NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Fuente Bartholdi (Lyon)

La fuente Bartholdi está ubicada en la place des Terreaux en el centro de la ciudad de Lyon (distrito 1). Fue esculpida por Frédéric Auguste Bartholdi. Historia La ciudad de Burdeos decidió, en abril de 1857, hacer realizar una fuente para la place des Quinconces. Se pone en marcha un concurso cuyo ganador es un joven escultor de 23 años, Frédéric Bartholdi, quien presenta una obra inspirada en la fuente de Apolo en Versalles, realizada por Tuby. Por desgracia, el Consejo Municipal de Burdeos no responde a su proyecto. En 1886, después de la inauguración en el puerto de Nueva York de la estatua de la "Libertad Iluminando al Mundo", el alcalde de Burdeos vuelve a ponerse en contacto con él para reactivar el proyecto realizado casi treinta años antes. Bartholdi termina entonces su fuente de "carro triunfal del Garona", y la manda realizar en 1888 por la empresa Gaget y Gauthier, quien trabajó con él en la Estatua de la Libertad. La fuente es presentada en la Exposición Universal de París en 1889, en la galería central llamada galería de treinta metros, debido a su anchura. El alcalde de Lyon es seducido por la obra y decide comprarla (el precio se fijó en 150.000 francos). El Ayuntamiento de Lyon acepta el acuerdo en julio de 1890 pero a un precio de 100.000 francos. Bartholdi estaba decepcionado por el precio, pero fue de todos modos a Lyon en otoño del mismo año, descartó varios sitios que no le convenían, y luego aceptó los place des Terreaux. La fuente fue situada frente al ayuntamiento tras la decisión del Consejo Municipal de marzo de 1891, y su inauguración tuvo lugar en septiembre de 1892. En 1992, la Municipalidad decidió reconstruir el área debido a la construcción de un aparcamiento bajo la plaza, y la fuente es desplazada frente al Museo de Bellas Artes, que también contiene un boceto en barro de la estatua de la Libertad. El agua vaporizada que sale de las narices de los caballos solo funciona ocasionalmente. El 29 de septiembre de 1995, la Fuente de Bartholdi es clasificada como monumento histórico. La fuente fue entonces inaugurada una segunda vez. Descripción La fuente pesa 360 toneladas y tiene 21 toneladas de plomo, está constituida por dos estanques y un grupo, y está sostenida por una estructura de hierro sobre la que habría trabajado Gustave Eiffel. Mide 4,85 m de alto y su diámetro total es de 15 m. Distinguimos garras en las pezuñas de los caballos. El grupo está formado por una mujer y dos hijos niños pequeños en un carro tirado por cuatro caballos de mar. Ella representa a Francia (Marianne) y 4 ríos franceses (los caballos). Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Fuente Bartholdi.
Romeins theater van Vienne

Het Romeinse theater van Vienne is een antiek Romeins theater in Vienne in Frankrijk. Het theater werd gebouwd in de eerste eeuw n.Chr., tussen het jaar 40 en 50. De cavea is tegen de natuurlijke helling van de Pipet-heuvel aan gebouwd. Deze tribune bestaat uit 46 concentrische rijen met zitplaatsen. Het theater bood oorspronkelijk plaats aan ongeveer 13.000 toeschouwers. In de middeleeuwen raakte het theater buiten gebruik en verviel het, waarna het in de vergetelheid raakte. Pas in 1908 werden de restanten herontdekt en werd het gebouw opgegraven. Het grote podiumgebouw is verloren gegaan. Een paar fragmenten en een deel van de fundering zijn nu nog zichtbaar. De cavea werd gedeeltelijk gerestaureerd en biedt nu plaats aan 8000 toeschouwers. In de zomer wordt hier jaarlijks het festival Jazz à Vienne gehouden. Bij het theater hoorde ook een odeum uit de 2e eeuw. De restanten hiervan zijn niet toegankelijk voor het publiek. Bron Vertaald van de Franstalige Wikipedia: fr:Théâtre antique de Vienne Théâtre antique (Vienne Condrieu Tourisme) Geraadpleegd op 15 maart 2023.
Place Benoît-Crépu

The Place Benoît-Crépu is a stone-paved square, located in Saint-Georges quarter, on the banks of the Saône (Vieux Lyon), in the 5th arrondissement of Lyon. It has fountains with dolphin heads, many benches and trees and a playground. The place belongs to the area classified as World Heritage Site by UNESCO. History In the thirteenth century the Order of St. Anthony was established here. This square partly absorbed the Rue Pierre-Percée, now called Rue Monseigneur Lavarenne. The square was modified when the Quai Fulchiron was created in 1858, then expanded after the destruction of houses that prolonged the Rue Lavarenne. The square was renovated for the construction of an underground car park from 2001 to 2006. During this work, various objects, including three Gallo-Roman boats, relatively well preserved, dating from the first or second century, were discovered. Similarly, while digging the tunnel which connects the parking under the rue Monseigneur-Lavarenne, several buildings of the Middle Ages were discovered, apparently abandoned after the many floods of the Saône. Some of the old ramparts were also found. All archaeological discoveries caused a six to nine-month delay of work. This square is situated on one of the many ports of the Saône, the port du Sablet or Sablé, which existed from the late Middle Ages to 1844, and was destroyed with the surrounding houses to develop the current wharf (e.g. a house was demolished in 1707 to create the square). The square was formerly named Place du Port-Sablé (also spelled Sablet, which perhaps referred to the sandy nature of the soil or the unloading of vessels which contained sand). In 1866, the church of Saint-Pierre-le-Vieux, which was on the square, was demolished. The current name was assigned by the municipal council of 23 November 1894 as tribute to Benoît Crépu, a tanner born in Lyon on 23 January 1839 and died in the city on 4 April 1893, as he had donated part of his fortune to the city of Lyon. In his will, he gave his building located at No. 24 rue de la Quarantine to be sold for the benefit of secular schools. Architecture and description The square has limestone benches and beautiful pavements. The vegetation consists mainly of silk trees and groves of laurel. The majority of the square consists of two rows of four to six-storey buildings with narrow facades generally built in the 19th century. The building between the wharf and the Rue Lavarenne was created in 1845; it has six different floors with a Virgin and Child at the corner of the wharf. At No. 8, two plaques say the height of the floods of the Saône on 5 November 1840 and 21 May 1856. After having served for a while as a station for trolleys and buses, the square was gradually transformed into a large garden through a space reorganization. In 2008, landscapers of the Ilex agency completely modified the square. The Église Saint-Georges is near the square. See also List of streets and squares in Lyon References
Place Benoît-Crépu

La place Benoît-Crépu est une place du quartier de Saint-Georges dans le 5e arrondissement de Lyon, en France. Histoire À partir de 2003, les travaux de construction d'un parc de stationnement souterrain ont permis de découvrir divers objets, en particulier trois barques gallo-romaines, relativement bien conservées, datant du Ier ou du IIe siècle. De même, lors du creusement du tunnel d'accès au parking sous la Rue Monseigneur-Lavarenne, on a découvert divers bâtiments datant du Moyen Âge, apparemment abandonnés à la suite des nombreuses crues de la Saône. On y a également découvert une partie de l'ancien rempart, dont le tracé était inconnu dans cette partie de la ville. L'ensemble de ces découvertes archéologiques a causé un retard des travaux de six à neuf mois. Les divers objets retrouvés seront exposés au parking de la Fosse aux Ours. Cette place est à l'emplacement d'un des nombreux ports de la Saône, le port du Sablet, qui fut détruit, ainsi que les maisons environnantes, pour aménager le quai que l'on connaît aujourd'hui. La place s'appelait anciennement Place du Port-Sablé (orthographié également Sablet). Le nom actuel lui a été attribué par la délibération du conseil municipal du 23 novembre 1894 en hommage à Benoît Crépu, corroyeur né à Lyon le 23 janvier 1839 et mort dans cette même ville le 4 avril 1893, pour le legs d'une partie de sa fortune à la ville de Lyon. Entre 2002 et 2004, lors de la construction du parc de stationnement Saint-Georges, des objets remontant à l'Antiquité tardive ont été découverts. Seize embarcations datant pour les plus anciennes de la seconde moitié du Ier siècle, ont été exhumées sur le site du port Sablet. Galerie Accessibilité Vélo'v : station 5040. Bibliographie Grégoire Ayala, Lyon, les bateaux de Saint-Georges : une histoire sauvée des eaux, Lyon : Éditions lyonnaises d'art et d'histoire ; Paris : INRAP, 2009, 127 p. Éric Rieth, Les épaves de Saint-Georges, Lyon, Ier – XVIIIe siècles : analyse architecturale et études complémentaires, Paris : CNRS éd., 2010, 247 p. Grégoire Ayala (dir.) Lyon, Saint-Georges. Archéologie, environnement et histoire d’un espace fluvial en bord de Saône, Paris, éditions de la Maison des sciences de l’Homme, Documents d’archéologie française 106, 2013, 440 p. (lire en ligne : compte rendu paru dans Géocarrefour) Notes et références Liens externes Visite virtuelle du chantier de fouille du Parc Saint-Georges par l'INRAP. Les bateaux du parc Saint-Georges : une découverte exceptionnelle, Archéologie fluviale. Portail de la métropole de Lyon Portail des routes
École Centrale de Lyon

L'École Centrale de Lyon, també anomenada ECL, és una de les Grandes Écoles d'enginyeria més importants de França. Actualment participa en un programa europeu d'intercanvi d'alumnes amb l'Escola Tècnica Superior d'Enginyeria Industrial de Barcelona. Situació Està situada a Écully, a l'oest de la ciutat de Lió, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps en França. Història Va ser fundada l'any 1857 gràcies a la iniciativa privada de Désiré Girardon, el qual va ser el seu primer Director. La idea inicial era d'educar enginyers experts en diferents matèries per la indústria emergent. La institució va ser cedida a l'Estat Francès el 1857 pel seu creador, Désiré Girardon. Inicialment estava situada al centre de la ciutat de Lió, però anys més tard va canviar la seva ubicació per Écully, on es troba actualment. Els Estudis Centraliens El programa del conjunt d'Escoles Central és el programa principal de l'Escola. Aquest programa és bastant diferent dels típics programes d'estudis oferts per escoles i universitats. La particularitat roman en què es pretén que els estudiants tinguin coneixements en tots els camps de l'enginyeria, camps tan diversos de l'enginyeria com poden ser: mecànica, aeronàutica, enginyeria elèctrica, física, química, materials, biotecnologia, mecànica dels fluids, matemàtiques, enginyeria civil, telecomunicacions i informàtica. Admissió La majoria dels estudiants francesos són admesos després de dos o tres anys de classes preparatòries. Aquests dos anys equivalen als dos primers anys d'estudis universitaris, en els quals s'estudia a fons sobretot Matemàtiques i Física. A més a més, un nombre important d'estudiants prové de les millors universitats internacionals que pertanyén a la xarxa TIME (Top Industrial Managers for Europe). Relacions nacionals i internacionals LÉcole Centrale de Lyon pertany al grup francès d'Écoles Centrales, juntament amb l'École Centrale de Lille, l'École Centrale de Marseille, l'École centrale de Nantes, l'École Centrale de Paris i l'École Centrale de Pékin. També, lÉcole Centrale de Lyon pertany al grup francès France AEROTECH, juntament amb l'École nationale de l'aviation civile, l'École centrale de Nantes, Arts et Métiers ParisTech i l'ENSEIRB-MATMECA. Des del 1857, l'escola té relacions importants amb altres escoles internacionals. Estudiants de tot el món venen per estudiar diversos anys al campus de l'escola. Els estudiants de l'École Centrale també poden obtenir un "doble diploma" en alguna de les escoles amb les que existeix un programa d'intercanvi. Referències Enllaços externs Pàgina web oficial (francès)
École centrale de Lyon

École centrale de Lyon je výzkumná univerzita ve francouzském Lyonu. Byla založena v roce 1857 François Barthélemy Arlès-Dufour v reakci na rostoucí industrializaci Francie a je jednou z nejstarších postgraduálních škol ve Francii. Univerzita je součástí Grandes Écoles, prestižní skupiny francouzských institucí zaměřených na technické obory, vědecký výzkum a obchodní vzdělávání. Současný kampus o rozloze 45 akrů (18 ha) byl otevřen v roce 1967 a nachází se ve městě Ecully. Slavní studenti a absolventi Marc Riboud, francouzský fotograf Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ústřední škola v Lyonu na Wikimedia Commons
École centrale de Lyon

École centrale de Lyon (ECL) er et fransk ingeniør-institut tilknyttet Groupe Centrale og France AEROTECH. Instituttet blev oprettet i 1857 og har i dag omkring 1200 studerende. Internationalt samarbejde Samarbejdsuniversiteter i Skandinavien: Kungliga Tekniska Högskolan i Stockholm (KTH) Lunds Tekniska Högskola (LTH) Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet i Trondheim (NTNU) Tekniska Högskolan i Helsingfors (TKK) Berømte kandidat Paul-Émile Victor, fransk etnolog, polarforsker og opdagelsesrejsende
École Centrale de Lyon

Die École Centrale de Lyon (ECL, Centrale Lyon) ist eine französische Ingenieursschule (grande école). Sie ist Mitglied der Écoles Centrales und bildet innerhalb von drei Jahren generalistische Ingenieure auf hohem Niveau aus. Sie wurde 1895 als École Centrale Lyonnaise pour l’Industrie et le Commerce gegründet. Seit 1992 ist sie staatliche Hochschule. Der Campus befindet sich seit 1967 in Écully in der Nähe von Lyon. Den Namen École Centrale de Lyon trägt die Hochschule seit 1970. Die École centrale de Lyon ist traditionell für ihre Forschung und Ausbildung in angewandten Wissenschaften und Ingenieurwesen bekannt. Sie zeichnet sich in den Forschungsbereichen Akustik, Biowissenschaften und Nanotechnologie aus und gehört zu den fünf besten Grandes Écoles für die Qualität ihrer Ingenieurstudiengänge. Die Schule ist bekannt für die Ausbildung hochqualifizierter Ingenieure durch zahlreiche spezialisierte Studiengänge mit einem starken Schwerpunkt auf Laborunterricht. Die Studierenden schließen ihr Studium mit dem Diplôme d’Ingénieur ab, einem staatlich geschützten akademischen Titel, der einem Master of Science entspricht, oder mit einem Doktortitel nach Abschluss ihres Promotionsstudiums. Berühmte Absolventen Laurent Baumel, französischer Politiker Joseph Bethenod, französischer Elektroingenieur Luc Court, französischer Hersteller von Automobilen und Nutzfahrzeugen Philippe Kruchten, französischer Informatiker Marc Riboud, französischer Fotograf Paul-Émile Victor, französischer Polarforscher, Ethnologe und Schriftsteller Weblinks Einzelnachweise
École Centrale de Lyon

La École centrale de Lyon (también conocida como Centrale Lyon) es una escuela de ingenieros de Francia. Está ubicado en Écully, campus Universidad de Lyon. También es miembro del Grupo de Escuelas Centrales (junto a sus instituciones hermanas, emplazadas en París, Lille, Lyon, Marsella, Nantes y Pekín), de France AEROTECH,​ de Top Industrial Managers for Europe y de la conferencia de grandes écoles. Forma principalmente ingenieros generalistas de muy alto nivel, destinados principalmente para el empleo en las empresas.​ Diplomado Centrale Lyon En Francia, para llegar a ser ingeniero, se puede seguir la fórmula "dos más tres", que está compuesta de dos años de estudio de alto nivel científico (las clases preparatorias) y tres años científico-técnicos en una de las Grandes Ecoles de ingenieros. El acceso a éstas se realiza, al final de las clases preparatorias, a través de un concurso muy selectivo. Entre los concursos más exigentes se encuentra el que da acceso a las Ecoles Centrale, que permite la entrada a la Ecole centrale de Lyon. Master Ingénieur Centrale Lyon Masters Research & PhD Doctorado Mastères Spécialisés Programa Erasmus Masters Master M2 (60 ECTS) Duración : 10 meses en Francia Curso : Mecánica, Construcción, Energía, Electricidad, Electrónica, Automática, Ciencias de la computación, Producción y Organización, Procesos y Medio ambiente. Graduados famosos Laurent Naouri, barítono francés de origen judío​ Marc Riboud, fotógrafo francés especializado en periodismo fotográfico​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una galería multimedia sobre École Centrale de Lyon. Ecole Centrale de Lyon Web Universidad de Lyon
École centrale de Lyon

École centrale de Lyon, također poznata i pod imenom Centrale Lyon, je visokoškolska tehnička ustanova, a od 1854. smještena je u Écully izvan Lyona. Član je TIME-a (Top International Managers in Engineering). Uglavnom je poznat po obuci inženjera, čiji se studenti i bivši studenti nazivaju "centraliens". Poznati maturanti Albert France-Lanord, francuski inženjer, metalurg, arheolog, kustos te jedan od značajnijih francuskih konzervatora umjetnina druge polovine dvadesetog stoljeća Vanjske poveznice Centrale Lyon Arhivirana inačica izvorne stranice od 2. travnja 2022. (Wayback Machine)
École centrale de Lyon

A École centrale de Lyon (Centrale Lyon, EC Lyon) az egyik legrangosabb francia felsőoktatási és kutatási intézmény (grande école) Lyonban. Az intézményt 1857. november 3-án alapította François Barthélemy Arlès-Dufour lyoni üzletember és humanista valamint Désiré Girardon tanár. Híres diplomások Laurent Naouri, francia operaénekes Marc Riboud, francia riportfotós Jegyzetek
École centrale de Lyon

La École Centrale de Lyon è un'università francese, grande école d'Ingegneria istituita nel 1857, situata a Écully nel campus dell'Università di Lione. Didattica Si possono raggiungere i seguenti diplomi: Ingénieur Centralien de Lyon (Centralien Graduate ingegnere Master) Laurea magistrale, Master ricerca & Doctorat (PhD studi di dottorato) Laurea specialistica, Master specializzati (Mastère MS Spécialisé) MOOC design thinking. Doppie lauree École Centrale de Lyon Il programma T.I.M.E. (Top Industrial Managers for Europe) è un progetto di doppia laurea dedicato a tutti gli studenti di ingegneria. Si può sostituire il terzo anno di Ingegneria con due anni di permanenza nella École Centrale de Lyon. Al ritorno in Italia, gli studenti, ottenuta la Laurea, si iscrivono a un corso di Laurea Magistrale in Ingegneria presso la Facoltà di Ingegneria. Al conseguimento della Laurea Magistrale, lo studente ottiene anche il titolo Master rilasciato dalla École Centrale de Lyon. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su École centrale de Lyon Collegamenti esterni (FR) Sito ufficiale, su ec-lyon.fr. École Centrale de Lyon (canale), su YouTube. École centrale de Lyon, su ISIL.
École centrale de Lyon

De École Centrale de Lyon, ook wel EC-Lyon, is een in 1857 opgerichte grande école (technische universiteit) in Écully, een voorstad van Lyon. De campus ligt in Écully naast de Emlyon Business School. De school is opgericht op 3 november 1857 door zakenman François Barthélemy Arlès-Dufour en docent Désiré Girardon. In 1947 kwam de school in overheidshanden terecht. In 1967 verhuisde de school naar Écully. Drie jaar later werd de huidige naam École Centrale de Lyon in gebruik genomen. Per 1 januari 2021 werd de École nationale d'ingénieurs de Saint-Étienne (Enise) onderdeel van de École Centrale. Diploma Studenten worden opgeleid tot onder andere technisch manager of onderzoeker in een werkbouwkundige omgeving. Diploma's die te behalen zijn: Ingenieursdiploma Master: 'Ingénieur Centrale Lyon' (300 ECTS) Doctoraatsscholen Mastère Spécialisé, een eenjarige opleiding voor verdere specialisatie. Daarnaast kunnen studenten via internet een Massive open online course volgen.
École centrale de Lyon

École centrale de Lyon – prestiżowa uczelnia francuska zaliczana do grandes écoles, która mieści się w Écully na przedmieściach Lyonu. Została założona w 1857 roku. Słynny absolwent Paul-Émile Victor, francuski naukowiec, etnolog Zobacz też uczelnie we Francji Linki zewnętrzne http://www.ec-lyon.fr/
École centrale de Lyon

École centrale de Lyon (ou Centrale Lyon ou E.C. Lyon) é uma escola de engenharia, instituição de ensino superior público localizada na cidade do Lyon, França e um membro fundador da France AEROTECH. École centrale de Lyon é uma parte do Grupo Centrale, do qual também fazem parte as École centrale de Lille, École centrale de Lyon, École centrale de Marseille, École centrale de Nantes e École centrale de Paris. Graduado famoso Paul-Émile Victor, explorador francês. Ligações externas «Site oficial TIME duplo diploma». -Top Industrial Managers for Europe Centrale Lyon
École centrale de Lyon

École centrale de Lyon, fondată în 1857, este o universitate tehnică de stat din Lyon (Franța). Secții Masterat Domeniu: Inginerie Doctorat Domenii: Inginerie mecanică, Inginerie civilă, Inginerie electrică, Automatică, Tehnologia Informației, Procesare de semnal, Microelectronică, Nanotehnologie, Acustică, Telecomunicații Absolvent celebru Laurent Naouri, bas-bariton francez Vezi și Collegium de Lyon Note Legături externe École centrale de Lyon Web Arhivat în 2 aprilie 2022, la Wayback Machine.
École Centrale de Lyon

École Centrale de Lyon är en fransk grande école som utexaminerar generalistingenjörer i Frankrike (Lyon). Den invigdes 1857. Dess motto är "en grande école utan gränser". Skolan är grundande medlem av France AEROTECH och är medlem av Groupe des Écoles centrales. Internationellt samarbete École Centrale de Lyon deltar i nätverket TIME och har bl.a. flera samarbetspartner i Skandinavien: Kungliga Tekniska högskolan (KTH) Lunds tekniska högskola (LTH) Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet i Trondheim (NTNU) Tekniska högskolan i Helsingfors (TKK) Kända examinerade Marc Riboud, fransk fotograf och fotojournalist Paul-Émile Victor, fransk etnolog och upptäckare Externa länkar Skolans webbplats
Центральна школа Ліону

Центральна школа Ліону (фр. École centrale de Lyon) — французька Grande école, яка дає можливість здобути закінчену інженерну освіту на сході Франції (Ліон) і є членом Groupe des écoles centrales. Кілька шведських технічних коледжів мають обміни з École Centrale de Lyon. Особливий інтерес становить мережа TIME, яка після дворічного обміну дає право здавати іспити також з іноземних університетів. Знамениті випускники Марк Рібу, французький фотограф, фотокореспондент, один з найкращих представників французької школи фотографії та один з найкращих фоторепортерів у світі Джерела Посилання Офіційна сторінка університету [Архівовано 2 квітня 2022 у Wayback Machine.]
Лионска висша школа за химия, физика и електроника

Лионската висша школа за химия, физика и електроника на френски: École supérieure de chimie, physique, électronique de Lyon, CPE Lyon) е частно висше училище за инженерство във Франция. Намира се във Вилюрбан, като организира обмени и с университети в чужбина. В него се подготвят основно инженери на много високо ниво, предназначени главно за заетост в компаниите. Характерна особеност е, че между втората и третата година студентите „прекъсват“ следването си за една година, като през това време те трябва да практикуват наученото във фирма в чужбина или Франция или да се отдадат на свой проект. Професор Бернар Биго, френски академик и експерт Бележки Външни препратки Официален сайт
École supérieure de chimie, physique, électronique de Lyon

Fundada el 1883, l'École supérieure de chimie, physique, électronique de Lyon, també anomenada CPE Lyon, és una grande école d'enginyeria de França. Està situada a la ciutat de Lió i inclou el Campus La Doua de Villeurbanne. CPE Lyon és un establiment d'ensenyament superior i de recerca tècnica. L'escola lliura els títols següents: Diploma d'enginyer de CPE Lyon (Màstere Ingénieur CPE Lyon) Diploma de màster de recerca i doctorat Mastère spécialisé Professors famosos François Auguste Victor Grignard, un químic i professor universitari francès guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 1912 Graduats famosos Yves Chauvin, un químic francès guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 2005 Referències Enllaços externs École supérieure de chimie, physique, électronique de Lyon - Lloc web oficial