Esztelneki római katolikus templom

Háromszék legkeletibb részén, az Esztelnek-patak partján emelkedik a védőfallal övezett Esztelneki római katolikus templom. A műemléképületet alacsony védőfala ellenére a székely vártemplomok közé sorolják. A templom története Esztelneket először az 1334-es oklevélben említették Iztulnuk néven. 1567-ben 25 kapuval jegyezték be, 1607-ben Ezthelnek néven szerepelt a korabeli dokumentumokban. A falu déli részén, az országút mellett álló középkori templomot a hagyomány szerint Losonczi Margit építtette Szent Simon és Júdás tiszteletére a 15. században. A pápai tizedjegyzék, valamint az északi falon előkerült figurális falfestménytöredékek egy korábbi templom létét igazolják. A részben lebontott egykori templom helyére építették a gótikus műemléképületet. Orbán Balázs Székelyföld leírása c. könyve szerint az esztelneki harangot 1567-ben öntötték, ami a torony létét is igazolja. 1635-ben építették a ma is fennálló sekrestyét és a cinteremfal is feltételezhetően 1635 körül készült. A templom belsejét az 1635-ös és 1724-es renoválás alkalmával részben átalakították. A kazettás mennyezet 1786-ban készült, amelynek festője Szendrei József volt. Az 1802. évi földrengéskor a gótikus boltozat megrongálódott, amelyet a későbbiekben sem állítottak vissza. A műemléktemplom és a torony első nagyméretű javításra 1819-ben került sor. 1838-ban újabb földrengés sújtotta az épületet, a károkat 1839-ben javították ki. Ezek a munkálatok jelentősen megváltoztatták a templom külső és belső képét. A gótikus boltozat téglából készült töredékeit 1958-ban találták meg a feltárt gótikus ablaknyílásban. A diadalívet ugyancsak 1958-ban szélesítették ki és alakították át félkörívessé. A szakszerűen helyreállított templomot az 1977-es romániai földrengés ismét megrongálta. A lehullott vakolat alól a hajó déli és északi falán freskótöredékek kerültek elő, amelyeknek keletkezési ideje a 14. századra tehető és a gelencei falfestményekkel mutatnak rokonságot. A földrengés okozta károk kijavítását 1978-ban fejezték be. A jelenlegi déli bejárat bal oldalán az 1977-ben történt földrengéskor előkerült piros kereszt látható. A fekete keretbe foglalt kereszt valószínűleg a templom felszentelésének jelképe. A templom leírása Az évszázadok során történt renoválások és átalakítások ellenére a templom jellegzetes gótikus elemeket őriz. Ezt a korszakot idézi a poligon záródású, kívülről támpillérekkel erősített szentély, a déli oldalon álló gótikus ajtókeret, valamint a mérműves ablakrész. A hajó északi részén egyetlen keskeny támpillér található. A szentély külső oldalán, a nyugati oromfal sarkait kettős tagolású faragott vízvetőkkel ellátott átlós pillérek erősítik. A sekrestye az északi falhoz van csatolva. A déli oldalon befalazva két pálcataggal díszített kő ajtókeret látható. A bejárat előtti portikusz részlegesen eltakar egy befalazott, mérműves gótikus ablakot. A gótikus ablakok helyén napjainkban nagy köríves ablakok láthatók. Az egykor megrongálódott boltozatot egyenes záródású vakolt mennyezettel helyettesítették, a diadalívet kiszélesítették és félkörívesre alakították át. A szentély előtti köríves diadalíven az alábbi felirat olvasható: „Positum fuit elrium renovatum 1523 m sursus 1635 et 1724, terrae motu concursum 1802, Reparatum 1819 et 1839 et 1864.” A templomban található egy csavart bordázattal díszített keresztelőmedence, amelyet archaikus formájából ítélve, a romanika korában faraghattak. A déli bejárat mellett balkéz felől fekete körben egy piros kereszt látható, amely valószínűleg a templom felszentelésének jelképe. Az 1786-ban készült kazettás mennyezetet Szendrei József festette. A jelenlegi harangtorony a szentély mögött részen, az épülettől külön, a várfalon belül áll. A templom északi falának tetején a védelmi emelet nyomai láthatók, amelyek a vártemplom egykori létét igazolják. A templom külső falán Nagy Mózes-emléktábla és Szacsvay János-síremlék kapott helyet. A freskók A templombelső legfőbb ékessége a hajó déli és északi falán lévő figurális freskótöredék. A javítások során a szentély északi falán is találtak freskótöredéket, amelyen íves sávval keretezve, egy áldást osztó főpap alakja körvonalazódik. A falkép feliratának néhány betűje mellett a mózesi kőtáblákkal azonosítható töredék is látható. A templom várfala A műemléktemplomot egy keskeny mindössze 70-80 centiméter vastagságú és 3,50 méter magasságú várfal veszi körül. A középkori templom védelmére épített falon kifele szűkülő, keskeny lőrések láthatók. Az egykor magasabb fallal övezett templomot, a jelenlegi alacsony védőfala ellenére napjainkban a székely vártemplomok közé sorolják. Források Orbán Balázs: A Székelyföld leírása 2. kötet. Békéscsaba, 1982. Gyöngyössy János: Székelyföldi vártemplomok. Budapest, 1995. Tüdős S. Kinga: Erdélyi védőrendszerek a XV-XVIII. században. Budapest, 1995. Léstyán Ferenc: Megszentelt kövek: A középkori erdélyi püspökség templomai I–II. 2. bőv. kiadás. Gyulafehérvár: Római Katolikus Érsekség. 2000. ISBN 973-9203-56-6 Vofkori László: Székelyföld útikönyve 2. kötet. Budapest, 1998. XXX Erdély száz csodája. Budapest, 2004. Karczag Ákos: Erdély, Partium és a Bánság erődített helyei. Budapest, 2010. További információk Esztelnek község honlapja Bemutatkozás. estelnic.ro (Hozzáférés: 2025. október 17.)