NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Communauté d'agglomération Ventoux-Comtat Venaissin

Communauté d'agglomération Ventoux-Comtat Venaissin is the communauté d'agglomération, an intercommunal structure, centred on the town of Carpentras. It is located in the Vaucluse department, in the Provence-Alpes-Côte d'Azur region, southeastern France. Created in 2003, its seat is in Carpentras. Its name refers to the Mont Ventoux and the Comtat Venaissin. Its area is 511.6 km2. Its population was 70,298 in 2019, of which 29,236 in Carpentras proper. Composition The communauté d'agglomération consists of the following 25 communes: References
Городское сообщество Ванту-Конта-Венессен

Городское сообщество Ванту-Конта-Венессен (фр. Communauté d'agglomération Ventoux-Comtat Venaissin) — французское городское сообщество в департаменте Воклюз региона Прованс — Альпы — Лазурный Берег. Объединяет 25 городов и деревень из 6 кантонов исторической области Конта-Венессен, занимающие окрестности горной цепи Дантель-де-Монмирай, горы Мон-Ванту и горной системы Воклюза. Крупнейший город — Карпантра. Во Франции на 2011 год существовало 16 подобных городских сообществ. Описание Сообщество было образовано 1 января 2003 года. Штаб-квартира Сообщества находится в мэрии крупнейшего города в его составе Карпантра. Президент Сообщества: Кристиан Гонне (Christian Gonnet) Вице-президент: мэр Карпантра Франсис Адольф (Francis Adolphe) Сообщество занимает площадь 527,43 кв.км, общая численность населения — 66 644 человека (на 2009 год). Состав сообщества Обиньян Бом-де-Вениз Бомон-дю-Ванту Бедуэн Каромб Карпантра Крийон-ле-Брав Флассан Жигондас Ла-Рок-Альрик Ла-Рок-сюр-Перн Лафар Ле-Барру Ле-Босе Лориоль-дю-Конта Малосен Мазан Моден Сен-Дидье Сент-Ипполит-ле-Граверон Сен-Пьер-де-Вассоль Саррьян Сюзетт Вакерас Венаск
Communauté d’agglomération de Sophia Antipolis

Die Communauté d’agglomération de Sophia Antipolis, kurz CASA, ist ein französischer Gemeindeverband mit der Rechtsform einer Communauté d’agglomération im Département Alpes-Maritimes in der Region Provence-Alpes-Côte d’Azur. Sie wurde am 10. Dezember 2001 gegründet und umfasst 24 Gemeinden. Der Verwaltungssitz befindet sich in der Stadt Antibes. Trotz seines Namens hat er keine direkte Verbindung zum Technologiepark Sophia Antipolis. Mitgliedsgemeinden Quellen
Communauté d'agglomération de Sophia Antipolis

The Communauté d'agglomération de Sophia Antipolis (CASA) is the communauté d'agglomération, an intercommunal structure, centred on the city of Antibes. It is located in the Alpes-Maritimes department, in the Provence-Alpes-Côte d'Azur region, southeastern France. It was created in 2002, and takes its name from the technology park Sophia Antipolis. Its area is 482.8 km2. Its population was 177,077 in 2018, of which 72,915 in Antibes. Composition The communauté d'agglomération consists of the following 24 communes: Conseil de Communauté The Council of Communities is made up of 50 delegates from the above communes. Jurisdiction The CASA has for mandatory areas of jurisdiction: Economic development, Land management, Environmental protection, Town political structures. It is to oversee as well: Organization of common transport problems, Sanitation collection and treatment, Assessment, protection, and economic impact of the local environment, The creation, management and assessment of cultural and sporting organizations across the communes. Activities of the CASA Areas over which the CASA has shared jurisdiction: Aeroports, Fisheries and shellfish cultivation, Vineyard Cultivation, Wine and Spirits production, Thermal Energy production, Tourism. References External links (in French) CASA
Communauté d'agglomération Sophia Antipolis

La communauté d’agglomération Sophia Antipolis (CASA) est une communauté d'agglomération française, située dans l'arrondissement de Grasse, le département des Alpes-Maritimes et la région Provence-Alpes-Côte d'Azur. Historique La communauté est créée le 1er janvier 2002. Territoire communautaire Géographie Composition La technopole Sophia Antipolis est située en son cœur géographique et sur plusieurs de ses communes. La communauté d'agglomération est composée des 24 communes suivantes : Démographie Administration Son président est Jean Leonetti, ancien ministre et maire d'Antibes. Il est assisté d'un conseil de communauté de 50 membres représentant les 24 communes adhérentes. Conformément aux textes des lois Voynet et Pasqua, la CASA est dotée d'un Conseil de développement. Cette structure, émanation des acteurs associatifs et institutionnels de terrain, est une assemblée destinée à constituer une force de proposition motivée aux côtés du Conseil communautaire. Siège Le siège de la communauté d'agglomération est situé à Antibes. Les élus Le conseil communautaire de la communauté d'agglomération se compose de 85 conseillers titulaires et 12 suppléants, représentant chacune des communes membres et élus pour une durée de six ans. Ils sont répartis comme suit : Présidence Compétences L'agglomération est notamment chargée de mener la politique de la ville. Régime fiscal et budget Le régime fiscal de la communauté d'agglomération est la fiscalité professionnelle unique (FPU). Projets et réalisations Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste des intercommunalités des Alpes-Maritimes Liste des communes des Alpes-Maritimes Transports en commun d'Antibes (Envibus) Liens externes Site officiel Ressources relatives aux organisations : SIREN data.gouv.fr Site du Conseil de Développement de la CASA Portail des intercommunalités de France Portail des Alpes-Maritimes
Kathedrale von Fréjus

Die Kathedrale Saint-Léonce liegt im historischen Zentrum der südfranzösischen Stadt Fréjus im Département Var. Sie ist seit 1862 als Monument historique eingestuft. Der mittelalterliche Kathedralbezirk umfasst die romanische Kirche mit dem angeschlossenen vorromanischen (merowingischen) Baptisterium, das Propsthaus und den Kreuzgang. Die Kirche war ursprünglich der Sitz des Bischofs von Fréjus. 1957 wurden die Diözesen von Fréjus und Toulon vereinigt. Der Bischofssitz der neuen Diözese Fréjus-Toulon ist heute Toulon; Saint-Léonce hat den Rang einer Konkathedrale. Lage der Gebäude Der Kathedralbau befindet sich auf der Südostseite des Komplexes, westlich folgt der Narthex und das Baptisterium. Mit den Kirchenschiffen ergibt sich eine zusammenhängende Einheit mit einer gemeinsamen Südwand. Nördlich vom Baptisterium liegt das Haus des Propstes mit dem östlich anschließenden Kreuzgang. Kathedrale Turm Über der Vorhalle erhebt sich der alles überragende Turm, der in seiner heutigen Form im 18. Jahrhundert entstand, aber auch ältere Bauteile einschließt. Er ist im unteren Bereich quadratisch, es folgt nach oben ein oktogonaler Aufsatz mit den Schallöffnungen für die Glocken. Ein spitzes Zeltdach mit gelben und grünen Schindeln schließt den Turm nach oben ab. Narthexportal Das Südportal stammt ursprünglich aus der ersten Hälfte des 16. Jahrhunderts. Aus der Entstehungszeit ist der Türsturz erhalten. Er trägt das Datum 1. April 1530 und wurde von Jacobus Durandi geschaffen. Das Rahmenwerk im Stil der Flamboyant-Gotik ist eine Nachbildung. Inneres der Kathedrale Das Kircheninnere besteht aus den verbundenen Schiffen zweier Kirchen: Saint-Étienne im Norden aus dem 11. und 12. Jahrhundert war die Pfarrkirche von Fréjus. Notre Dame im Süden war die Bischofskirche. Sie wurde zunächst an die Südwand von Saint-Étienne angebaut, später hat man die Schiffe zueinander geöffnet. Die Einwölbung beider Kirchen und die Mauerpfeiler sind aus einem Guss und datieren vom Ende des 12. bis Anfang des 13. Jahrhunderts. Das unprofilierte, schmucklose Kreuzrippengewölbe entfaltet eine monumentale Wirkung. Eine ähnliche Anordnung zweier Kirchen unter einem Dach findet man auch Aix und in Apt. Literatur Rolf Legler: Côte d’Azur. Frankreichs Mittelmeerküste von Marseille bis Menton (= DuMont-Dokumente. Dumont Kunstreiseführer.). 8. Auflage. DuMont, Köln 1990, ISBN 3-7701-1152-4. Einzelnachweise Weblinks
Catedral de Nuestra Señora y San Esteban (Fréjus)

La concatedral de Nuestra Señora y San Esteban de Fréjus​ o simplemente catedral de Fréjus​ (en francés: Cathédrale Notre-Dame et Saint-Etienne) es una concatedral católica francesa, y un monumento histórico de Francia, situado en la ciudad de Fréjus en el departamento de Var, en la región de Provenza-Alpes-Costa Azul, en el sureste del país.​ La catedral, dedicada a Nuestra Señora, ha sido la sede del obispado de Fréjus desde el siglo V. La sede fue abolida en 1801, pero fue restaurada bajo el Concordato de 1817. En 1957, la diócesis de Fréjus se unió con la de Toulon para formar la actual diócesis de Fréjus-Toulon, con su sede en la catedral de Toulon. La iglesia es parte de un complejo de un complejo fortificado más grande de edificios religiosos medievales que datan de los siglos V y XIII, cuando Fréjus era un importante centro religioso y comercial de la Provenza, que comprende: una iglesia parroquial y una catedral bajo un mismo techo; un baptisterio; la residencia del obispo; una canonigería, para la comunidad de sacerdotes que sirvieron bajo el obispo; y un claustro. Véase también Anexo:Basílicas y catedrales de Francia Anexo:Monumentos históricos de Francia clasificados en 1862 Iglesia católica en Francia Catedral de Nuestra Señora Referencias
Фрежюсский собор

Собор Святого Леонтия Фрежюсского (фр. Cathédrale Saint-Léonce de Fréjus) — кафедральный собор в городе Фрежюс. Здание было построено ещё в V веке Леонтием Фрежюсским, собор считается одним из древнейших христианских строений не только Прованса, но и всей Франции. Собор был резиденцией епископа Фрежюсского, который в 1751 году переехал в Драгиньян. В 1957 году был образован Фрежюсско-Тулонский диоцез, кафедра которого также находится и в Тулонском соборе. В Средневековье здание собора достраивалось и перестраивалось. С V века сохранился лишь баптистерий. Ссылки Медиафайлы по теме Фрежюсский собор на Викискладе Сайт собора Святого Леонтия Фрежюсского Примечания
Institut national de recherche en informatique et en automatique

Das Institut national de recherche en informatique et en automatique (INRIA; deutsch Nationales Forschungsinstitut für Informatik und Automatisierung) ist eine staatliche französische Forschungseinrichtung mit technologischem und wissenschaftlichem Charakter. Sie steht unter der gemeinsamen Zuständigkeit des nationalen Ministeriums für Bildung, Forschung und Technologie und des Ministeriums für Wirtschaft und Finanzen. Ihr Sitz befindet sich in Le Chesnay im Département Yvelines. Das Institut wurde 1967 als IRIA (Institut de Recherche en Informatique et Automatique) gegründet und wurde ab 1980 INRIA genannt. Es arbeitet auf internationaler Ebene eng mit dem World Wide Web Konsortium (W3C) zusammen, dessen europäischer Sitz es auch von April 1995 bis zum Jahr 2003 war. Standorte INRIA ist an verschiedenen Standorten vertreten: Grenoble Nancy ("Loria") Rennes ("IRISA") Bordeaux Paris Sophia Antipolis Saclay Lille Siège Tätigkeitsbereiche Netzwerke und Systeme Softwareengineering und Operatorenrechnung Interaktionen Mensch-Maschine, Bilder, Daten, Kenntnisse Simulation und Optimierung komplexer Systeme Aufgabengebiete Grundlegende und angewandte Forschungsaufgaben, dabei insbesondere die Integration des, innerhalb des Wissenschafts- und Technologiebereiches, an Bedeutung gewonnenen Bereiches der Information und Kommunikation (I&K) Verwirklichung von Versuchssystemen Organisation des internationalen Austausches Absicherung des Transfers und der Verbreitung von Erkenntnissen und Wissen Beitrag zur Aufwertung von Forschungsergebnissen Teilnahme an Kooperationsprogrammen für Entwicklung, besonders durch die Bildung Erstellung wissenschaftlicher Gutachten Beitrag zur Standardisierung Entwicklungen CaML Caml Light CHORUS, ein Echtzeitbetriebssystem OCaml Coq Bigloo, eine Scheme-Implementierung Scilab / Scicos, ein Software-Paket für Anwendungen aus der Numerischen Mathematik Auszeichnungen 2024 gewann Cordelia Schmid, Forschungsdirektorin am INRIA, den Europäischen Erfinderpreis des Europäischen Patentamts für die Entwicklung selbstverbessernder maschineller Lernmodelle. Weblinks Offizielle Website Einzelnachweise
Institut National de Recherche en Informatique et en Automatique

El Institut National de Recherche en Informatique et en Automatique o INRIA (traducido literalmente del francés como Instituto Nacional de Investigación en Informática y Automática) es un centro de investigación francés especializado en Ciencias de la Computación, teoría de control y matemáticas aplicadas. Creado en 1967 en Rocquencourt cerca de Versalles, el INRIA es un establecimiento público de investigación en ciencia y tecnología bajo la supervisión de los ministerios franceses de Investigación y de Economía, Finanzas e Industria. Investigación en Computación En el INRIA se realiza investigación tanto teórica como práctica en computación. Ha producido muchas aplicaciones ampliamente utilizadas, particularmente se diseñó allí el lenguaje Caml y sus sucesores Caml Light y OCaml, que son todos lenguajes de la familia de lenguajes ML. También se desarrolló en este centro Bigloo, una implementación de Scheme y Scilab, una aplicación numérica similar a Matlab o el Lenguaje de Transformación de modelos ATL. Organización El INRIA tiene ocho unidades de investigación: Inria Bordeaux-Sud-Ouest http://www.inria.fr/en/centre/bordeaux Inria Grenoble-Rhône-Alpes http://www.inria.fr/en/centre/grenoble Inria Lille-Nord Europe http://www.inria.fr/en/centre/lille Inria Nancy-Grand-Est http://www.inria.fr/en/centre/nancy Inria Paris-Rocquencourt http://www.inria.fr/en/centre/paris-rocquencourt Inria Rennes-Bretagne Atlantique http://www.inria.fr/en/centre/rennes Inria Saclay-Île-de-France http://www.inria.fr/en/centre/saclay Inria Sophia Antipolis-Méditerranée http://www.inria.fr/en/centre/sophia El INRIA también contribuye con equipos de investigación académica y postgrados en Universidades y en otros centros de investigación pública en Francia. Cuando en 1995, el CERN, lugar de nacimiento de HTML y del concepto de la Telaraña mundial, decidió no continuar con sus líneas de investigación en computación, el INRIA lo remplazó como principal miembro europeo del consorcio W3C. Enlaces externos Página oficial del INRIA
INRIA

O Institut National de Recherche en Informatique et en Automatique (INRIA; português: Instituto Nacional de Pesquisa em Ciência da Computação e Automação) é uma organização pública francesa de carácter científico e tecnológico criada em janeiro de 1967. O seu objetivo é de reunir pesquisadores e incentivar a pesquisa nas áreas de informática e automação. O INRIA possui oito centros de pesquisa situados em Rocquencourt, Rennes, Sophia Antipolis, Grenoble, Nancy, Bordeaux, Lille e Saclay. A maioria dos pesquisadores afiliados ao INRIA trabalham em um destes centros. Outras pessoas, embora estejam afiliadas a um destes oito centros, são empregadas por outras organizações de pesquisa e de ensino, como CNRS, universidades e escolas superiores. Ligações externas Institut National de Recherche en Informatique et en Automatique - Site do INRIA Referências
Institut national de recherche en informatique et en automatique

Institut national de recherche en informatique et en automatique (INRIA) este o organizație publică științifică și tehnologică franceză creată în ianuarie 1967. Obiectivul ei este de a reuni cercetători și de a încuraja cercetarea în domeniile tehnologiei informației și automatizării. INRIA are opt centre de cercetare situate la Rocquencourt, Rennes, Sophia Antipolis, Grenoble, Nancy, Bordeaux, Lille și Saclay. Majoritatea cercetătorilor afiliați la INRIA lucrează într-unul dintre aceste centre. Alte persoane, deși afiliate la unul dintre aceste opt centre, sunt angajate de alte organizații de cercetare și predare, precum CNRS, universități și școli superioare. Note
Inria

Inria (фр. Institut national de recherche en informatique et en automatique; національний науково-дослідний інститут з вивчання інформатики та автоматичного керування) – французький національний науково-дослідний інститут заснований 1967 року в Роканкурі, спочатку як IRIA (фр. Institut de Recherche en Informatique et en Automatique), потім (в 1979 році) був перейменований в INRIA. З 2011 року офіційна назва Inria пишеться без капіталізації. Наукові дослідження Inria зосереджені як на фундаментальних напрямах теорії інформатики, таких як семантика мов програмування, теорія складності обчислень, паралелізм, формальна верифікація, так і на більш прикладних дисциплінах (прикладна математика, теорія автоматичного керування, комп'ютерні мережі, тощо). Як установа, Inria діє під двійним керівництвом національного міністерства освіти та міністерства економіки та фінансів Франції. Розробки Caml та OCaml - діалекти мови програмування ML. Eigen - бібліотека C++ для вирішення задач лінійної алгебри. Scilab - пакет наукових програм для чисельних обчислень. Pharo - повнофункціональна реалізація середовища мовою Smalltalk з відкритим вихідним кодом. Coq – інтерактивний асистент формального доведення теорем. Esterel – мова програмування ChorusOS – операційна система реального часу на мікроядрі. Див. також Plan Calcul Національний центр наукових досліджень Посилання
Hôtel de la Caisse d'épargne d'Apt

L’hôtel de la Caisse d’épargne est un bâtiment du début du XXe siècle situé à Apt, en France. Il a autrefois accueilli un établissement bancaire, pour lequel il a été construit. Situation et accès L’édifice est situé au no 33 du boulevard Maréchal-Foch, devant la place Gabriel-Péri, à l’ouest du centre-ville d’Apt, et plus largement au sud-est du département de Vaucluse. Histoire Vers le début de l’année 1909, une commission spéciale présidée par l’architecte du département est prévu pour examiner les travaux de construction ainsi que les dépenses effectuées. Cette étape précède la mise en possession du bâtiment par les services de la Caisse d’épargne. Structure Représentations culturelles Cinéma Du 11 au 16 avril 2018, la société de production Paradis Film s’y installe pour le tournage du téléfilm Crime dans le Luberon en adaptant le bâtiment en gendarmerie. Références Annexes Articles connexes Palais épiscopal d'Apt Hôpital d'Apt Liens externes Portail du Vaucluse Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la finance
Hôtel de Ville, Antibes

The Hôtel de Ville (French pronunciation: [otɛl də vil], City Hall) is a municipal building in Antibes, Alpes-Maritimes, southern France, standing on Cours Masséna. History The first town hall in Antibes was the Château Grimaldi, which was originally built in the late fourteenth century as the residence of the town's feudal lords Marc and Luc Grimaldi, scions of the famous Grimaldi Dynasty. The château was seized by the revolutionary authorities during the French Revolution and was converted for use as a town hall. In the early 1820s, the local military authorities decided that they needed the château for use as barracks. Civic leaders therefore decided to commission a purpose-built town hall. The area they selected, in the old town, was occupied by one of the medieval gates of the city, the Tour de l'Horloge, which dated from 1516. Initially, an architect from Var was asked to draw up plans, but these were rejected. The final drawings were prepared by Jacques Quine. The new town hall was designed in the neoclassical style, built in brick with a cement render and was completed in 1828. The design involved a symmetrical main frontage of seven bays facing onto Cours Masséna. The central bay contained a rounded-headed doorway with a rusticated surround. The date "1828" was inscribed into the keystone and the doorway was flanked by brackets supporting a cornice and a heraldic shield. The other bays on the ground floor were fenestrated with round-headed windows with shutters while the bays on the first and second floors were fenestrated with square-headed windows with shutters. At roof level, there was a pediment with a clock in the tympanum above the central three bays. Internally, the principal room was the Salle du Conseil (council chamber). In 1988, the ancient city archives, which had been preserved in the Château Grimaldi, and the newer archives, which had been kept in the town hall, were brought together to form a single collection in a building in Rue des Casemates. The town hall continued to hold some archaeological artefacts relating to the ancient Greek town of Antipolis. References
Piscine couverte de Carpentras

La Piscine couverte de Carpentras est un bâtiment construit dans l'intra muros de la ville de Carpentras, dans le Vaucluse. Histoire Le bâtiment des bains douches piscine de Carpentras date du milieu des années 1930. La parcelle de terrain, jouxtant celle du Mont-de-Piété, était initialement prévue pour agrandir cet établissement. La piscine est financée par la Caisse d'épargne, sur les plans de Jean Christol. En 1937, les 2 bâtiments, piscine et mont-de-piété sont réunis, permettant ainsi la mise en place d'une bourse du travail. Description Le bâtiment comprend 2 parties principales : le hall - vestiaires, d'une part, le bassin d'autre part. Il s'agit d'un bassin de 25 m, surplombé d'une verrière. Activités La piscine couverte est toujours en activité. En plus des activités sportives des écoles de la ville, elle est ouverte aux clubs municipaux, ainsi qu'au public, à certaines heures, notamment pour l'aquagym. Notes et références Articles connexes Liste des édifices labellisés « Architecture contemporaine remarquable » de Vaucluse Liens externes Portail de Carpentras Portail du Vaucluse Portail de l’architecture et de l’urbanisme
ГЭС Авиньон

ГЭС Авиньон (фр. Barrage et centrale de Avignon) — гидроэлектростанция на юго-востоке Франции. Входит в состав каскада на реке Рона, находясь между ГЭС Кадерусс (выше по течению) и ГЭС Бокер. ГЭС Авиньон построена по схеме, подобной большинстве станций французской части каскады на Роне — плотина, отводящая поток воды к каналу с русловым машинным залом. Однако она имеет и определенную особенность, поскольку в районе Авиньона река делится не на две, а на три протоки. В левой из них работает ГЭС Совтерр, тогда как две другие заняты описанной выше схеме станции Авиньон. Для работы последней у правого берега Роны возвели плотину из пяти водопропускных шлюзов, тогда как в центральной проливе расположен машинный зал, а справа от него оснащен судоходный шлюз. Зал оборудован четырьмя поворотно-лопастными турбинами общей мощностью 124 МВт, которые при напоре в 9,5 метров обеспечивают производство 857 млн кВт-ч электроэнергии в год. Примечания
ГЕС Авіньйон

ГЕС Авіньйон (фр. barrage et centrale de Avignon) — гідроелектростанція на південному сході Франції. Входить до складу каскаду на річці Рона, знаходячись між ГЕС Кадерусс (вище по течії) та Бокер. ГЕС Авіньйон споруджена за схемою, подібною до більшості станцій французької частини каскаду — гребля, яка відводить потік води до каналу з русловим машинним залом. Проте вона має і певну особливість, оскільки в районі Авіньйону річка ділиться не на дві, а на три протоки. У лівій із них працює ГЕС Совтерр, тоді як дві інші зайняті описаною вище схемою станції Авіньйон. Для роботи останньої біля правого берега Рони звели греблю Villeneuve із п'яти водопропускних шлюзів, тоді як в центральній протоці розташований машинний зал, а праворуч від нього облаштований судноплавний шлюз. Зал обладнаний чотирма бульбовими турбінами загальною потужністю 124 МВт, які при напорі у 9,5 метрів забезпечують виробництво 0,6 млрд кВт·год електроенергії на рік. Примітки