NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Lycée Français Anna de Noailles

Lycée Français Anna de Noailles (Romanian: Liceul Francez Anna de Noailles) is a French international school located at 160A București-Ploiești Road, Sector 1, Bucharest, Romania. Named after Anna de Noailles, the French writer of Romanian descent, it serves levels maternelle (preschool) through lycée (senior high school). History The first French school in Romania opened in 1920 and was closed in 1949. The first "Lycée français de Bucarest" opened in 1940 and closed in 1949 due to actions from the Romanian communist authorities. A new French school for children of diplomats was permitted to open in 1956. The current French school, an embassy school that was originally the École Française de Bucarest, opened in 1960. It received its current name in 1998. Construction of the current school began in January 2012 and was completed in 2013. Student body As of 2013, 39% of the students were Romanians. There are 23 different nationalities in the school as of 2024. Alumni Claudiu Năsui See also France–Romania relations References External links (in French) Official website
Lycée français Anna-de-Noailles

Le lycée français Anna-de-Noailles (roumain : Liceul Francez „Anna de Noailles” din București) est un lycée français situé à Bucarest, en Roumanie. Histoire Le lycée français de Bucarest est fondé vers 1920 par l'Union des Français de Roumanie. Il est fermé par les autorités communistes en 1949, puis existe comme école d'ambassade, interdite aux Roumains. En 1960, il rouvre sous sa forme actuelle. À partir de 2013, 39 % des élèves sont roumains. En 1920 a été fondée à Bucarest par l'Union des Français de Roumanie seulement une école primaire. Le lycée d'enseignement secondaire a été créé en 1940 sous le nom de « lycée français de Bucarest » par Georges Dementhon à la suite d'un accord intergouvernemental peu auparavant. Ce lycée a été fermé en 1948 par les autorités communistes[réf. nécessaire]. Une plaque rappelant cet événement a été apposée dans le lycée en 2011 au cours d'une cérémonie présidée par l'ambassadeur de France[réf. nécessaire]. Parmi ses anciens élèves figurent notamment Pierre Hassner et Henry Chapier[réf. nécessaire]. Organisation Le lycée accueille environ 1 000 élèves de la maternelle à la terminale. Il est homologué par le Ministère français de l’éducation nationale et est lié par convention à l’Agence pour l’enseignement français à l’étranger (AEFE) qui lui apporte à ce titre un appui technique et pédagogique. Références Voir aussi Articles connexes Relations entre la France et la Roumanie Agence pour l'enseignement français à l'étranger Ecole française internationale de Bucarest Liens externes (fr + ro) Site officiel Portail des écoles Portail de Bucarest Portail de la France
Liceul Francez „Anna de Noailles” din București

Liceul Francez „Anna de Noailles” (în franceză Lycée Français Anna de Noailles) este un liceu internațional din București cu limba de predare franceză. El oferă întreaga gamă de învățământ preuniversitar, de la grădiniță, până la liceu, inclusiv. Istoric Este fosta Școală Franceză din București. Din anul școlar 2013–2014 are un local nou, cu o capacitate de 1200 de elevi. Dintre aceștia, aproximativ o treime sunt români. Susținere financiară Deși este o școală publică și este subvenționată de statul francez, finanțarea este în regim de școală privată, deoarece statul francez nu are obligația de a asigura învățământul gratuit în străinătate. Taxele anuale de școlarizare sunt de 5–7000 EUR, în funcție de treaptă și locul de origine al elevilor, plus 5–700 EUR cantina. Școala se adresează copiilor diplomaților și oamenilor de afaceri francezi, care astfel își pot însoți părinții și se pot transfera ușor la alte unități de învățământ care fac parte din rețeaua Agenției pentru Învățământ Francez în Străinătate (franceză Agence pour l’Enseignement Français à l’Etranger – AEFE). De asemenea, se adresează copiilor ai căror părinți speră ca aceștia să facă o carieră în diplomație sau să devină oameni de afaceri în Franța, iar legăturile din școală le-ar putea fi de folos. Școala urmează curricula învățământului de stat din Franța, care diferă de cea din România, ceea ce poate duce la probleme la susținerea bacalaureatului românesc deoarece materia cerută la bacalaureat diferă de cea studiată în școală. Note Legături externe Situl oficial
Национална дирекция за борба с корупцията

Националната дирекция за борба с корупцията (НДБК) е румънска специализирана прокуратура за борба с корупцията на висше и средно държавно ниво. Като специализирана прокуратура е прикрепена юрисдикционно към Върховната касационна прокуратура на Румъния. Създадена е през 2002 г. в опит за протовидействие на ширещата се повсеместно и на най-високо държавно и местно ниво в публичния сектор на Румъния – корупция. Макар и формално прикрепена към общата касационна прокуратура, НДБК е независима всякак институция, в т.ч. и юрисдикционно, вкл. и по отношение на прокурорите от самата Върховна касационна прокуратура (които могат да бъдат обект на нейно разследване). Под юрисдикцията на НДБК са съставите на корупционни престъпления на около 10 000 висши длъжности от публичния сектор в Румъния. Първоначално е предвидено дирекцията да преследва всички корупционни деяния в публичния сектор, но впоследствие обхвата и е ограничен до съставите осъществени от политическата върхушка в Румъния, а именно – магистрати, депутати, сенатори, членове на правителството и на политическите кабинети на министрите, държавни секретари и съветници, председатели и членове на ръководните органи на държавни агенции и комисии, президентски съветници и президентска администрация, както и кмет, заместник и районни кметове на Букурещ, областни управители, членове и одитори на Сметната палата на Румъния, управител, старши подуправител и подуправител на Националната банка на Румъния, председател и членове на Комисията за защита на конкуренцията на Румъния, висши военни и полицейски служители, вкл. и членове на управителни и контролни органи на държавни банки, предприятия и търговски дружества с публично участие в капитала. НДБК има изрични законови правомощия да разследва и престъпления срещу финансовите интереси на Европейския съюз. Националната дирекция за борба с корупцията се ръководи от главен прокурор, двама негови заместници и още четирима прокурори ръководители на отдели. Те са предлагат от министъра на правосъдието, съгласувано с президента на Румъния, и се избират от Висшия съдебен съвет на Румъния. Главен прокурор на НДБК в Румъния от май 2013 г. е Лаура Кьовеши. В рамките на година, до май 2014 г. са образувани 4183 прокурорски дела за извършени корупционни престъпления от членове на висшия държавен и управленски етаж в Румъния, като в рамките на една година са осъдени за корупция четирима румънски министри, бивш евродепутат, четирима румънски депутати, сенатор, 11 кметове, 5-има съдии и 3-ма прокурори. Източници Външни препратки Site oficial
Direction nationale anticorruption

La direction nationale anticorruption (en roumain : Direcția Națională Anticorupție, abrégé en DNA) est un parquet anticorruption de Roumanie créé en septembre 2002. Elle est dirigée de mai 2013 à juillet 2018 par Laura Codruța Kövesi. Depuis 2004, la DNA collabore avec l'Office européen de lutte antifraude (OLAF). Histoire Le 22 février 2018, le ministre de la Justice, Tudorel Toader lance une procédure de destitution à l'encontre de Laura Codruța Kövesi, tandis que le président Klaus Iohannis, à qui il revient de mettre fin à ses fonctions s'il le souhaite, affirme qu'il s'est déclaré « à plusieurs reprises content de l’activité du DNA et de sa direction, un point de vue qu'il maintient ». Le 25 février, une manifestation est organisée pour la soutenir. Kövesi reçoit aussi le soutien du Conseil supérieur de la magistrature. Le 30 mai 2018, la Cour constitutionnelle ordonne au président de la destituer, estimant que le président ne possède pas de pouvoir « discrétionnaire ». L'opposition estime que la décision, prise par six juges sur neuf, « porte gravement atteinte à la crédibilité ». Menacé de destitution par le Parti social-démocrate, Klaus Iohannis doit finalement destituer Laura Codruța Kövesi le 9 juillet 2018. Le 9 septembre 2018, le ministre de la Justice nomme Adina Florea, procureure à la cour d'appel de Constanta, et réputée proche des sociaux-démocrates, pour lui succéder. Procureurs en chef Daniel Morar (en) (2005-2013) Laura Codruța Kövesi (2013-2018) Anca Jurma (2018-2019) Călin Nistor (2019-2020) Crin-Nicu Bologa (depuis 2020) Références Liens externes (ro + en) Site officiel Portail de la politique Portail du droit Portail de la Roumanie Portail de la criminologie
Országos Korrupcióellenes Ügyészség

Az Országos Korrupcióellenes Ügyészség (románul Direcția Națională Anticorupție, DNA) 2002-ben alapított román intézmény, melynek feladata a korrupcióval kapcsolatba hozható ügyek megelőzése, felderítése, vizsgálata, valamint azok jogi útra terelése, ha általuk 200 000 eurónál nagyobb értékű kár keletkezett, vagy ha tárgyuk 10 000 eurónál nagyobb összegű készpénz, illetve értékű javak. A Legfelső Semmítő- és Ítélőszéki Ügyészséghez tartozik. Története Románia NATO-csatlakozása előtt a NATO jelezte, hogy a belépés feltétele a korrupció elleni harc fokozása. A Nemzeti Korrupcióellenes Ügyészségi Iroda (Parchetul National Anticoruptie, PNA) 2002. szeptember 1-jén alakult Traian Băsescu államfő javaslatára. Vezetőit és állományát a hozzá leghűségesebb jogászokból válogatta össze. Célja egyértelműen politikai ellenfeleinek jogi eljárás alá vonása és eltávolítása volt. Első elnöke lemondása után, 2005 szeptemberében a Főügyészség egyik főosztályává alakították át, új neve Országos Korrupcióellenes Ügyészség (DNA) lett. 2009. február 4-én a DNA titkos együttműködési megállapodást kötött a Securitate utódjával, a Román Hírszerző Szolgálattal (SRI). Az SRI 2005 és 2016 között 6 millió ember lehallgatását rendelte el, ehhez jöttek még a DNA által elrendelt lehallgatások. Az SRI és a DNA szoros kapcsolata egyesek szerint azt jelentette, hogy a titkosszolgálat a kommunista időkre emlékeztető politikai leszámolásokban vesz részt. A 2013-ban kinevezett Laura Codruța Kövesi működése során a szervezet az egész romániai politikai elitet vizsgálatai alá vonta. Vezetői 2002–2005: Ioan Amarie 2006–2013: Daniel Morar 2013–2018: Laura Codruța Kövesi 2018. július – 2019. január: Anca Jurma (ideiglenes) 2019. január – 2020. február – Călin Nistor (ideiglenes) 2020. február – 2023. március – Crin-Nicu Bologa 2023. március – jelen – Marius Ionuț Voineag Jegyzetek Források "Klaus Johannis leváltotta a korrupcióellenes ügyészség főügyészét". maszol.ro. Hozzáférés: 2018. július 10..
Nationella antikorruptionsbyrån

Nationella antikorruptionsbyrån (rumänska: Direcția Națională Anticorupție, DNA), före 2006 Nationella åklagarmyndigheten mot korruption (rumänska: Parchetul Național Anticorupție), är en rumänsk oberoende myndighet med syfte att arbeta mot korruption. DNA är knuten till Rumäniens högsta kassationsdomstol. Myndigheten bildades 2002 som en del i Rumäniens process att bli medlem i Europeiska unionen. Myndigheten inriktar sig idag på att undersöka omfattande fall av korruption inom rumänsk politik. DNA samarbetar på europeisk nivå med Europeiska byrån för bedrägeribekämpning. Chefsåklagare Ioan Amarie (2002–2005) Daniel Morar (2005–2013) Laura Codruța Kövesi (2013–2018) Anca Jurma (tillförordnad, 2018–2019) Călin Nistor (tillförordnad, 2019–2020) Crin-Nicu Bologa (2020–2023) Marius Ionuț Voineag (sedan 2023) Källor
Kulturpalast (Timişoara)

Der Kulturpalast (rumänisch: Palatul Culturii), auch bekannt als Oper (Opera) oder Nationaltheater (Teatrul Național), ist ein Theater an der Piața Victoriei in der rumänischen Stadt Timișoara (deutsch: Temeswar). Mit der Rumänischen Nationaloper, dem Nationaltheater „Mihai Eminescu”, dem Deutschen Staatstheater und dem Ungarischen Staatstheater „Csiky Gergely” beherbergt es weltweit einzigartig vier Ensembles, die in drei Sprachen (Rumänisch, Deutsch und Ungarisch) spielen. Der Kulturpalast verfügt über 711 Sitzplätze und ist ein Wahrzeichen der Stadt. Architektur und Geschichte Das Gebäude wurde zwischen 1871 und 1875 von den Architekten Hermann Helmer und Ferdinand Fellner dem Jüngeren als Kulturpalast im Renaissancestil auf 1600 Eichenpfeilern unter dem Namen Ferenc József szinház, ungarisch für Franz Joseph-Theater, erbaut. Zwei Brände beschädigten das Gebäude; der erste brach 1880 aus, doch wurde das Theater bis 1882 in seiner Originalform wiederhergestellt. Nach dem zweiten Brand vom 30. Oktober 1920 blieben nur die Seitenflügel zurück. Wiederholt wurde das Theater weitgehend nach den alten Plänen aufgebaut und schließlich am 13. Mai 1928 erneut eingeweiht. In den Jahren 1934 bis 1936 erfolgte dann der Neubau des Großen Saals sowie die Errichtung der heutigen Hauptfassade im Stil eines Triumphbogens, wobei die zur Piața Victoriei zeigenden Fenster verschlossen wurden. Saal und Fassade wurden vom rumänischen Architekten Duiliu Marcu, der als Bewunderer des Mussolini-Staatsarchitekten Marcello Piacentini galt, im neubyzantinischen Stil mit neoromanischen Einflüssen angefertigt und kosteten 2.660.023 Lei. Erst 2003 wurden die verschlossenen Fenster wieder freigelegt. Im rechten Flügel des Gebäudes sind das Deutsche Staatstheater Temeswar und das Ungarische Staatstheater „Csiky Gergely“ in einem Theatersaal mit 100 Sitzplätzen untergebracht. Die Staatsoper von Timișoara wurde am 30. März 1946 gegründet und am 27. April 1947 offiziell eröffnet. Zum ersten Direktor wurde die Opernsängerin Aca de Barbu ernannt. Im Verlauf der Rumänischen Revolution von 1989 war der Platz vor dem Nationaltheater und Opernhaus einer der Hauptschauplätze, vom Balkon des Gebäudes aus hielten die Revolutionäre ihre Reden. Weblinks Kulturpalast (Timişoara) als 3D-Modell im 3D Warehouse von SketchUp Rumaenien-Info.at, Timișoara – Das "Kleine Wien" Website der Rumänischen Nationaloper Timișoara (rumänisch/englisch) Einzelnachweise
Marquardt Schaltsysteme

Marquardt Schaltsysteme este o companie producătoare de componente electronice pentru industria auto din Germania. La nivel internațional, grupul Marquardt avea în anul 2010 circa 5.000 angajați în cele 11 locații pe care le deținea în Germania, Franța, Elveția, România, SUA, Tunisia, China și India. Istoric Afacerea a fost demarată de frații Marquardt, în anul 1925. Grupul a înregistrat o cifră de afaceri anuală de aproximativ 323 de milioane de euro în 2004, iar în aceeași perioadă numărul de angajați era de aproximativ 3.200 de oameni din care 2.000 in Germania. Marquardt Schaltsysteme în România Marquardt Schaltsysteme a intrat pe piața din România în anul 2004, la Sibiu, ca reprezentanță a grupului german Marquardt GmbH, producător de componente electronice. Producția a început în 2006, după o investiție de 8 milioane de euro. Număr de angajați: 2010: 807 2009: 578 Cifra de afaceri: 2010: 99,4 milioane euro 2009: 61,7 milioane euro Note Legături externe www.marquardt.com - Site web oficial ro.marquardt.com[nefuncțională – arhivă] - Site web România www.marquardt-schaltsysteme.ro Arhivat în 13 august 2013, la Wayback Machine. - Site web România
Muzeul Județean Ialomița

Muzeul Județean Ialomița este o instituție muzeală din județul Ialomița, cu sediul central în municipiul reședință de județ Slobozia. În teritoriu funcționează cu următoarele secții: Așezământul de Artă și Cultură Religioasă Maia-Catargi (comuna Maia) Baza de Cercetare și Expunere Muzeală Orașul de Floci (comuna Giurgeni) Baza Arheologică Popina-Bordușani (comuna Bordușani) Conacul Bolomey—monument istoric de arhitectură (comuna Cosâmbești
Parcul „Dimitrie Ghica” din Sinaia

Parcul „Dimitrie Ghica” din Sinaia este un loc de recreație înființat în anul 1881 și amenajat de arhitectul peisagist Eder. Delimitat de străzile Octavian Goga, Eroilor și bulevardul Carol I, este situat între gară și Mănăstirea Sinaia. În incinta lui se găsesc hotelurile Caraiman și Palace și Cazinoul din Sinaia. Sunt de asemenea amplasate busturi ale lui Mihai Eminescu, Ion Creangă, Dimitrie Ghica, Iancu Brezeanu și Nicolae Bălcescu. Legături externe Articol pe pagina oficială a Primăriei din Sinaia
Nicolaikirche (Mehala)

Die Nicolaikirche ist eine serbisch-orthodoxe Kirche und ein denkmalgeschütztes historisches Gebäude an der Piața Avram Iancu in der Mehala, dem V. Stadtbezirk der westrumänischen Stadt Timișoara. An diesem Platz befinden sich noch zwei weitere Kirchen, die rumänisch-orthodoxe Biserica Inaltarea Domnului und die römisch-katholische Marienkirche. Die Nicolaikirche ist zusammen mit der Serbisch-Orthodoxen Kathedrale an der Piața Unirii in der Inneren Stadt (rumänisch Cetate) und der Biserica Sfântul Mare Mucenic Gheorghe (deutsch Kirche des großen Märtyrers St. Georg) im 2. Bezirk Fabric (deutsch Fabrikstadt) eine der drei serbisch-orthodoxen Kirchen der Stadt. Geschichte Die ersten Ansiedler der Mehala, die Raizen, gehörten der orthodoxen Glaubensgemeinschaft an. 1744 gründeten sie ihre damals noch gemeinsame serbisch-rumänische Parochie. Die Nicolaikirche ist das älteste dokumentierte Gebäude der Mehala und wurde 1793–1797 gebaut. Die wertvollen Malereien wurden von Nicolae Alexici geschaffen. Die Altarwand wurde von Mihailo Ianici, und die Ikonen von Sava Petrovici angefertigt. Im Jahre 1887 trennte sich die orthodoxe Parochie in eine rumänische und eine serbische Glaubensgemeinschaft, und die Kirche wurde den serbisch-orthodoxen Gläubigen zugesprochen. Die rumänisch-orthodoxen Gläubigen errichteten in der Nachbarschaft an der Piața Avram Iancu ihre eigene Kirche, die allerdings nach 25 Jahren wegen Baufälligkeit ersetzt werden musste. An der gleichen Stelle fand 1925 die Grundsteinlegung des größten Gebäudes der Mehala, der rumänisch-orthodoxen Auferstehungskirche (Biserica Inaltarea Domnului) statt. Siehe auch Liste der Sakralbauten in Timișoara Literatur Ioan Munteanu, Rodica Munteanu: Timișoara Monografie. Editura Mirton, Timișoara 2002, ISBN 973-585-650-6, S. 570. Alexandru Cuțara: Timișoara - Temeswar, Bild-Kunst-Monographie. Editura Amarcord, Timișoara 1998, ISBN 973-9244-35-1, S. 120. Martin Eichler, Dan Leopold Ciobotaru, Martin Rill: Temeswar - Timișoara. Eine Perle des Banats. Wort+Welt+Bild Verlag, München 2010, ISBN 978-3-9810825-6-2. Mihai Opriș: Timișoara - Arhitectura de-a lungul veacurilor. 1987 (rumänisch). Weblinks banater-aktualitaet.de, Anton Zollner: Die Mehala-er Pfarrkirche, 1996 Einzelnachweise
Szent Miklós szerb ortodox templom (Temesvár)

A temesvári Szent Miklós szerb ortodox templom műemlékké nyilvánított épület Romániában, Temes megyében. A romániai műemlékek jegyzékében az TM-II-m-A-06120 sorszámon szerepel. Története Leírása Hivatkozások Források "Lista monumentelor istorice: Județul Timiș" (PDF). Ministerul Culturii. 2015. Hozzáférés: 2017. január 28..
Црква Преноса моштију Светог оца Николаја у Темишвару

Црква Преноса моштију Светог оца Николаја је православна црква у градском насељу Мехала, Темишвар, Румунија. Припада Епархији темишварској Српске православне цркве. Једна је од три српске православне цркве у Темишвару и историјски је споменик Румуније. Историја Градња цркве је започета 1786. године када су се почели копати њени темељи, а завршена 1793. године када је обављено њено освећење. Унутрашњост храма је дорађена 1819. године, Георг Либлајтнер је израдио нову столарију, а Сава Петровић сликао иконостас. Када је рађено зидно сликарство није познато. Црква је страдала у догађајима 1848—1849. пошто је мађарска војска опседајући град, цркву претворила у шталу и одузела јој свих пет звона. Звона су коришћена за прављење топова. Оправке на спољашњем изгледу су уследиле 1854, затим 1879. као и више пута касније. До 1887. богослужења су била на српском и румунском језику, тада је формирана посебна румунска епархија и румунски верници су потом саградили свој цркву. У оквиру храма постоји црквени хор Зора из 1903. године, док је раније имао исповедаоницу, као и фудбалски тим који је играо утакмице у Србији и Хрватској. Здање је споља у облику лађе са лучном олтарском апсидом, унутрашњост има мало наговештени облик крста, док је свод урађен посебном циглом. Зидно сликарство је веома оштећено, тако да се поједине сцене једва разазнају. У торњу се налазе пет звона и сатни механизам. Најстарије црквене књиге су из 18. века. Некада је било гробова у порти и цркви, од којих је сачувана само једна надгробна плоча на солеји. На своду храма постоји кружно оштећење, за које се верује да потиче из 1848. године. Иконостас Иконостас има четири спрата и 54 иконе. Поред сликара Саве Петровића, на њему су радили резбар Михајло Јанић и позлатар Емануил Антоновић из Темишвара. Од иконостаса су приказане у соклу Свети Никола избавља Агриковог сина, Сусрет Марије и Јелисавете, Кушање Христа у пустињи и Усековање, на царским дверима Благовести, на бочним архангел Михаил, односно Рафаил, изнад бочних двери Сусрет Аврама са Мелхиседеком, односно Чудо умножавања хлебова, престоне иконе Свети Никола, Богородица, Спаситељ и Претеча, празничне иконе Рођење, Крштење, Вазнесење Христово, Силазак Светог Духа, Сретење, Улазак у Јерусалим, Благовести, Васкрсење, Преображење Христово, Успење, Ваведење, Рођење Богородичино, централна икона Тајна вечера, следећи регистар иконе Светих апостола, у луку тематски склоп Распећа и бочно са обе стране старозаветни пророци. Иконостас са резбом и иконама се пружа и преко певничких простора, завршавајући се тек на Богородичином, односно архијерејском престолу. Види још Српска саборна црква у Темишвару Црква Светог великомученика Георгија у Темишвару Епархија темишварска Референце Спољашње везе Timișoara, Biserica Ortodoxă Sârbă din Mehala (језик: румунски)
Saints Peter and Paul Church, Pitești

Saints Peter and Paul Church (Romanian: Biserica Sfinții Petru și Pavel) is a Roman Catholic church in Pitești, Romania, located at 11 Victoriei Street. Initially, the parish functioned in a chapel dedicated in 1864, serving a local Catholic community drawn from various nationalities: Germans or Transylvanian Saxons, Austrians, Czechs, Poles, Italians and Hungarians. The current building was constructed in 1895–1896, and expanded in 1996. A new parish house was built between 1990 and 1996. The church has a choir and participates in cultural and charity activities. The parish has its feast day on June 29, and it is part of the Bucharest Archdiocese. The building is considered a historic monument by Romania's Culture Ministry. Notes
Iglesia de San Pedro y San Pablo (Pitești)

La Iglesia de San Pedro y San Pablo​ (en rumano: Biserica Sfinții Petru și Pavel) es una iglesia católica en Pitesti, Rumania, situada en la calle Victoriei 11. Inicialmente, la parroquia funcionó de una capilla dedicada en 1864, sirviendo a una comunidad católica local extraída de varias nacionalidades: alemanes o sajones de Transilvania, austriacos, checos, polacos, italianos y húngaros. El edificio actual fue construido entre 1895 y 1896, y ampliado en 1996. Una casa nueva para la parroquia fue construida entre 1990 y 1996. La iglesia tiene un coro y participa en actividades culturales y de caridad. La parroquia tiene su fiesta el 29 de junio y es parte de la arquidiócesis de Bucarest. El edificio es considerado un monumento histórico por el Ministerio de Cultura de Rumania.​ Véase también Catedral de San Jorge (Timișoara) Catedral de San José (Bucarest) Catedral de San Miguel (Alba Iulia) Referencias