NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Place Crillon

Die Place Crillon (okzitanisch Plaço Crihoun) ist ein Platz in der südfranzösischen Stadt Avignon. Geschichte Auf einer Karte von 1618 erscheint er als zweitgrößter Platz der Stadt nach dem Platz vor dem Papstpalast. Damals trug er die Namen Place du Limas bzw. Place de la Porte de l’Oulle. Der Name Limas – vom lateinischen limaceus („schlammig“) – bezeichnete seit dem 14. Jahrhundert das der Rhone abgewonnene Land in diesem Stadtviertel. Später wurde daraus die Place de l’Oulle und schließlich die Place de la Comédie. 1843 erhielt der Platz seinen heutigen Namen Place Crillon zu Ehren von Louis de Berton des Balbes de Crillon, einem bedeutsamen Heerführer des 16. Jahrhunderts, der 1615 in Avignon verstarb. Bis 1766 stand auf dem Platz eine Statue des Heiligen Bénézet auf einem zwei Meter hohen, von einem Eisengitter umgebenen Sockel. Bauwerke An der Nordseite des Platzes, an der Kreuzung der Rue Baroncelli mit der Rue du Limas, befindet sich das Hôtel d’Europe, dessen Ursprünge bis ins 16. Jahrhundert zurückreichen. Erster prominenter Gast des Hotels war Napoleon Bonaparte, der im Eröffnungsjahr 1799 hier übernachtete. Gegenüber dem Hôtel d’Europe lag früher das Hôtel du Palais-Royal (ehemals Auberge du Palais National), das Reisende auf der Durchfahrt von Marseille über Lyon nach Paris beherbergte. Ende des 18. Jahrhunderts gehörte es Claude Étienne Pierron. Hier speisten 1798 Napoleon auf dem Weg zu seinem Ägyptenfeldzug und 1809 Papst Pius VII. Berühmt wurde das Hotel durch die Erwähnung in Stendhals Mémoires d’un touriste von 1837. In einem seiner Zimmer wurde 1815 Marschall Brune von Anhängern des Weißen Terrors ermordet. Weblinks Einzelnachweise
Parc éolien Provence Grand Large

Le parc éolien Provence Grand Large sera situé à 17 km au large du port de Port-Saint-Louis-du-Rhône dans le département des Bouches-du-Rhône en région Provence-Alpes-Côte d'Azur. Historique Le projet, imaginé pour la première fois en 2010 devrait être mis en service en fin d'année 2023. Le projet nécessite un investissement de 300 millions d'euros. Le projet est porté par EDF Renouvelables, Enbridge et CPP Investments. Caractéristiques techniques Le parc éolien exploitera trois éoliennes flottantes d'une puissance unitaire de 8,4 MW soit un total de 25,2 MW pour l'ensemble du parc. Les éoliennes sont ancrées à 100 mètres de profondeur grâce à une solution développé par SBM Offshore. Les frotteurs sont assemblées sur le site d’Eiffage Métal à Fos-sur-Mer dans les Bouches-du-Rhône. Les éoliennes sont quant à elles produites par Siemens-Gamesa. Les bouées seront d'une hauteur de 12 mètres et feront 7 mètres de diamètre, elles seront immergées à 30 mètres de profondeur et reliées au fond marin par un système d’ancre à succion et de chaînes. Le module triangulaire quant à lui représente une hauteur de 45 mètres de haut avec des côtés de 72 et 82 mètres. RTE s'occupera du raccordement des éoliennes au réseau électrique. Sources et références Portail de l’électricité et de l’électronique Portail des énergies renouvelables
Антиб

Антиб (на френски: Antibes) е град във Франция. Населението му е 73 798 жители (по данни от 1 януари 2016 г.), а площта 26,48 km². Намира се на Средиземно море. Основан е през 5 век пр.н.е. от гръцки колонисти и първоначално е наричан Антиполис. Става част от Римската империя през 27 г. пр.н.е. Пабло Пикасо посещава и живее в града 6 месеца, а когато напуска, подарява някои от своите творби на града и в града има посветен на него музей. Известни личности Родени в Антиб Гийом Мюсо (р. 1974), писател Валантен Мюсо (р. 1977), писател Починали в Антиб Никола I (1841 – 1921), крал на Черна гора Клод Отан-Лара (1901 – 2000), режисьор Жан-Етиен Шампионе (1762 – 1800), генерал Джордж Шолти (1912 – 1997), британски диригент Източници
Antíbol

Antíbol (nom català i occità; en francès Antibes) és un municipi sota l'estat francès, situat al departament dels Alps Marítims, a la regió de Provença – Alps – Costa Blava. L'any 2005 tenia 72.300 habitants. Està ubicat dins la zona coneguda amb el nom de costa Blava, molt a prop del cap d'Antíbol, que li dona nom. La seva economia està basada en el turisme i l'exportació, i en destaquen les de flors, olives i taronges. Història Designada inicialment amb el nom d'Antípolis, fou un establiment comercial de l'antiga Grècia fundat pels foceus procedents de Massàlia. Després s'integraria a l'Imperi Romà i de 1384 a 1608 fou possessió de la família Grimaldi. Llocs d'interès Museu Picasso d'Antíbol, ubicat al castell de Grimaldi, edifici del segle xvi Escola d'horticultura Demografia Administració Agermanaments Aalborg Kinsale (Cionn tSáile) Newport Beach Elat Desenzano del Garda Schwäbisch Gmünd Olímpia Vegeu també Ruta Napoleó. Ruta Alpina. Referències
Antibes

Antibes (okcitánsky Antíbol) je město ve Francii v departementu Alpes-Maritimes v regionu Provence-Alpes-Côte d’Azur. Je situováno na pobřeží Středozemního moře a žije zde přibližně 78 tisíc obyvatel. Město je oblíbenou letní destinací a cílem mnoha francouzských i zahraničních turistů. Dominantou města je stará pevnost. V exilu zde pobýval mj. i černohorský král Nikola I. Petrović-Njegoš se svou manželkou, královnou Milenou. Na hradě Château Grimaldi ze 14. století sídlí muzeum Pabla Picassa. Poloha Antibes leží na pobřeží Středozemního moře v oblasti Francouzské Riviéry, přibližně 16 kilometrů jihozápadně od Nice. Sousední obce Vývoj počtu obyvatel Partnerská města Ålborg, Dánsko Bodrum, Turecko Desenzano del Garda, Itálie Eilat, Izrael Kinsale, Irsko Newport Beach, Kalifornie, Spojené státy americké Olympia, Řecko Schwäbisch Gmünd, Německo Odkazy Reference Související články Seznam obcí v departementu Alpes-Maritimes Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Antibes na Wikimedia Commons Oficiální stránky města (francouzsky)
Antibes

Antibes er en fisker- og ferieby i departementet Alpes-Maritimes i det sydøstlige Frankrig. Byen ligger på Middelhavskysten ved Rivieraen, mellem Cannes og Nice. Indbyggerne i Antibes kaldes Antibois / Antiboises eller Antipolitains / Antipolitaines Historie Antibes er grundlagt omkring år 500 f. Kr. som en græsk koloni. Antibes har en naturligt velbeskyttet havn og har derfor gennem tiderne været en en vigtig handelsby. Efter det græske riges fald blev byen overtaget af Romerne og siden hen af skiftende herskere. I slutningen af 1500-tallet blev hele regionen overtaget af den franske Kong Louis XI. Byens udvikling stagnerede indtil midten af 1900-tallet, hvor rige tilflyttere og turister opdagede stedets skønhed og byggede velhaverboliger. 25 % af byens indbyggere er i dag under 25 år. Geografi Kvarterer Byen er opdelt i 5 kvarterer: Activités Juan-les-Pins Balnéaire Coeur de Ville Grand Est Ouest Résidentiel Strande Der er 48 strande langs den 25 kilometer lange kyststrækning mellem Antibes centrum og Juan les Pins centrum. Venskabsbyer Newport Beach, California, USA Schwäbisch Gmünd, Tyskland Olympia (Grækenland) Aalborg, Danmark Desenzano del Garda, Italien Kinsale, Irland Eilat, Israel Bodrum, Tyrkiet Se også Byer i Frankrig Kilder Eksterne henvisninger Antibes billeder hjemmeside Arkiveret 11. maj 2008 hos Wayback Machine
Antibes

Antibes es una localidad y comuna francesa (municipio) situada en el departamento de Alpes Marítimos, en la región Provenza-Alpes-Costa Azul. También se utiliza la denominación Antibes Juan-les-Pins incluso en textos oficiales.​ Juan-les-Pins es una zona turística que pertenece a esta localidad. En idioma occitano se denomina Antíbol según la norma clásica o Antibo en la norma mistraliana. Historia Llamada inicialmente Antípolis, fue un establecimiento comercial helénico fundado por focenses procedentes de Marsella. Después sería ciudad romana y de 1384 a 1608, feudo de la familia Grimaldi.​ Pasó al Reino de Francia el 10 de diciembre de 1481 a la muerte de Carlos V de Maine, conde de Provenza. Fue saqueada por las tropas imperiales dirigidas por Andrea Doria en 1536 y asediada infructuosamente por austriacos, sardos y británicos entre el 5 de diciembre de 1746 y el 1 de febrero de 1747 durante la guerra de sucesión austríaca. Demografía Véase también Ruta Napoleón Referencias Enlaces externos INSEE
Antibes

Antibes (IPA: [ɑ̃tib] , okcitánul: Antíbol) város Dél-Franciaországban, a Francia Riviérán. Az Antibes és Juan-les-Pins alkotta város népességét 80 ezerre becsülik holtszezonban és 175 ezerre a nyári időszakban. Az Antibes-Juan-les-Pins agglomeráció a megye második legnagyobb városa Nizza után. Antibes körülbelül 2400 éves, területén gyakorlatilag két külön város fejlődött ki, az óváros (Vieille Ville) és az azt körbevevő új város. Távolsága néhány más francia várostól (Legrövidebb út a ViaMichelin alapján) Cannes 12 km, Nizza 20 km, Monaco 40 km, Marseille 175 km, Lyon 420 km, Párizs 880 km Időjárás Antibes a Földközi-tenger mediterrán régiójában található, enyhe téli időjárás, és forró nyár jellemzi. Az enyhe tél ellenére, 2008. november 25-én reggelre finom hótakaró borította a várost. Története Alapítása Antibes-ot a Kr. e. V. vagy IV. században alapították marseille-i görög telepesek (a geográfus Victor Adolphe Malte-Brun szerint) és ők adták neki az Antipolis nevet (a város görög neve, jelentése: szemben lévő város), a város helyzetéből adódóan, mert Nizzával szemben helyezkedik el. Ennek ellentmond, hogy Antipolist Nikaia (Nizza) előtt alapították egy második századból származó irat szerint, s a város nevének jelentése a „Korzikával szembenlévő város”. Eszerint a görögök Korzikáról jöttek meghódítani a provence-i vidéket. A történészek viszont kétlik, hogy ez a verzió racionálisabb az elsőnél, sőt az újabb kutatások világosan bizonyítják az első hipotézis valószerűségét. Antibes a római korban Marseille bevétele utána Antibes, csakúgy mint Nizza a Római Birodalom része lett. i. e. 43-ban Lepidus vagy Augustus szabad római városnak nyilvánították és a narbonne-i régióhoz csatolták. Lepidus nevében bronz pénzt verettek, amelynek egyik oldalán Athéné feje, a másikon pedig a LEPI és az ANTI szavak szerepeltek (LEPI=Lepidus, ANTI=Antipolis). Középkor Antibes a 4. századtól egészen 1244-ig érseki székhely volt, amikor is Grasse átvette ezt a tisztséget. A Szentlélek-székesegyház alatt lévő ásatások igazolták, hogy itt valamikor az 5. század környékén egy pálos kolostor volt. A Karolingok korában alakították át a templomot. Mai formáját végül a 16. században nyerte el. Kultúra és látnivalók 1964 és 1976 között nyaranta tartották a 'Rose d'Or' (Arany Rózsa) nemzetközi könnyűzenei fesztivált, a kor legismertebb francia művészeivel valamint meghívott világsztárokkal. Itt születtek, itt éltek Pablo Picasso 1946-ban huzamosabb ideig tartózkodott itt, és itt készült munkái közül mintegy harminc kompozíciót ajándékozott a helyi múzeumnak. A múzeumban ma mintegy 30 kompozíciója, azonkívül számos rajza és több mint 200, Vallaurisban készített Picasso-kerámiát, vázákat, kis szobrokat is láthatunk. Itt hunyt el 1975. július 5-én Bíró Sándor magyar történész 1997. szeptember 5-én Solti György magyar–brit zongoraművész, karmester 1985. június 12-én Andrássy Katinka, a „vörös grófnő” (hamvait Magyarországra szállították) Galéria Testvérvárosok Eilat, Izrael Aalborg Kinsale Newport Beach Schwäbisch Gmünd Desenzano del Garda Olympie Jegyzetek
Antibes

Antibes (wymowa, oksyt. Antíbol) – miejscowość i gmina we Francji, w regionie Prowansja-Alpy-Lazurowe Wybrzeże, w departamencie Alpy Nadmorskie. Znane kąpielisko i ośrodek wypoczynkowy nad Morzem Śródziemnym. Według danych na rok 2018 gminę zamieszkiwało 74 047 osób, a gęstość zaludnienia wynosiła 2796,3 osoby/km² (wśród 963 gmin regionu Prowansja-Alpy-Lazurowe Wybrzeże Antibes plasuje się na 6. miejscu pod względem liczby ludności, natomiast pod względem powierzchni na miejscu 385.). Napoleon I, który 26 lutego 1815 r. opuścił Elbę, 1 marca 1815 r. wylądował właśnie w Antibes i zapoczątkował tym swoje słynne „sto dni”, zakończone klęską pod Waterloo. W drugiej połowie lat 40. XX w. w Antibes przebywał i tworzył Pablo Picasso. Jego ceramiczne dzieła stanowią trzon tutejszego Muzeum Picassa. W mieście znajduje się stacja kolejowa Antibes. W Antibes mieszkał wybitny pisarz grecki Nikos Kazandzakis, który osiadł tu w 1948 r. To właśnie tu powstały jego najsłynniejsze utwory, w tym powieści Grek Zorba i Ostatnie kuszenie Chrystusa. Miasta partnerskie Aalborg, Dania Kinsale, Irlandia Newport Beach, Stany Zjednoczone Schwäbisch Gmünd, Niemcy Ejlat, Izrael Desenzano del Garda, Włochy Olimpia, Grecja Bodrum, Turcja Ludzie związani z Antibes Przypisy Linki zewnętrzne Strona internetowa Antibes Źródło danych: Francuski urząd statystyczny. (fr.).
Antibes

Antibes (în occitană Antíbol) este un oraș în sud-estul Franței (departamentul Alpes-Maritimes), pe malul Mării Mediterane. A fost construit de greci în secolul V î.H, cu numele Antipolis. Este una din cele mai importante stațiuni de pe Coasta de Azur. La Antibes se află Muzeul Pablo Picasso. Obiective turistice Muzeul Picasso, Muzeul absintului, Farul Garoupe (construit inițial în 1830, a fost distrus de armata germană în timpul celui de-al Doilea Război Mondial, a fost reconstruit în 1948), Marche Provencal, Catedrala Antibes (locul unde Sfântul Petru a fost arestat în timp ce se îndrepta spre Spania). Legături externe Vis de-albastru la Antibes, 4 august 2009, Tudor Cireș, Jurnalul Național
Antibes

Antibes (uradno Antibes Juan les pins, okcitansko/provansalsko Antíbol /Joan dei Pins) je letoviško mesto in občina v jugovzhodnem francoskem departmaju Alpes-Maritimes regije Provansa-Alpe-Azurna obala, ob Sredozemskem morju. Mesto ima okoli 75.000 prebivalcev. Geografija Antibes leži na Azurni obali med Cannesom in Nico, na vzhodni strani polotoka Garoupe. Sestavljen je iz več četrti, od katerih pomembnejše so poleg samega središča še Cap d'Antibes, Juan-les-Pins, La Croix Rouge, La Fontonne, Les Semboules, Saint-Jean, Saint-Maymes, Nova Antipolis in Super Antibes. Na ozemlju občine se v Sredozemsko morje izliva 21 km dolga priobalna rečica Brague. Administracija Antibes je sedež dveh kantonov: Kanton Antibes-Biot (del občine Antibes, občina Biot: 38.494 prebivalcev), Kanton Antibes-Center (del občine Antibes: 28.943 prebivalca). Del ozemlja občine se nahaja v kantonu Vallauris-Antibes-Zahod s sedežem v Vallaurisu. Vsi trije kantoni so sestavni deli okrožja Grasse. Zgodovina Ozemlje Antibesa so v starem veku naseljevala ligurska plemena. Starogrški Antipolis je bil ustanovljen kot kolonija Massalije v 6. stoletju pred našim štetjem nasproti mestu Nikeji, omenjen v Strabonovi Geografiji. V rimskem času se je preimenoval v Civitas Antipolitana, leta 43 pred našim štetjem izgubil status svobodnega Marseillskega mesta in pripadel rimski provinci Galiji Narbonensis. V 17. stoletju je mesto dobilo obzidje s trdnjavami, zgrajeno pod Vaubanom, večinoma porušeno v 60. letih 19. stoletja. Zanimivosti nekdanja katedrala Notre-Dame de la Garoupe, danes v njej poteka od januarja do marca Festival d'Art Sacré, župnijska cerkev s kapelo sv. Duha in Grimaldijevim stolpom, zgrajena v 12. stoletju na mestu nekdanje starokrščanske cerkve, grad Grimaldijev, danes Muzej Picasso, iz 15. in 16. stoletja, trdnjava Fort carré, svetilnik Garoupe. Pobratena mesta Ålborg (Jutland, Danska), Desenzano del Garda (Lombardija, Italija), Eilat (Izrael), Kinsale (Munster, Irska), Newport Beach (Kalifornija, ZDA), Olimpija (Grčija), Schwäbisch Gmünd (Baden-Württemberg, Nemčija). Glej tudi seznam mest v Franciji Zunanje povezave Uradna stran (francosko)
Антиб

Антиб (фр. Antibes или Antibes-Juan-les-Pins) град је на југу Француске у провинцији Прованса-Алпи-Азурна обала, на Француској ривијери између градова Кана и Нице. По подацима из 2006. године број становника у месту је био 75.820. Историја Антиб и Жуан-ле-Пин чине данашњи град који је луксузно туристичко место на Медитерану. По историјским изворима, стари центар града (Vieille Ville) је стар 2.400 година и око њега је израстао данашњи модерни туристички део. Географија Антиб се налази на Средоземном мору, а најближи градови су му Кан (12 km) и Ница (20 km). Удаљеност од осталих већих градова је: Монако (40 km), Марсељ (175 km), Лион (420 km) и Париз (880 km). Антиб се налази на 0 m–163 m надморске висине (просек је 9 m) и заузима површину од 26,48 km². Клима Демографија По подацима из 2006. године број становника у месту је био 75.820, не рачунајући студенте и војно особље. Преко лета у сезони, број становника се попне на око 170.000. Партнерски градови Швебиш Гминд Еилат Дезенцано дел Гарда Олимпија Олборг Њупорт Бич Референце Спољашње везе Званични веб-сајт Сајт Антиба са сликама Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (11. мај 2008)
Антіб

Анті́б (фр. Antibes, окс. Antíbol) — місто та муніципалітет у Франції, у регіоні Прованс — Альпи — Лазурний Берег, департамент Приморські Альпи. Населення — 76 612 осіб (2022). Муніципалітет розташований на відстані близько 700 км на південний схід від Парижа, 145 км — на схід від Марселя, 18 км — на південний захід від Ніцци. Демографія Динаміка населення (Ehess і INSEE ): Розподіл населення за віком та статтю (2006): Економіка 2010 року серед 45 303 осіб працездатного віку (15—64 років) 33 823 були активними, 11 480 — неактивними (показник активності 74,7%, у 1999 році було 69,4%). З 33 823 активних мешканців працювало 29 866 осіб (15 425 чоловіків та 14 441 жінка), безробітними було 3957 (1896 чоловіків та 2061 жінка). Серед 11 480 неактивних 4078 осіб було учнями чи студентами, 3548 — пенсіонерами, 3854 були неактивними з інших причин. У 2010 році в муніципалітеті налічувалося 37115 оподаткованих домогосподарств, у яких проживали 75956,5 особи, медіана доходів становила 20 546 євро на одного особоспоживача. Сусідні муніципалітети Видатні люди У місцевій фортеці 1794 року перебував Наполеон Бонапарт. В Антібі жили й працювали письменники Ґрем Ґрін, Нікос Казандзакіс, художник Пабло Пікассо. Тут жив і помер французький кінорежисер Клод Отан-Лора. У цьому місті помер (на еміграції) великий князь Петро Миколайович. Уродженці Ґійом Мюссо (* 1974) — французький письменник. Міста-побратими Галерея зображень Див. також Список муніципалітетів департаменту Приморські Альпи Примітки Посилання Туристичне бюро муніципалітету Антіб Juan-les-Pins [Архівовано 8 лютого 2011 у Wayback Machine.]
E.Leclerc

E.Leclerc eller bare Leclerc er en fransk kæde af lavprisvarehuse med hovedkvarter i Ivry-sur-Seine. E.Leclerc blev etableret den 1. januar 1948 af Édouard Leclerc. I øjeblikket (2012) har E.Leclerc mere end 500 butikker i Frankrig og 114 butikker udenfor Frankrig. Historie 1948: Edouard Leclerc åbner den første E.Leclerc-butik i Landerneau, Brittany 1956: Start på E.Leclerc's tøjserie 1960: Den 60. E.Leclerc åbner i Issy-les-Moulineaux 1969: 95 E.Leclerc-butikker lukker og omdannes til Intermarché 1979: E.Leclerc opretter SIPLEC (olieselskab) 1985: E.Leclerc bliver den første butikskæde til at sælge smykker i supermarkeder med deres "Le Manège à Bijoux"-koncept 1992: E.Leclerc åbner deres første butik i Spanien og starter en ekspansion i Europa 1995: E.Leclerc ophører med at uddele plastikposer gratis 2000: E.Leclerc åbner deres første butik i Slovenien i Ljubljana den 7. juni 2007: E.Leclerc åbner deres anden butik i Slovenien i Maribor den 7. november 2007: Salget runder 30 milliarder € E.Leclerc i Europa 561 butikker i Frankrig (391 lavprisvarehuse, 131 supermarkeder og 39 specialbutikker) 30 lavprisvarehuse i Italien, drevet i joint venture med Conad 17 butikker i Polen 16 butikker i Portugal: Barcelos, Braga, Caldas da Rainha, Chaves, Entroncamento, Figueira da Foz, Lamego, Lordelo/Guimarães, Montijo, Portalegre, Portimão, Santa Maria da Feira, Santarém, Valongo, Viana do Castelo og Vila Nova de Famalicão 18 butikker i Spanien: Vitoria (Álava), Madrid x2, Alcobendas (Madrid), Aranjuez (Madrid), Fuenlabrada (Madrid), Majadahonda (Madrid), Pinto (Madrid), Valdemoro (Madrid), Soria, Alcantarilla (Murcia), Trobajo del Camino (León), Carbajosa de la Sagrada (Salamanca), Cordovilla (Navarra), Ciudad Real, Miranda de Ebro (Burgos), Trujillo (Cáceres) og Almendralejo (Badajoz). 2 butikker i Slovenien: Ljubljana og Maribor. Noter Eksterne henvisninger Officielt websted Arkiveret 16. januar 2006 hos Wayback Machine
E.Leclerc

E.Leclerc es una cadena de supermercados e hipermercados francesa creada en 1948 por Édouard Leclerc en Bretaña.​​ Desde entonces E.Leclerc se ha difundido por toda Francia, convirtiéndose en la principal actor en la distribución en Francia, por delante de grandes distribuidores como Carrefour, Auchan e Les Mousquetaires - Intermarché. E.Leclerc es parte de la central de compras europea Coopernic. Leclerc en el mundo En total el número de tiendas por el continente se reparte de la siguiente forma: 721 establecimientos: hipermercados, supermercados y tiendas exprés en Francia.​ 13 centros en España​ 41 centros en Italia en alianza con CONAD, en el sector de hipermercados (finalizada en 2014). 47 centros en Polonia. 22 centros en Portugal. 2 centros en Eslovenia. 4 centros en Andorra. Hipermercados en España Trujillo Alcantarilla Ciudad Real Aranjuez Valdemoro Majadahonda Soria Salamanca León Miranda de Ebro Vitoria Pamplona En 1992 abrió en Pamplona su primer hipermercado en España. En 1994 inauguró su hipermercado de Ciudad Real. En 1996 inauguró su hipermercado de Soria. En 1997 inauguró su hipermercado de León. En 1999 inauguró su hipermercado de Aranjuez. En 2001 inauguró su hipermercado de Salamanca. En 2005 inauguró su hipermercado de Miranda de Ebro. En 2007 inauguró su hipermercado de Vitoria. En 2008 inauguró su hipermercado de Trujillo. En 2009 inauguró su hipermercado de Alcantarilla. En 2011 compró a Eroski todos sus establecimientos situados en la Comunidad de Madrid (Alcobendas, Carabanchel, Fuenlabrada, Majadahonda, Pinto, Valdemoro y Vallecas). En 2016 cerró sus hipermercados de Alcobendas, Carabanchel y Vallecas. En 2018 vendió su hipermercado de Fuenlabrada a Alcampo. En 2020 vendió sus hipermercados de Almendralejo, Lugo y Puertollano a Family Cash. En 2024 cerró su hipermercado de Pinto, siendo vendido a Lidl en 2026, manteniendo así un total de 12 hipermercados en España, repartidos en 10 provincias de 7 comunidades autónomas. Referencias Enlaces externos
E.Leclerc

E.Leclerc is een Franse hypermarktketen opgericht in 1949 door Édouard Leclerc, met vestigingen in Frankrijk, Italië (samen met Conad), Polen, Spanje, Andorra en Slovenië. De onderneming bestaat uit de onderdelen E.Leclerc (hypermarkten) en E.Leclerc Tankstations. Het bedrijf is niet beursgenoteerd. Leclerc maakte deel uit van het inkoopverband Coopernic, waartoe ook het Belgische Colruyt, het Duitse Rewe, het Zwitserse Coop en het Italiaanse Conad behoorden. De overige partners vertrokken uit dit verbond in 2013. Begin 2015 traden nieuwe partners, waaronder Delhaize, toe tot Coopernic. In 2016 werd een nieuw aankoopverband gesloten tussen Leclerc en Rewe. Datzelfde jaar werd ook bekend dat Ahold Delhaize lid blijft van Coopernic, naast de inkooporganisatie AMS. Geschiedenis 1949: Edouard Leclerc opent zijn eerste winkel in Landerneau in Bretagne 1960: Het 60e filiaal van E.LECLERC opent in Issy-les-Moulineaux 1969: De eerste hypermarkt wordt geopend in Gouesnou nabij Brest 1969: 75 vestigingen verlaten de onderneming en vormen Intermarché 1979: Leclerc begint een oliebedrijf SIPLEC 1992: Leclerc opent filialen in Spanje Zie ook Lijst van hypermarkten