NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Dom van Worms

De dom van Worms (Dom St. Peter) is een romaanse pijlerbasiliek die grotendeels tussen 1130 en 1181 werd opgetrokken. Het is de voornaamste kerk van Worms en de kleinste van de drie Rijnlandse keizerlijke domkerken (Kaiserdome). De dom van Worms is steiler en slanker van opzet dan de beide andere, die van Spiers en die van Mainz. De zandstenen kerk heeft zowel een oostelijk als een westelijk koor, die elk door twee ronde traptorens geflankeerd worden, een achtkante vieringtoren en een eveneens achtkante toren boven het westkoor. De dom kent verschillende voorgangers. De Wormser bisschop Burchard begon na het jaar 1000 met de bouw van een geheel nieuwe kerk, die in 1018 werd ingewijd in aanwezigheid van de keizer, maar al spoedig grotendeels instortte. De herbouw vond vanaf 1130 plaats onder bisschop Burchard II en diens opvolger Konrad II, waarbij de oostkant het eerst gereed kwam. In 1181 werd de kerk opnieuw ingewijd, nog voor de voltooiing van het 13de-eeuwse westelijke koor. In de wederom achthoekige apsis bevinden zich verschillende roosvensters. Omstreeks 1300 kreeg de dom zijn gotische zuidportaal. Uit dezelfde periode dateert ook de Nicolaaskapel. Tijdens de Negenjarige Oorlog brandde de dom geheel uit. Aan de restauratie, die vanaf 1698 plaatsvond, zijn de barokke interieurelementen te danken, waaronder het hoogaltaar van Balthasar Neumann. De dom verloor in 1801 zijn status als bisschoppelijke kerk en is thans een parochiekerk. In 1925 kreeg de dom de titel van basilica minor. Galerij Externe links (de) Wormser Dom (de) Dombouwvereniging van Worms
Catedral de Worms

A Catedral de São Pedro é a mais importante Igreja de Worms, na Alemanha. Juntamente com a Catedral de Mainz, repete fielmente o esquema arquitetônico da Catedral de Speyer: planta basilical, três naves com tramos simétricos. História Idade Média Worms e sua catedral foram locais de eventos importantes, entre os quais podendo-se mencionar a Concordata de Worms em 1122, que pos fim à Questão das Investiduras. Frederico Barbarossa favoreceu enormemente a catedral, quando em 1156 sua mulher Beatriz I de Borgonha foi coroada rainha na catedral, tendo o casal doado à igreja uma relíquia de são Nicolau de Mira. Em 1184 Barbarrossa concedeu o privilégio de cidade livre a Worms. Em 1235 casou-se na catedral a princesa Isabel da Inglaterra. Guerra dos nove anos O destino da cidade foi selado el 31 de maio de 1689 (Guerra dos Nove Anos), quando as tropas de Luís XIV de França a destruiram e, depois de uma primeira tentativa, incendiaram também a catedral. Por sorte as bombas colocadas no interior não explodiram, com a exceção de duas, que derrubaram parte do teto. A reconstrução iniciou-se em 1694, e em 1732 a catedral apresentava um aspecto barroco, e logo depois foi destruída durante a Revolução Francesa. Construção Foi iniciada em 1125. O clerestório é de 1160. Para a consagração de 1181 também o coro ocidental estava completo. O renovado interesse pela arte românica no século XIX levou, não somente para Worms mas para Speyer e Mogúncia, a vários cíclos de restaurações, dentre os quais, para Worms resultou na total demolição e reconstrução do coro ocidental. Os trabalhos acabaram em 1933 e no bombardeio de 1945 a cúpula sucumbiu. As restaurações depois da guerra foram concluídas em 2002. As torres circulares são do período do bispo Burcardo de Worms. Ligações externas «Página oficial da Catedral» (em alemão)
Catedrala din Worms

Catedrala Sfântul Petru din Worms este o biserică romano-catolică din Worms, Germania. Ea a fost catedrala Episcopiei de Worms, până la desființarea acesteia în anul 1800, în contextul ocupației franceze. Istorie și arhitectură Construcția catedralei a început în secolul al XII-lea, conform unor documente în anul 1110, pe locul unei vechi biserici din secolul al VII-lea. Ea este construită în stil romanic cu elemente de influență gotică, asemănându-se cu Catedrala din Mainz și Domul din Speyer. Printre evenimentele cele mai importante ce s-au petrecut între zidurile ei se numără alegerea Papei Leon al IX-lea în anul 1048 și Concordatul de la Worms din anul 1122. De-a lungul timpului catedrala a suferit mai multe reconstrucții și restaurări, fiind resfințită de trei ori. Distrus în urma unui incendiu, domul este refăcut în 1689 din ordinul episcopului Franz Ludwig von Pfalz-Neuburg, adăugându-se acestuia elemente baroce, precum altarul lui Balthasar Neumann. Altă distrugere este pusă pe seama trupelor revoluționare franceze, care au folosit lăcașul pe post de depozit. Abia în 1886 începe o renovare serioasă. Datorită importanței sale, în anul 1925 a fost ridicată la rangul de basilica minor. Note Imagini
Вормсский собор

Вормсский собор (нем. Wormser Dom, полное название Собор Святого Петра, нем. Der Dom St. Peter) — собор в немецком Вормсе, сооруженный в романском стиле. Наименьший из трёх рейнских имперских соборов. Малая базилика. Среди исторических событий, связанных с собором, были избрание Льва IX папой римским (1048) и Вормсский рейхстаг (1521), на котором Мартин Лютер отвечал перед императором Карлом V. Собор в Вормсе был построен в 1130—1181 годах, для чего была снесена ранняя романская базилика начала XI века. Стоит на холме (в самой высокой точке города), где прежде селились кельты и римляне, так как это место было защищено от наводнений. Около 600 года здесь была возведена церковь, считающаяся предшественницей собора. Сегодня Вормсский собор является католической церковью. В комнате под алтарём, покоятся останки родственников и приближённых императора Конрада II, умерших в X—XI веках. Вормсский собор и Нибелунги Один из основных моментов в «Песни о Нибелунгах» происходит у Вормсского собора — ссора королев Кримхильды и Брюнхильды по поводу того, чей муж занимает более высокое положение и кто соответственно имеет право первой войти в собор. Исторически это не подтверждено, и, возможно, авторы «Песни о Нибелунгах» использовали собор как кулисы для действия. См. также Категория:Похороненные в Вормсском соборе Ссылки Dom St. Peter zu Worms Официальный сайт Вормсского собора Фотогалерея Вормсского собора Фотографии
Вормський собор

Вормський собор (нім. Wormser Dom, повна назва Собор Святого Петра, нім. Der Dom St. Peter) — собор в німецькому Вормсі, споруджений в романському стилі. Найменший з трьох рейнських імперських соборів. Серед історичних подій, пов'язаних з собором, було обрання Лева IX папою римським (1048) та Вормський рейхстаг (1521), на якому Мартін Лютер відповідав перед імператором Карлом V. Собор у Вормсі було побудовано протягом 1130–1181 років, для чого було знесено ранню романську базиліка початку XI століття. Стоїть на схилі (в найвищій точці міста), де раніше селилися кельти та римляни, так як це місце було захищене від паводків. Близько 600 року тут було побудовано церкву, яка вважається попередницею собору. Сьогодні Вормський собор є католицькою церквою. У кімнаті під вівтарем зберігаються рештки рідних та наближених імператора Конрада II, які померли протягом X–XI століть. Вормський собор та Нібелунги Один з головних моментів «Пісні про Нібелунгів» відбувається біля Вормського собору — сварка королев Крімгільд та Брунгільд з приводу того, чий чоловік обіймає вище становище й хто, відповідно, має право першою увійти до собору. Історично цей факт не підтверджується і, можливо, автори «Пісні…» використали собор як сцену для дії. Посилання Dom St. Peter zu Worms Офіційний сайт Вормського собору [Архівовано 29 жовтня 2006 у Wayback Machine.] Фотогалерея Вормського собору [Архівовано 13 квітня 2014 у Wayback Machine.] Фотографії [Архівовано 14 вересня 2013 у Wayback Machine.]
Marktkirche (Bad Bergzabern)

Die Marktkirche ist neben der Bergkirche eine von zwei protestantischen Kirchen in Bad Bergzabern. Sie gehört zur Evangelischen Kirche der Pfalz und steht unter Denkmalschutz. Lage Die Kirche befindet sich im Stadtzentrum von Bad Bergzabern in der Marktstraße und trägt die Hausnummern 16 sowie 18. Unmittelbar westlich angebaut ist das Zinnfigurenmuseum. Geschichte Seit 1532 ist die Kirche protestantisch. Von 1686 bis 1879 fungierte sie als Simultankirche. Ihr derzeitiges Erscheinungsbild erhielt sie im Zuge eines Umbaus, der von 1895 bis 1897 stattfand. Architektur Bei der Kirche handelt es sich um einen im Laufe der Jahrhunderte mehrfach veränderten, im Kern mittelalterlichen Bau, der im Zeitraum von 1321 bis 1336 entstand. Er verfügt über einen separaten Glockenturm mit der Adresse Marktstraße 18. Im Unterbau ist der Stadtmauerturm aus dem 14. Jahrhundert integriert. Die Barockhaube stammt aus dem Jahr 1772. Orgel In den Jahren 1707 und 1708 baute Johann Friedrich Macrander eine Orgel, die in der Kirche untergebracht war und die 1754/55 umgebaut wurde. 1897 wurde sie ersetzt. Seit 1991 beherbergt sie eine von Gerhard Kuhn Orgelbau errichtete Truhenorgel. Literatur Generaldirektion Kulturelles Erbe Rheinland-Pfalz (Hrsg.): Nachrichtliches Verzeichnis der Kulturdenkmäler Kreis Südliche Weinstraße (PDF; 10,0 MB). Mainz 2023. Weblinks Einzelnachweise
Université de Trèves

L'université de Trèves (en allemand : Universität Trier) est une université publique située à Trèves (Rhénanie-Palatinat), en Allemagne. Histoire En 1455, l'archevêque Jacques de Sierck obtint du souverain pontife l'autorisation de fonder une université. Mais, faute de subsides, il ne put mener à bien ce projet, qui n'aboutira qu'en 1473. En 1473, l'université a donc été fondée. En 1798, l'université a été fermée par ordre de l'administration française, à la suite de l'annexion de la République cisrhénane par la France et de la création du département français de la Sarre en 1797. En 1970, l'université a été rétablie, après un hiatus de 172 ans. Le nouveau campus est situé sur les hauteurs de Tarforst, un quartier à la périphérie de la ville. Organisation L'université dispose de six facultés, avec environ 620 membres du corps professoral et 15 200 étudiants en 2011. Facultés Faculté de pédagogie, philosophie, psychologie (environ 2 300 étudiants) ; Faculté de linguistique, littérature, médias (environ 2 700 étudiants) ; Faculté d'égyptologie, papyrologie, histoire, archéologie, histoire de l'art, politique (environ 1 700 étudiants) ; Faculté d'économie, sociologie, mathématiques, informatique (environ 3 300 étudiants) ; Faculté de droit (environ 1 800 étudiants) ; Faculté de géographie, sciences de la terre (environ 1 600 étudiants) ; Il y a aussi une faculté de théologie catholique, affiliée à l'université, mais administrativement indépendante. Elle compte environ 300 étudiants. Personnalités liées à l'université Source (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « University of Trier » (voir la liste des auteurs). Notes et références Voir aussi Articles connexes Catégorie:Ancien département français en Allemagne Université de la Grande Région Liens externes (de) Site officiel de l'université Portail des universités Portail de la Rhénanie-Palatinat
Università di Treviri

L'Università di Treviri (in tedesco: Universität Trier) è un'università tedesca situata a Treviri nel land della Renania-Palatinato. L'università fu fondata nel 1473, chiusa nel 1796 e riaperta nel 1970. Struttura L'università è organizzata in sei facoltà: Giurisprudenza Scienze ambientali Scienze economiche Scienze informatiche Scienze sociali Scienze umanistiche Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Università di Treviri Collegamenti esterni Sito ufficiale, su uni-trier.de.
Universiteit Trier

De Universiteit Trier (Duits: Universität Trier) is een universiteit in de Duitse deelstaat Rijnland-Palts gevestigd in de stad Trier. De universiteit werd op 15 oktober 1970 nieuw opgericht na een onderbreking van 172 jaar. De stad heeft al een veel oudere universitaire traditie, sinds op 16 maart 1473 in het Keurvorstendom Trier een universiteit werd opgericht, achttien jaar eerder reeds toegelaten door paus Nicolaas V. De stichting diende toen uit geldgebrek uitgesteld te worden. De Franse bezetters die Trier in 1794 veroverden, sloten op basis van de regels na de Franse Revolutie op 6 april 1798 de universiteit. In 2013 telde de instelling 15.074 studenten en 1.180 personeelsleden waarvan 159 professoren.
Uniwersytet w Trewirze

Uniwersytet w Trewirze (niem. Universität Trier) – niemiecka uczelnia publiczna. Poprzednikiem uniwersytetu była szkoła wyższa (hohe Schule) założona w Trewirze w 1473 roku. Została zamknięta w 1798 roku, gdy Trewir na mocy ustaleń Pokoju w Campo Formio znalazł się pod panowaniem francuskim. Współczesny uniwersytet został utworzony w Trewirze w roku 1970. Była to początkowo uczelnia zlokalizowana w dwóch miastach (Universität Trier-Kaiserslautern). W 1975 r. została podzielona na dwa niezależne uniwersytety: Uniwersytet w Trewirze i Uniwersytet w Kaiserslautern. W tym samym roku położono kamień węgielny na pod budowę nowego kampusu w Tarforster na przedmieściach Trewiru. Struktura organizacyjna Uczelnia podzielona jest na sześć wydziałów (Fachbereiche), Wydział I – Pedagogika, Psychologia, Filozofia Wydział II – Języki klasyczne, Lingwistyka, Media Wydział III – Historia, Archeologia, Starożytne Cywilizacje, Nauki Polityczne Wydział IV – Ekonomia, Matematyka, Nauki Społeczne, Informatyka Wydział V – Prawo Wydział VI – Nauki Środowiskowe i Przestrzenne Przypisy
Трирский университет

Трирский университет (нем. Universität Trier) — государственное высшее учебное заведение, первоначально основан в 1473 году и в 1798 году прекратил своё существование. После 172-летнего перерыва был восстановлен 15 октября 1970 года. Административно тесно связан с теологическим факультетом Трира (независимое учебное заведение). Сегодня в университете учатся более 15.000 студентов на шести факультетах. Структура университета Факультеты Университет состоит из шести факультетов. Нумерация факультетов произведена в соответствии с порядком их образования. FB I — Педагогика, философия, психология, психобиология (2322 учащихся, 15,9 %) FB II — Лингвистика, литературоведение, медиаведение, фонетика, германистика, компьютерная лингвистика (3573 учащихся, 24,5 %) FB III — Египтология, история, античная археология, искусствоведение, папирология, политология (1842 учащихся, 12,6 %) FB IV — Экономика, социология, математика, информатика, информационная экономика (3179 учащихся, 21,8 %) FB V — Юриспруденция (1498 учащихся, 10,3 %) FB VI — География, науки о Земле (1662 учащихся, 11,4 %) Примечания Ссылки Официальный сайт университета
Трірський університет

Трірський університет (нім. Universität Trier) — державний вищий навчальний заклад, первинно заснований 1473 року, 1798 року припинив своє існування. Після 172-літньої перерви був відновлений 15 жовтня 1970 року. Адміністративно тісно пов'язаний з теологічним факультетом Тріра (незалежний навчальний заклад). Нині в університеті навчаються понад 15 000 студентів на шести факультетах. Структура університету Факультети Університет складається з шести факультетів. Нумерація факультетів відповідає порядку їхнього заснування. FB I — Педагогіка, філософія, психологія, психобіологія (2322 студенти, 15,9 %) FB II — Мовознавство, літературознавство, медіазнавство, фонетика, германістика, комп'ютерна лінгвістика (3573 студенти, 24,5 %) FB III — Єгиптологія, історія, антична археологія, мистецтвознавство, папірологія, політологія (1842 студенти, 12,6 %) FB IV — Економіка, соціологія, математика, інформатика, інформаційна економіка (3179 студентів, 21,8 %) FB V — Юриспруденція (1498 студентів, 10,3 %) FB VI — Географія, науки про Землю (1662 студентів, 11,4 %) Почесні доктори Дольф Штернбергер (1982), політолог Освальд фон Нелл-Брейнінг (1990), теолог і соціальний філософ Петер Гартц (1994), німецький менеджер Леолука Орландо (2005), мер Палермо Саломон Бірнбаум (1986), лінгвіст їдиш та іврит Інгеборг Есенвейн-Роте (1986), німецька економістка Ніклас Луман, німецький соціолог П'єр Вернер, прем'єр-міністр Люксембурга Анрі Люксембурзький, великий князь Люксембурзький Випускники Вільгельм Арнольд Гюнтер (1763—1843) допоміжний єпископ у Трірі Альвін Гаммерс (* 1942), професор пасторальної психології в єпископській семінарії в Трірі та педагог-психотерапевт Міхаель Матеус (* 1953), професор Майнцького університету імені Йоганнеса Гутенберга; колишній директор Німецького історичного інституту (DHI) у Римі Йоша Ремус (* 1958), письменник і журналіст Аннегрет Крамп-Карренбауер (* 1962), голова федерації ХДС Ґільдо Горн, власне Горст Келер (* 1963), поп-співак, викладач і музикотерапевт Фрідеріке Флес, (* 1964), президент Німецького археологічного інституту Карстен Турау (* 1967), журналіст Вібке Лоренц (* 1972), журналістка і письменниця Стефан Пфайффер (* 1974), професор античної історії в університеті Галле Див. також DBLP Примітки Посилання Офіційний сайт університету [Архівовано 4 грудня 2008 у Wayback Machine.]
St. Wolfgang (Erfweiler)

Die römisch-katholische Kirche St. Wolfgang ist ein Bauwerk in Erfweiler. Sie gehört zum Bistum Speyer und ist dort die einzige Kirche, die unter dem Patronat von Wolfgang von Regensburg steht. Sie steht unter Denkmalschutz. Lage Die Kirche steht mit der Hausnummer 58 an der Ostseite der Winterbergstraße am Westfuß des Hahnberg. Östlich der Kirche verläuft der Hohlweg. Architektur Das Gotteshaus ist ein neugotischer Saalbau mit Glockenturm und quer zum alten Kirchenschiff gestellten Anbau von 1969. Der neugotische Teil ist mit spitzbogigen Maßwerkfenstern und einer großen Fensterrose über dem Portal an der Giebelwand im Südwesten gestaltet, der Anbau mit drei verglasten dreieckigen Giebeln. Geschichte Baubeginn der Kirche, die nach Plänen des Architekten Wilhelm Schulte I. entstand, war 1900. Eingeweiht wurde sie ein Jahr später am 1. Mai 1901. Der Vorgängerbau aus dem 18. Jahrhundert wurde daraufhin abgerissen. Bereits nach dem Zweiten Weltkrieg war die neue Kirche für die wachsende Bevölkerung des Ortes zu klein, sodass 1969 der bisherige Chor abgerissen wurde. An der Stelle dieses nach Nordosten ausgerichteten alten Chors wurde ein Neubau aus drei Teilen mit jeweils einem Spitzgiebel angeschlossen, der sich von dort nach Südosten in den Hang neben der Kirche hinein erstreckt. Der erste Teil ist wieder Chorraum mit Altar, zu dem die Gottesdienstbesucher sowohl aus dem alten Kirchenschiff als auch aus dem Neubau heraus schauen können. Bis Ende 2015 war sie Pfarrkirche der gleichnamigen Pfarrei St. Wolfgang. Seit 2016 bildet sie eine Filiale der in Dahn ansässigen Pfarrei Hl. Petrus. Zusammen mit dem Anbau an die Kirche wurde auch die Ausstattung verändert. Auffallend ist die große Kreuzigungsgruppe aus Beton in einer abstrakten Ausführung im Chorraum hinter dem Altar. Teile der neugotischen Einrichtung sind als Seitenaltäre erhalten. Die Orgel wurde 1914 von G. F. Steinmeyer & Co. aus Oettingen gebaut und 2001 auch von diesem Unternehmen restauriert. Sie hat zwölf Register auf zwei Manualen und Pedal mit pneumatischer Spiel- und Registertraktur. Literatur Generaldirektion Kulturelles Erbe Rheinland-Pfalz (Hrsg.): Nachrichtliches Verzeichnis der Kulturdenkmäler Kreis Südwestpfalz (PDF; 8,7 MB). Mainz 2023. Weblinks Einzelnachweise
Mariä Himmelfahrt und St. Ägidius (Erlenbach bei Dahn)

Die römisch-katholische Kirche Mariä Himmelfahrt und St. Ägidius ist ein Bauwerk in Erlenbach bei Dahn. Sie gehört zum Bistum Speyer und steht unter Denkmalschutz. Kirchenpatrone sind die in den Himmel aufgenommene Gottesmutter Maria und der heilige Ägidius. Lage Das Bauwerk steht an der Südseite der Hauptstraße, Hausnummer 11, beziehungsweise der Landesstraße 490. Unmittelbar nördlich der Kirche mündet in diese die Grünheckstraße ein. Etwas weiter östlich verläuft der Erlenbach. In unmittelbarer Nähe befinden sich die alte Schule, das Dorfgemeinschaftshaus, der Dorfplatz und die Feuerwehr. An der Kirche vorbei führen mehrere Wanderwege, darunter die Südroute der Pfälzer Jakobswege. Geschichte Jahrhundertelang besuchten die Gläubigen aus Erlenbach die Kirche im südlichen Nachbarort Niederschlettenbach. Um diesen Weg zu ersparen, entstand im Jahr 1750 in Erlenbach eine eigene Kirche. Vor allem Peter Kuntz, der damalige Schultheiß der Herrschaft Bewartstein unterstützte den Bau des Gotteshauses maßgeblich. Die Kirche ist ein barocker Saalbau, der 1753 fertiggestellt war. Sie befindet sich traufständig zur Straßenseite. Der Eingang befindet sich an der Westseite. Bis Ende 2015 war sie eine Filiale der Niederschlettenbacher Pfarrei St. Laurentius. Seit 2016 ist sie eine Filiale der Pfarrei Hl. Petrus in Dahn. Ende 2017 wurden Dach und Dachreiter renoviert. Innenausstattung Die Kirche hat einen von Simon Balthasar Martin aus Wissembourg gefertigten barocken Hochaltar. In der Mitte des Retabels zwischen sechs Säulen sitzt eine Marienstatue mit ausgebreiteten Armen. Im Altarauszug ist in einem Hochrelief die Heilige Dreifaltigkeit dargestellt. Links und rechts davon steht eine kleine Heiligenfigur. Weitere vier Statuen stehen auf Wandkonsolen im Kirchenschiff, vorn links eine Madonna mit Jesuskind, rechts der heilige Josef mit Kind. Weiter hinten stehen zwei heilige Bischöfe, links der heilige Ägidius und hinter ihm die Hirschkuh, die ihn der Legende nach während seiner Zeit als Einsiedler nährte und die er davor bewahrt hatte, bei der Jagd erlegt zu werden, rechts der heilige Augustinus mit dem von einem Pfeil durchbohrten Herzen als Zeichen der Gottesliebe in der Hand. Der Taufstein stammt aus dem Jahr 1755. Die Empore, auf der die Orgel steht, wird von vier runden, hell marmorierten Säulen gestützt. Die aktuelle Orgel entstand im Jahr 1900, gebaut von H. Voit & Söhne. Sie befand sich ursprünglich in der protestantischen Kirche von Ludwigswinkel. 1975 wurde sie dort durch ein moderneres Instrument ersetzt und in die Erlenbacher Kirche übertragen. 2000 wurde sie von Peter Ohlert aus Kirkel restauriert. Sie hat sechs Register auf einem Manual und Pedal; Spiel- und Registertraktur sind pneumatisch. Literatur Generaldirektion Kulturelles Erbe Rheinland-Pfalz (Hrsg.): Nachrichtliches Verzeichnis der Kulturdenkmäler Kreis Südwestpfalz (PDF; 8,7 MB). Mainz 2023. Weblinks Einzelnachweise
Ландау

Ландау (на немски: Landau) е град, който се намира в област Рейнланд-Пфалц, Германия. Градът е част от Метрополен регион Рейн-Некар. Университетски град и културен център от регионално значение. Обграден е от лозя и е част Палатинатския винен район и от т. нар. Немски път на виното. Първите сведения за Ландау датират от 1106 г. През 1276 г. е създаден августински манастир. През 1291 г. кралят на Германия Рудолф I обявява града за свободен имперски град. Между 1680 и 1815 г. е част от Франция, а през 1816 г. е даден на кралство Бавария. По време на Втората световна война, Ландау е важен за окупационните сили разположени във Франция. Източници Външни препратки Официален сайт. Снимки от Ландау Архив на оригинала от 2011-05-22 в Wayback Machine..
Landau

Landau, o Landau in der Pfalz és una ciutat autònoma (kreisfrei) envoltada pel Südliche Weinstraße («Ruta de Vi del Sud») districte del Palatinat del Rin del sud, Alemanya. És una ciutat universitària (des de 1990), important centre cultural i una ciutat comercial, envoltada per vinyes i pobles vinícoles de la regió vinícola del Palatinat. Landau és situat a l'est del bosc del Palatinat, el bosc continu més gran d'Europa, en la Ruta Alemanya del Vi. Enllaços externs Pàgina oficial (anglès)