Ain (rijeka)

Ain (arpitanski: En) je rijeka u istočnoj Francuskoj. Dala je ime departmanu Ain. Duga je 190 km. Tok rijeke Rijeka izvire na nadmorskoj visini od oko 700 metara, blizu sela La Favière, u jurskom vapnencu južnog kraja gorja Jura i ulijeva se u Rhône blizu Saint-Maurice-de-Gourdansa, oko 40 kilometara uzvodno od Lyona. Izvor joj je u pokrajini Burgundija-Franche-Comté. Teče prema jugu kroz dva departmana: Jura (nazvan po planinama) i Ain (nazvan po rijeci). Na putu prolazi kroz gradove Champagnole i Pont-d'Ain. Njeni najduži pritoci su Suran, Bienne, Albarine i Valouse. Geologija Rijeka teče kroz dvije regije. Jursko gorje je, naravno, jursko, ali sadrži manje gline od jure Engleske, pa gornja ili srednja jura znači neku vrstu vapnenca, moguće lapora (EB 13). Donji tok rijeke prolazi preko holocenskih naslaga nastalih vlastitom aktivnošću rijeke među stijenama srednjeg ili gornjeg pleistocena (CG). Jura se sastoji od vapnenačkih slojeva zdrobljenih u grebene između sila šireće riftne doline Saône i Alpa, pri čemu su Alpe podignute sudarom talijanske tektonske ploče s Europom. Najviši greben je najistočniji, a Ain teče prema jugu u najnižoj dolini, koja se nalazi prema zapadnoj strani Jure. Najzapadniji greben je opet prilično viši jer je ravnica doline Saône subducirana ispod jurskih stijena (Dercourt). Cijela je zaleđena, ali u Juri je ostalo relativno malo rudnika. Donji Ain teče ravnicom gdje ima puno pleistocenskog materijala, većinom glacijalnog. Međutim, niska strmina između Pays de Dombes i rijeke je miocenska (CG). Gospodarstvo Gospodarstvo općenito nije takvo da bi pružalo bogatstvo. Niti je ono koje je nekada zahtijevalo velike gradove kao vanjska tržišta za prodaju. Stanovništvo je stoga raspršeno. Iznimka je grad Oyonnax, u dolini Ange koja je paralelna s Ainom. Prema legendi, St Léger je dao monopol na izradu češljeva Oyonnaxu 630. godine. Tradicionalni mali proizvodi regije, tokarenje drveta, češljevi od roga i drangulije doveli su do razvoja specijalizacije u injekcijskom prešanju, vakuumskom oblikovanju i slično plastike, počevši s celuloidom 1880. godine. Broj stanovnika grada 1999. godine bio je 24 636, ali to je iznimka za porječje (dodatne veze). Drvo je najočitija prednost regije. Dio se prodavao nizvodno, a dio se pretvarao u drveni ugljen, što je omogućilo porast kovačnica na vodeni pogon koje su obrađivale željezo iz topionica u dolini Saône. Tu su i pašnjaci koji proizvode specijalitete od sira. U 20. stoljeću, vodna energija preusmjerena je na proizvodnju hidroelektrične energije, što je pomoglo ranom uvođenju industrije plastike u Oyonnaxu. U tome je pogledu Ain važno središte. Ovo je područje s neuobičajeno visokim količinama oborina za Francusku. Ali ljeti je vrijeme obično ugodno. Šetnje šumom, ribolov, jedrenje i impresivni krajolici omogućili su razvoj turizma na otvorenom. Fauna Ain je vrlo bogat ribom, uključujući pastrvu, posebno Salmo trutta fario; lipljana, posebno običnog lipljana Thymallys thymallus ; štuku, grgeča, mrenu, deveriku, šarana, linjaka, ploticu, gavuna, klena i Cobitoidei. Brojne ptice naseljavaju obale rijeke: patka, čaplja, labud, čaplja i šljuka. Prisutni su i dabrovi koji grade brojne brane, dok se divlje svinje i srne nalaze u šumama i šumarcima uz potok. Vidre su ponovno viđene od 2003. godine, što pokazuje opće poboljšanje kvalitete vode. Razvoj Prirodni okoliš rijeke ostaje relativno divlji i predmet je ekološkog programa pod nazivom SDAGE ( Schéma Directeur d'Aménagement et de Gestion des Eaux ), uspostavljenog prema francuskom zakonu. Njegov je cilj očuvati i najbolje iskoristiti cijeli hidrološki sustav promatrajući ga kao cjelinu. To uključuje usklađivanje hidroelektrana s plovidbom, ribolovom, plivanjem i možda crpljenjem vode s obzirom na tendenciju industrijskog razvoja na rekultiviranom zemljištu delte na njezinom ušću u Rhônu na južnom kraju. Statistika Galerija Povezani članci Lac de Conflans, jezero na ušću rijeka Ain i Valouse Saine (rijeka) Izvori Carte géologique de la France à l'échelle du millionième 6th edn, (2003) ISBN 2-7159-2158-6 [CG] Michelin France Tourist and Motoring Atlas (2002) ISBN 2-06-100128-9 [Mich] Bartholomew, J.G. The Times Survey Atlas of the World (1922) [Times] Dercourt, J. Géologie et Géodynamique de La France Outre-mer et européenne 3rd edn. (2002) ISBN 2-10-006459-2 [Dercourt] Encyclopediædia Britannica (1960) [EB] Vanjske poveznice Gornjopaleolitska pećinska umjetnost