NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
ITER

ITER er et akronym for "International Thermonuclear Experimental Reactor" og betyder endvidere "rejse" på latin. ITER er et eksperimentelt bindeled mellem nutidens studier af plasmafysik og fremtidens elektricitetsproducerende fusionskraftværker. I konkret forstand er ITER en forsøgsfusionsreaktor, som skal opføres i Frankrig med det primære formål at vise at fusionskraft er videnskabeligt og teknologisk realisabel. Reaktoren konstrueres efter tokamak-konceptet og skal kunne generere 500 megawatt. Den primære udfordring ved fusionskraft er at fusionsprocesserne kun kan foregå ved en temperatur af størrelsesorden 100 millioner Kelvin, eller højere. Det betyder bl.a., at der skal tilføres store mængder energi til processen, før man kan håbe på at få noget ud. Det forventes at tage 10 år og at koste ca. 5 milliarder euro at bygge ITER, som herefter skal drives i 20 år. Projektet bygger på erfaringer med fusionskraft fra tidligere eksperimenter, fortrinsvis den i England opførte fælleseuropæiske JET-reaktor, og forventedes at være færdigbygget i 2025, men er nu udskudt til 2033. ITER bliver større end nogen af sine forgængere, og når ITER står færdig forventes den at være i stand til at generere et energioverskud, som dog ikke skal gøres til genstand for kommerciel udnyttelse. Den danske pensionerede forsker Vagn O. Jensen skrev i 2002 en bog til forklaring af fusionsenergi beregnet på gymnasieundervisning. EU's fællesforetagende er en juridisk person og hedder »Det Europæiske Fællesforetagende for ITER og Fusionsenergiudvikling (Fusion for Energy)«. Fællesforetagendets formål er bl.a. at levere Euratoms bidrag til Den Internationale Fusionsenergiorganisation for ITER (ITER-organisationen). Fællesforetagendet har hjemsted i Barcelona i Spanien. Fællesforetagendets samlede ressourcebehov 2007-2041 anslås til 9653 mio. euro. ITER-organisationen har hovedkvarter i Saint-Paul-lès-Durance. Kilder/referencer/noter Eksterne henvisninger 29.01.2007, Ing.dk: Nu starter byggeriet af fusionsreaktoren Iter Arkiveret 26. april 2008 hos Wayback Machine Citat: "...Indtil videre består holdet bag Iter af Kina, USA, Japan, EU, Indien, Rusland og Sydkorea. Senest har Australien oplyst, at landet ønsker at deltage..."
ITER

ITER (engleski International Thermonuclear Experimental Reactor) je međunarodni istraživački i inženjerski projekt na polju nuklearne fuzije, koji trenutno gradi najveći svjetski i najnapredniji eksperimentalni tokamak nuklearni fuzijski reaktor u mjestu Cadarache na jugu Francuske. Cilj ITER-a je napraviti prijelaz od eksperimentalnih studija iz plazma fizike, do električnih elektrana punog proizvodnog kapaciteta, na fuzijski pogon. Projekt financira i vodi sedam članica: Europska unija (EU), Indija, Japan, Narodna Republika Kina, Rusija, Južna Koreja i SAD. EU dio sudjeluje s 45% u troškovima, dok ostale članice daju po 9% doprinosa, svaka Sam ITER fuzijski reaktor je dizajniran da proizvodi 500 megavata izlazne snage s 50 megavata ulazne snage, odnosno da proizvede 10 puta više energije, nego što je potrošio. Za ovaj reaktor se očekuje da pokaže princip dobivanja više energije iz fuzijskog procesa, nego što je u procesu utrošeno za pokretanje. Izgradnja postrojenja je počela 2007., a prva plazma se očekuje 2019. Kada ITER proradi, postat će najveći eksperiment u fizici magnetskog zarobljavanja plazme, koji je u upotrebi, nadmašujući Joint European Torus. Prva komercijalna eksperimentalna fuzijska elektrana, nazvana DEMO, je predviđena da slijedi nakon projekta ITER, da donese energiju na komercijalno tržište. Gorivo Goriva koja se koriste u ITER-u prerađivat će se u zatvorenom ciklusu. Fuzijska reakcija u ITER Tokamaku pokreću se deuterijem i tritijem, dva izotopa vodika. ITER će biti prvi stroj za fuziju u potpunosti dizajniran za rad deuterij-tritij. Puštanje u pogon odvijat će se u tri faze: vodikova obrada, zatim deuterijska obrada i napokon puna deuterij-tritijeva. Planirano je da gorivo u reaktoru budu izotopi vodika deuterij i tricij, koji se međusobno sudaraju i stvaraju helij pri temparaturama od 108 °C. . 1 2 H + . 1 3 H → . 2 4 H e + . 0 1 n + 17 , 6 MeV {\displaystyle ._{1}^{2}H+._{1}^{3}H\rightarrow ._{2}^{4}He+._{0}^{1}n+17,6{\mbox{ MeV}}} Kinetička energija je tako podijeljenja da neutroni dobivaju 14 MeV a helij 3,6 MeV. Ista reakcija se koristi kod nuklearnog oružja. Pošto je vrlo teško kontrolirati oslobađanje neutrona (dio odlazi na stvaranje novog tricija u reaktoru, a ostatak se taloži na zidovima reaktora praveći radioaktove supstance), predložena je uporaba helija-3. Vodik postoji u neograničenim količinama, za razliku od helija-3 koji se teško pronalazi na Zemlji. Izvori
ITER

International Thermonuclear Experimental Reactor - (ITER) é um projeto de reator experimental a fusão nuclear baseado na tecnologia do Tokamak. O projecto ITER é uma experiência destinada a atingir a próxima fase na evolução da energia nuclear, como meio de gerar electricidade isenta de emissões. O ITER faz parte dos aparelhos de pesquisa fundamental no Reino Unido, nos EUA, na França e na Suíça, e seus promotores estimam que há progressos em relação ao seu objetivo. O projeto é uma cooperação internacional envolvendo a República Popular da China, União Europeia (representada pela Euratom), Índia, Japão, Coreia do Sul, Rússia e Estados Unidos da América, sob o patrocínio da Agência Internacional de Energia Atômica (IAEA). Princípio de funcionamento O ITER consiste em uma usina de fusão nuclear, que usa o hidrogênio operando a 100 milhões °C para produzir 500 MW de potência durante 20 minutos, através do processo de fusão nuclear. Dessa maneira, em condições laboratoriais, são reproduzidas as reações de fusão nuclear que ocorrem no interior das estrelas, como o nosso Sol, em um processo denominado nucleossíntese estelar, o que o faz ser uma das tecnologias do futuro para geração de energia elétrica renovável, limpa e barata. Diante dos atuais reatores nucleares baseados na fissão, os reatores termonucleares são absolutamente seguros, pois em caso de uma avaria, como a que ocorreu em Chernobil, a reação termonuclear é suspensa em milésimos de segundo. Ao contrário das atuais centrais nucleares, os reatores termonucleares não produzem resíduos radioativos nocivos, apenas liberam hélio, um gás inerte e inofensivo. Construção O local já está em construção, localizado em Cadarache (Bouches-du-Rhône, França) e deveria ter sua primeira operação no ano de 2025, o prazo foi alterado para 2034, um dos motivos alegados para o adiamento foi a covid-19. Há mais de três anos o avanço do projeto ITER estava parado porque os seis países e organizações que o promovem não conseguiam chegar a um acordo sobre o lugar de sua construção. União Europeia, China e Rússia apoiavam a construção do reator na França, enquanto Estados Unidos, Coreia do Sul e Japão apostavam na cidade japonesa de Rokkasho Mura, ao norte do arquipélago. A Rosatom, agência russa para a energia atômica, explicou que o país onde será construído o reator deve assumir 50% das despesas de construção e exploração, enquanto os demais participantes aportam, cada um, 10% do custo do projeto, avaliado inicialmente em 5 bilhões de dólares americanos, o investimento já está em US$28 Bilhões . Ver também Confinamento inercial Energia nuclear Fusão nuclear Reator nuclear Stellarator Tokamak Wendelstein 7-X Referências Ligações externas «Página oficial»
ITER

ITER je mednarodni poskus izdelave tokamaka, ki bo zgrajen v Franciji. Z njim naj bi prikazali znanstveno in tehnološko zmožnost polnega jedrskega fuzijskega reaktorja. Osnova programa so raziskave na prejšnjih napravah, ITER pa bo mnogo večji od njih. Program naj bi trajal 30 let - 10 let za gradnjo in 20 let delovanja - stal pa bi približno 10 milijard evrov, s čimer naj bi bil drugi najdražji znanstveni projekt po Mednarodni vesoljski postaji. Po dolgoletnih posvetovanjih je bilo junija 2005 odločeno, da bo ITER zgrajen v Cadaracheju v Franciji. 21. novembra 2006 se je 10 držav članic uradno odločilo, da bodo skupaj financirale ta projekt. Po izjavah konzorcija ITER naj bi fuzijska energija ponujala »okoljsko nenevaren, široko uporaben in praktično neizčrpen« vir električne energije, to pa so lastnosti, ki bodo potrebne pri naraščajoči svetovni porabi energije in hkratnemu zmanjšanju izpustov toplogrednih plinov, kar naj bi upravičevalo ta drag projekt. ITER je zasnovan za proizvodnjo približno 500 MW fuzijske energije, ki naj bi trajala 500 sekund (kar je zelo veliko v primerjavi z najboljšim dosežkom projekta Joint European Torus, ki je znašal 16 MW v času manj kot eno sekundo). To je znatna količina energije za raziskave fuzijske energije, saj naj bi bodoče fuzijske elektrarne ustvarjala okoli 3000-4000 MW toplotne moči. Čeprav bo ITER proizvajal energijo v obliki toplote, ustvarjena toplota ne bo uporabljena za proizvodnjo elektrike. ITER je bil sprva kratica za International Thermonuclear Experimental Reactor tj. Mednarodni eksperimentalni termonuklearni reaktor. To ime je bilo opuščeno zaradi slabega prizvoka izrazov »termonuklearni« in »eksperimentalni«. Iter v latinščini pomeni tudi »pot«, ta pomen pa odraža vlogo projekta ITER v izkoriščanju jedrske fuzije kot miroljuben vir energije. ITER naj bi predstavljal vez med današnjimi raziskavami fizike plazme in prihodnjimi fuzijskimi elektrarnami za proizvodnjo elektrike. Trenutno je v gradnji, prvo delovanje s plazmo pa je predvideno v letu 2025. Eksperimentalni reaktor ITER bo deloval na fuzijo devterija in tritija. Tritij bo nastajal z jedrsko reakcijo iz litija v reaktorjevem plašču. Sklici Zunanje povezave »S projektom ITER želijo v Franciji poustvariti energijo sonca«. Aktualno (4. junij 2026). RTV Slovenija.
ИТЕР

Међународни термонуклеарни експериментални реактор (енгл. International Thermonuclear Experimental Reactor) или верз. скр. ИТЕР (енгл. ITER) је међународни истраживачки и инжењерски пројекат на пољу нуклеарне фузије, који тренутно гради највећи светски и најнапреднији експериментални токамак нуклеарни фузијски реактор у Сен Пол ле Дирансу (Прованса) на југу Француске. Циљ ИТЕР-а је направити прелаз од експерименталних студија из плазма физике, ка електричним електранама на фузијски погон са пуним производним капацитетом. Такође циљ је да се докаже научна и технолошка изводљивост мирнодопске употребе фузијске енергије. Пројекат финансира и води седам чланица: Европска унија (ЕУ), Индија, Јапан, Кина, Русија, Јужна Кореја и Сједињене Америчке Државе. ЕУ, као домаћин ИТЕР комплекса, учествује са 45% у трошковима, док остале чланице доприносе свака по 9%. ИТЕР је тренутно највећи међународни научни пројекат, трошкови пројекта су се са почетних 5 милијарди повећали на тренутних 20 милијарди долара. Изградња комплекса ИТЕР започела је 2013, првобитно се очекивало да ће изградња бити завршена до 2025, али је рок за завршетак померен на 2033. годину, када се може очекивати и пуштање у рад реактора. Када ИТЕР проради, постаће највећи експеримент у физици магнетног заробљавања плазме, који је у употреби, са плазмом запремине од 850 m³, надмашујући ЏЕТ (100 m³). Биће највећи од преко 100 фузијских реактора изграђених од 1950-их. ИТЕР-ов наследник, ДЕМО, очекује се да ће бити прва комерцијална демонстрациона фузијска електрана, тј. да донесе фузијску енергију на комерцијално тржиште. ИТЕР-ов реактор ИТЕР-ов фузијски реактор је дизајниран да производи 500 мегавата (MW) излазне снаге са само 50 мегавата улазне у периоду од око 10 минута, тако да би он требало да удесетостручи енергију коју потроши. За овај реактор се очекује да покаже принцип добијања више термалне енергије из фузијског процеса, него што је утрошено за покретање процеса, нешто што још није постигнуто ни у једном фузијском реактору. Процес ће се одвијати у прстенастом реактору, који се назива токамак, који је окружен џиновским магнетима који ограничавају и циркулишу прегрејану јонизовану плазму ван металних зидова. Како би се омогућила реакција фузије, плазма ће бити загревана до 150 милиона степени °C, температури која је 10 пута већа од температуре Сунчевог језгра. Емитована топлота из фузијске реакције биће испуштана у ваздух. Види још Нуклеарна енергија у Француској Референце Спољашње везе Званичан сајт пројекта ИТЕР
Iter

Internationella termonukleära experimentreaktorn (Iter) är en experimentell anläggning för forskning kring fusion projekterad av ett flertal länder (EU, Japan, Ryssland, Kina, USA, Sydkorea, Indien). Den beräknas stå färdig i Cadarache i Frankrike 2025, sedan användas i ca. 20 år. Reaktorn kommer att vara cylinderformad, 24 meter hög och 30 meter bred, en så kallad tokamak (betyder på ryska ”ringformig magnetisk kammare”). Målet har sedan 1985 varit att bygga ITER genom internationellt samarbete. De ursprungliga deltagarna var EU, Japan, USA och Sovjetunionen. USA hoppade 1998 av processen, men kom tillbaka igen 2003. Senare har Ryssland tagit över Sovjetunionens roll, och Sydkorea, Kina och Indien kommit med som nya partner. Projektet genomgick en utdragen process för att bestämma anläggningens placering. Cadarache stöddes av EU, Ryssland och Kina, medan USA, Japan och Sydkorea i allmänhet tyckte att Rokkasho i Japan var en bättre plats. Båda platserna var lämpade för byggandet, och endast politiska åsikter som styrde åsikterna. Vissa har menat att USA:s motstånd till att bygga i Frankrike grundar sig på den franska kritiken mot Irakkriget. Överenskommelsen att placera anläggningen i Frankrike nåddes 28 juni 2005. År 2006 påbörjades arbetet med att göra i ordning området anläggningen ska byggas på. Byggandet av själva ITER påbörjades 2009 och den beräknas vara färdigställd 2025. Den 28 juli 2020 hölls en ceremoni vid Iters monteringshall då konstruktionen av själva Tokamaken påbörjades. Kostnad Kostnaden att bygga anläggningen beräknades år 2016 till 20 miljarder euro. Anläggningen skulle enligt planen år 2005 stå färdig år 2016 men har planerats om och beräknas stå färdig 2025. Bränsle Bränslet i kraftverket är planerat att vara väteformerna deuterium och tritium, som kolliderar med varandra och bildar helium när de når temperaturen 108 °C. . 1 2 H + . 1 3 H → . 2 4 H e + . 0 1 n + 17 , 6 MeV {\displaystyle ._{1}^{2}H+._{1}^{3}H\rightarrow ._{2}^{4}He+._{0}^{1}n+17,6{\mbox{ MeV}}} Energin delas så att neutronen får 14 MeV och heliumet får 3,6 MeV i rörelseenergi. Detta är samma reaktion som används i kärnvapen. Men eftersom frigörandet av neutroner är mycket svårt att handskas med (en del används för att producera nytt tritium i reaktorn, det övriga sätter sig på reaktorns väggar och bildar radioaktiva ämnen), har helium-3 föreslagits. Väteformerna finns i nästan obegränsad mängd, till skillnad från Helium-3 som är mycket sällsynt på jorden. Tidslinje Referenser Noter Källor M-G Axelsson, "Fusion - närmare än någonsin", Dagens Nyheter (7 mars 2004) http://www.dn.se/nyheter/vetenskap/fusion-narmare-an-nagonsin/ M. Scott, D. Johnson, "Science matters — Nuclear Power" (1997) Externa länkar ITER ITER:s Youtube kanal
Йер

Йер (на френски: Hyères) е град във Франция, департамент Вар на регион Прованс-Алпи-Лазурен бряг, предградие на Тулон. Разположен е на брега на Средиземно море на 20 km на изток от Тулон. Морски курорт на Лазурния бряг. Добив на сол, овощарство, отглеждане на цветя и лозарство. Има пристанище, летище и крайна жп гара, която е 10-километрово отклонение от крайбрежната линия на Лазурния бряг. Срещу Йер се намират Йерските острови. Населението е 55 774 жители от преброяването към 1 януари 2014 г. История Възниква в античността като гръцка колония с името Олбия. До 1481 г. е в състава на графство Прованс. Спорт Представителният футболен отбор на града се казва ФК „Йер“. Дългогодишен участник е в третия ешелон на френския футбол. Известни личности Починали в Йер Георгий Иванов (1894 – 1958), руски писател Жул Мишле (1798 – 1874), историк Лоран Сен Сир (1764 – 1830), офицер Побратимени градове Кукелберг, Белгия Кунео, Италия Ротвайл, Германия Външни препратки Официален сайт на града Архив на оригинала от 2016-09-19 в Wayback Machine.
Hyères

Hyéres je francouzské město v departementu Var, v Provence-Alpes-Côte d'Azur. Geografie Leží při ústí řeky Gapeau do Středozemního moře. Části obce: Les Borrels, Sauvebonne, Le Port, L'Almanarre, Les Salins, L'Ayguade, La Capte, Giens, Porquerolles, Port-Cros, Le Levant. Sousední obce: La Crau, Pierrefeu-du-Var, La Londe-les-Maures a Carqueiranne. Vývoj počtu obyvatel Počet obyvatel Ekonomika Je zde velký trh s řezanými květinami, významné je i vinařství. Hyères je lázeňským centrem. Partnerská města Koekelberg Rottweil Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hyères na Wikimedia Commons (francouzsky)Oficiální stránky města Archivováno 19. 9. 2016 na Wayback Machine.
Hyères

Hyères – miejscowość i gmina we Francji, w regionie Prowansja-Alpy-Lazurowe Wybrzeże, w departamencie Var. Jest najbardziej na południe wysuniętym miastem na Lazurowym Wybrzeżu i równocześnie najstarszym ośrodkiem wypoczynkowym. Według danych na rok 1990 gminę zamieszkiwały 48 043 osoby, a gęstość zaludnienia wynosiła 363 osoby/km² (wśród 963 gmin regionu Prowansja-Alpy-W. Lazurowe Hyères plasuje się na 10. miejscu pod względem liczby ludności, natomiast pod względem powierzchni na miejscu 15.). 3 kilometry na południowy wschód od miejscowości znajduje się Port lotniczy Tulon-Hyères. W miejscowości pochowano m.in. Kamila Mochnackiego. Tutaj też udał się z małżonką w podróż poślubną polski poeta romantyczny, Józef Bohdan Zaleski (na przełomie lat 1846/1847). Zabytki Willa Noailles zbudowana w latach 20. XX wieku, w której spotykali się awangardowi artyści tacy jak Picasso, Dali, Giacometti i Man Ray. Współpraca Miejscowości partnerskie: Koekelberg, Belgia Rottweil, Niemcy Ludzie związani z Hyères Przypisy Bibliografia Francuski urząd statystyczny. (fr.). Mary Novakovich, Louise Simpson: Frommer's Provence & the Riviera. Wyd. X. Hoboken: John Wiley & Sons, Inc., 2012. ISBN 978-1-118-09604-8. Lazurowe wybrzeże. Wyd. I. Gliwice: Helion, 2016. ISBN 978-83-283-2215-8.
Йер (Вар)

Йер (фр. Hyères) — коммуна на юго-востоке Франции в регионе Прованс — Альпы — Лазурный берег, департамент Вар, округ Тулон, кантон Йер (до 2015 года кантон Ла-Кро). Площадь коммуны — 132,28 км², население — 55 007 человек (2006) с тенденцией к росту: 55 402 человека (2012), плотность населения — 419,0 чел/км². История Йер — самый первый и южный курорт Французской Ривьеры, в департаменте Вар, восточнее Тулона. За обилие пальмовых насаждений новые кварталы Йера, удалённые от моря на 5 км, называют Hyères-les-Palmiers (Йер-ле-Пальмье). В дореволюционной русской литературе город именовался Гиер. Об островах в бухте см. статью Йерские острова. Возник в античности как греческая колония Ольбия. До 1481 года входил в графство Прованс. О том, что когда-то это был значительный порт, свидетельствует тот факт, что именно здесь причалил к французскому берегу по возвращении из крестового похода святой Людовик. Во время Второй мировой войны Йер оказался в центре Южно-французской операции. В XVIII веке Йер благодаря естественной защите от мистраля стал фешенебельным курортом. Для описания местных песчаных пляжей и верениц прибрежных островов аристократия впервые стала использовать термин «Лазурный Берег». Помимо французских королей, на лето в Йер приезжали английский принц-регент и королева Виктория. Два года здесь прожил Роберт Луис Стивенсон. 20 сентября 1860 года в городе скончался старший брат Льва Толстого — Николай Николаевич Толстой. Последние годы жизни провёл в доме престарелых в Йер-ле-Пальмье поэт Георгий Иванов, умерший здесь в августе 1958 года. Население Население коммуны в 2011 году составляло — 54 527 человек, а в 2012 году — 55 402 человека. Динамика населения: Экономика В 2010 году из 33 319 человек трудоспособного возраста (от 15 до 64 лет) 23 666 были экономически активными, 9 653 — неактивными (показатель активности 71,0 %, в 1999 году — 67,7 %). Из 23 666 активных трудоспособных жителей работали 20 476 человек (10 824 мужчины и 9 652 женщины), 3 190 числились безработными (1 491 мужчина и 1 699 женщин). Среди 9 653 трудоспособных неактивных граждан 2 888 были учениками либо студентами, 3 349 — пенсионерами, а ещё 3 416 — были неактивны в силу других причин. На протяжении 2010 года в коммуне числилось 26 258 облагаемых налогом домохозяйств, в которых проживало 55 030,5 человек. При этом медиана доходов составила 19 тысяч 113 евро на одного налогоплательщика. Города-побратимы Ротвайль, Германия (1980). Достопримечательности Персоналии Гильон, Элоди (р. 1990) — французская регбистка. Гимар, Поль (1921—2004) — французский прозаик. Примечания Ссылки Официальный сайт мэрии коммуны Йер (фр.)
Hyères

Hyères (okcitansko/provansalsko Ieras / Iero), tudi Hyères-les-Palmiers, je letoviško mesto in občina v jugovzhodnem francoskem departmaju Var regije Provansa-Alpe-Azurna obala. Mesto ima 55.000 prebivalcev. V Hyèresu je leta 1887 francoski pisatelj in pesnik Stéphen Liégeard iznašel izraz za Azurno obalo - Côte d'Azur. Geografija Kraj leži ob izlivu reke Gapeau v Sredozemsko morje, 15 km vzhodno od Toulona. V občini se nahaja polotok Giens, vanjo so vključeni tudi otoki Îles d'Hyères. Nahaja se na najjužnejši točki Provanse. Letališče Toulon-Hyères se nahaja 4 km jugovzhodno od središča mesta. Administracija Hyères je sedež dveh kantonov: Kanton Hyères-Vzhod (del občine Hyères: 26.424 prebivalcev), Kanton Hyères-Zahod (del občine Hyères: 24.365 prebivalcev). Majhen severni del občine se nahaja v kantonu la Crau. Vsi trije kantoni so sestavni deli okrožja Toulon. Zgodovina Helenistično mesto Olbia je bilo ustanovljeno na ozemlju nekdaj feničanskega mesta iz 4. stoletja pred našim štetjem, omenjeno v Strabonovi Geografiji kot utrjeno mesto Massiliotov. Prva omemba Hyèresa izvira iz leta 964. Prvotna posest marseillskih viskontov je kasneje prešla v roke Karla Anžujskega (1226-1285), kralja dveh Sicilij. Tukaj je leta 1254 pristal po povratku s križarske vojne francoski kralj Ludvik IX. Med drugo svetovno vojno, avgusta 1944, je bila obala Hyèresa del invazijskega načrta - Operacije Dragoon, v kateri so združene ameriško-kanadske pomorske sile s pomočjo francoskih pomorskih sil zasedle Hyèreške otoke in zajele večino nemških vojakov. Zanimivosti arheološko najdišče Olbia, Kolegial sv. Pavla, francoski zgodovinski spomenik (1992), grad Château Saint-Bernard kapela sv. Blaža - Tour des Templiers, vrt Olbius-Riquier, Villa Noailles, zgrajena 1923, danes gosti vsakoletni mednarodni festival mode in fotografije. Pobratena mesta Koekelberg (Belgija), Rottweill (Nemčija). Glej tudi seznam mest v Franciji Sklici Zunanje povezave Uradna stran (francosko) Turizem
Јер (Вар)

Јер (фр. Hyères) град је у Француској у региону Прованса-Алпи-Азурна обала, у департману Вар. По подацима из 2006. године број становника у месту је био 55.007. Географија Клима Демографија Партнерски градови Koekelberg Референце Спољашње везе Званични веб-сајт База података: Insee (језик: француски)
Hyères

Hyères (occitanska: Ieras) är en kommun i departementet Var i regionen Provence-Alpes-Côte d'Azur i sydöstra Frankrike. Kommunen tillhör 3 kantoner varav den är chef-lieu för 2 som tillhör arrondissementet Toulon. År 2023 hade Hyères 55 858 invånare. Befolkningsutveckling Antalet invånare i kommunen Hyères Se även Lista över kommuner i departementet Var Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Hyères. Officiell webbsida