1865 and completed the following year. In 1866, the school was named for Saints Peter and Paul, after an old church nearby. The gymnasium operated for fourteen years, including during the Romanian War of Independence, when a Russian chapel was installed in the schoolyard beneath a large white tent. The school year was divided into trimesters, each of which ended in an examination. By 1876–1877, there were 23 subjects being taught, divided into twelve departments, each with its own chairman. The institution became a high school in 1878. A new building, started in 1895, was opened in 1898; it was a source of pride for the city's residents. In 1944, during World War II, it suffered severe damage as a result of Allied bombing. In 1948, under the new communist regime, the school moved into the Commercial School Palace. With the closure of other institutions, it became the only high school in Ploiești and all of Prahova County. In 1952, for the centenary of his birth, it was renamed for playwright Ion Luca Caragiale. Girls were first admitted in 1956. Under Nicolae Ceaușescu, 12th grade was restored in 1965–1966; in 1977, its stated focus became mathematics and physics. It was declared a national college in 1997. The current school building, which dates to 1936, is listed as a historic monument by Romania's Ministry of Culture and Religious Affairs, as are its two predecessors. The school currently has a gym, boarding rooms, an open air amphitheatre, handball field, basketball field, ping-pong tables, a track, an auditorium and a cafeteria. Alumni Fory Etterle Remus Opriș Eugen Simion Ion Luca Caragiale Nichita Stănescu Andrei Rădulescu Mihai Drăgănescu Paul Constantinescu Grigore Tocilescu Constantin Ion Parhon Ștefan Gh. Nicolau Iosif Iser Geo Bogza Octav Doicescu Petre Paul Negulescu Ticu Dumitrescu Nicolae Simache Notes External links (in Romanian) Official site