NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Cristo Rei (Almada)

Der Cristo Rei ist eine Christus-Statue in Almada südlich von Lissabon, Portugal. Bedeutung Mit ausgebreiteten Armen wendet sich die Figur des Christus König der Ponte 25 de Abril und der Stadt Lissabon zu. Sie steht auf einem 82 m hohen Sockel. Dieser befindet sich 133 m über dem Tejo. Die Statue selbst ist 28 m hoch und damit die neunthöchste Christusstatue der Welt. Das Monument ist eines der höchsten Bauwerke Portugals und die wichtigste Sehenswürdigkeit in Almada. Wegen ihrer Höhe ist die Statue einer der besten Aussichtspunkte auf Lissabon. Mit Fátima und Santiago de Compostela zählt sie zu den drei wichtigsten Wallfahrtsorten der Iberischen Halbinsel. Geschichte Als im Jahre 1934 der Erzbischof von Lissabon Dom Manuel Gonçalves Cerejeira die damalige Hauptstadt Brasiliens besuchte, inspirierte ihn der (mit 30 m Höhe etwas größere) 1931 eingeweihte Cristo Redentor (Rio de Janeiro) zu einer Nachbildung in Lissabon. Es gelang ihm, den portugiesischen Episkopat von seinem Plan zu überzeugen. Bei einer Versammlung am 20. April 1940 in Fátima gelobten die Bischöfe, die Statue zu errichten, sollte Gott Portugal vor dem Zweiten Weltkrieg verschonen. Nach dem Ende des Krieges begann am 18. Dezember 1949 der Bau der Statue. Die Christus-Skulptur wurde vom portugiesischen Bildhauer Francisco Franco de Sousa hergestellt. Der portugiesische Architekt António Lino entwarf den Sockel. Nach rund zehn Jahren Bauzeit und Kosten von umgerechnet 19 Mio. Euro wurde die Statue am Pfingstsonntag 17. Mai 1959 eingeweiht. 300.000 Menschen nahmen teil, darunter die Erzbischöfe des Erzbistums São Sebastião do Rio de Janeiro und des Erzbistums Lourenço Marques. Papst Johannes XXIII. war nicht anwesend und übersandte seine Grüße. Anlässlich des 25. Jahrestags der Einweihung wurde 1984 ein Plan zum Ausbau des Geländes verabschiedet. Gebaut wurde ein Empfangszentrum mit Verwaltungsgebäuden und einer Kapelle. 2001/02 wurden die Gebäude saniert. Am 17. Mai 2007 wurde die Sala João XXIII mit acht Malereien zum Thema Pax in Terris eingeweiht. Am selben Tag wurde vor der Statue die Cruz Alta niedergelegt, die sich zuvor im Heiligtum von Fátima befunden hatte. Siehe auch Cristo Rei (Garajau) Weblinks Website des Santuário Nacional de Cristo Rei (Memento vom 11. Februar 2012 im Internet Archive) Bilder von Cristo Rei (Kapelle) Einzelnachweise
Krisztus király szobor (Almada)

A Krisztus király szobor (Cristo-Rei) Jézust ábrázoló műalkotás a portugáliai Almada településen, Lisszabon közvetlen közelében, a Tajo folyó partján. A 82 méter magas talapzaton álló, Lisszabon városa felé forduló szobor 28 méter magas, és ezzel az egyik legmagasabb portugáliai építménynek számít. Az alkotás ötlete a lisszaboni dóm egykori érsekétől, Manuel Gonçalves Cerejeirától származik, aki 1934-ben meglátogatta az egykori brazil fővárost és az ott 1931-ben felavatott világhírű szobrot. Felállítását végül a római katolikus egyházat támogató António de Oliveira Salazar, Portugália miniszterelnöke rendelte el. A műalkotás építése 1949. december 18-án kezdődött, és mintegy tízéves építési időt követően 1959. május 17-én avatták fel a szobrot 300 000 vendég jelenlétében. A műemlék talapzata, amelyet António Lino tervezett, kapuformájú és összesen 82 méter magas. Ennek tetején - ahol kilátópont is található - áll valójában maga a Krisztus-szobor (28 méter), amely Francisco Franco de Sousa szobrászművész nevéhez fűződik. A talapzatban két kápolna is helyet kapott, a kilátóhoz pedig csigalépcső és gyorslift vezet. Jegyzetek
Santuario nazionale di Cristo Re

Il santuario nazionale di Cristo Re o, semplicemente, il Cristo Re, è un santuario portoghese che si trova a Pragal, un'ex-freguesia della città di Almada, che a sua volta fa parte della Grande Lisbona. È famoso perché alle sue spalle si trova una colossale statua del Cristo Re, ispirata al Cristo del Corcovado di Rio de Janeiro, progettata dall'architetto António Lino, realizzata da Francisco Franco de Sousa ed inaugurata il 17 maggio 1959. La base della statua ha la forma di una porta ed è alta 75 metri e al di sopra di questa si trova la statua di 28 metri del Cristo Re. La statua venne fatta realizzare durante la dittatura portoghese di Salazar per ringraziare Dio per aver risparmiato il Portogallo dagli orrori della seconda guerra mondiale. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Cristo-Rei Collegamenti esterni (PT) Sito ufficiale, su cristorei.pt.
Christus Koning (Almada)

De Christus Koning (Portugees: Cristo-Rei) is een groot standbeeld van Jezus Christus bij Almada in Portugal. Het standbeeld werd gebouwd in opdracht van de Portugese dictator António de Oliveira Salazar en werd voltooid in 1959. Het is gebaseerd op het beroemde standbeeld Christus de Verlosser in Rio de Janeiro. De Christus Koning staat in de gemeente Almada op de linkeroever van de rivier de Taag en kijkt uit over Lissabon op de andere oever. De voet van het beeld is ontworpen door architect António Lino. Het heeft de vorm van een poort en is 75 meter hoog. Het beeld van Christus Koning is gemaakt door Francisco Franco de Sousa en is 28 meter hoog. Aan de voet is een platform waarop men een panoramisch uitzicht over de stad heeft. De bouw begon in 1950 en was na negen jaar voltooid. De bouw van het beeld was goedgekeurd op een bisschoppelijke conferentie die in april 1940 in de bedevaartsplaats Fátima werd gehouden. Het was bedoeld als een smeekbede aan God om Portugal buiten de Tweede Wereldoorlog te houden. Zie ook Lijst van hoogste Christusbeelden Externe links (pt) Cristo-Rei – Officiële website (en) Cristo-Rei – WikiMapia
Кришту Рей

Христос-Царь (порт. Cristo Rei) — статуя Иисуса Христа в португальской Алмаде. Основание статуи находится на высоте 113 м над уровнем реки Тежу. Портик имеет высоту 75 метров, само изваяние Христа высотой в 28 метров. История Статуя Христа была построена в 1949—1959 гг. и открыта 17 мая 1959 года. Создание статуи было одобрено на португальской конференции Епископата, проведённой в Фатиме 20 апреля 1940 года, как мольба к Богу спасти Португалию от вовлечения во Вторую мировую войну. Она была построена на народные пожертвования, в основном на деньги женщин. Португалия не участвовала во Второй мировой войне, поэтому женщины жертвовали деньги на статую Христа, так как он спас от смерти их сыновей, мужей и отцов, не допустив участия Португалии в военных действиях. Ежегодно 8 июня в часовне, которая находится в подножии статуи, выставляются нетленные мощи блаженной Марии Божественного Сердца. Другие статуи Христа Статуя Кришту Рей — Лубанго, Ангола Статуя Христа-Царя — Свебодзин, Польша Статуя Христа-Искупителя — Рио-де-Жанейро, Бразилия Андский Христос — Перевал Бермехо, Аргентина и Чили Кристо де ла Конкордия — Кочабамба, Боливия Галерея См. также Список самых высоких статуй мира
Христос-Король (статуя)

Христос-Король (порт. Cristo Rei) — статуя Ісуса Христа в Алмаді, Португалія. Саме місце, де побудований цей релігійний монумент, розташоване на висоті 113 метрів над рівнем річки Тежу. Портик був спроєктований архітектором Антоніу Ліну і має висоту 75 метрів. На постаменті встановлена власне статуя Ісуса Христа, яка має висоту 28 метрів і є роботою португальського скульптора Франсішку Франку де Соузи. П'єдестал, включаючи портик, має висоту 82 метри. Таким чином, загальна висота становить 110 метрів, будучи однією з найвищих споруд Португалії. Статуя Христа-Короля є найважливішим об'єктом муніципалітету Алмади у туристичному відношенні, після знаменитих пляжів Кошти-де-Капаріки. Вважається обов'язковим об'єктом для туристів, що відвідують Лісабон. Монумент є найкращим оглядовим майданчиком міста Лісабона і мосту 25 Квітня, оскільки розташований на лівому березі річки Тежу, в її гирлі. У численних репортажах про Лісабон, статуя Христа-Короля з'являється як екслібрис Алмади. Історія Ідея спорудити статую Христа в Лісабоні виникла ще у 1934 році під час відвідин португальським кардиналом-патріархом Мануелом Сережейрою статуї Христа-Спасителя в Ріо-де-Жанейро (Бразилія). Уже у 1936 році вона була сприйнята з ентузіазмом єпископами країни, а також апостольським рухом Apostolado da Oração, а вже наступного року її проголосили офіційною. Крім того, португальський єпископат на зібранні у Фатімі 20 квітня 1940 року дав обіцянку збудувати монумент у разі, якщо Португалія не вступить у Другу світову війну. Антоніу де Олівейра Салазар не хотів порушувати свої дружні відносини з кардиналом-патріархом Мануелом Сережейрою (вони були друзями ще з XIX століття), тому Португалія так і не вступила у війну, зберігши свою нейтральну позицію. Перший камінь було закладено 18 грудня 1949 року вже після завершення війни. Лише через десять років після початку будівельних робіт монумент було офіційно відкрито, 17 травня 1959 року у День Святої Трійці, в присутності близько 300 тис. осіб, а також за участю кардиналів із Ріо-де-Жанейро. Папа Іван XXIII не був присутній на церемонії відкриття, проте передав повідомлення з привітанням по радіо. У той час, як кардинал-патріарх Мануел Сережейра підтвердив, що монумент є знаком вдячності за мир. З нагоди святкування 25-річчя монумента, у 1984 році, навколишню територію було впорядковано, і було побудовано санктуарій, що існує і дотепер. В його будівлі діють ректорат, адміністрація, а також декілька виставкових залів і кабінетів для проведення нарад. 17 травня 2009 року монумент відсвяткував своє 50-річчя з дня відкриття. Див. також Христос-Спаситель (статуя) Галерея Примітки Посилання Монумент «Христос-Король» — офіційний сайт [Архівовано 22 вересня 2015 у Wayback Machine.] (порт.) «Христос-Король» на WikiMapia [Архівовано 25 серпня 2011 у WebCite]
Beira Interior Norte

La Beira Interior Norte és una subregió estadística portuguesa, part de la Regió Centre i del Districte de Guarda. Limita a nord amb Douro, a l'est amb Castella i Lleó, al sud amb Beira Interior Sul i Cova da Beira i a l'oest amb Serra da Estrela i Dão-Lafões. Àrea: 4251 km². Població (2001): 115 326. Són rius destacats el Mondego, Douro i Coa. Són muntanyes principals la Serra da Estrela i Marofa. Comprèn nou concelhos: Almeida Celorico da Beira Figueira de Castelo Rodrigo Guarda Manteigas Mêda Pinhel Sabugal Trancoso Ciutats Guarda (pop. aprox. 31,224), districte capital, capital de Area Urbana Beiras i Diocese de Guarda. Altres ciutats històriques: Pinhel (3.500), Trancoso (3.300), Sabugal (3.000) i Mêda (2.004). Villas principals Manteigas, Vilar Formoso (municipi de Almeida), Celorico da Beira, Figueira de Castelo Rodrigo, Almeida, Vila Franca das Naves (municipi de Trancoso) i Souto (municipi de Sabugal). Monuments Sé(Catedral) de Guarda, castells (castelos) de Pinhel, Sabugal, Sortelha, Marialva, Rodrigo, Bom, Melhor i Parc Arqueologico de arte rupestre(pre-historica)de Vale de Coa (Côa, en portuguès),classificat per UNESCO Patrimonio Mundial.
Beira Interior Norte

Beira Interior Norte war eine portugiesische Subregion und Teil der Região Centro und des Bezirks von Guarda. Im Norden grenzte sie an Douro, im Osten an Spanien, im Süden an Beira Interior Sul und an Cova da Beira sowie im Westen an Serra de Estrela und Dão-Lafões. Die Fläche der Subregion betrug 4251 km². 2001 wohnten 115.326 Menschen in Beira Interior Norte. Die Subregion bestand aus neun Kreisen: Almeida Celorico da Beira Figueira de Castelo Rodrigo Guarda Manteigas Mêda Pinhel Sabugal Trancoso
Beira Interior Norte

Beira Interior Norte (European Portuguese pronunciation: [ˈbɐjɾɐ ĩtɨɾiˈoɾ ˈnɔɾtɨ]) is a former Portuguese subregion (NUTS level 3) in the Centro Region. It was abolished at the January 2015 NUTS 3 revision. It was also part of an urban community (ComUrb) called Beiras. The capital and most important city was Guarda (city population approximately 32,000). Other towns with Portuguese city status (cidade) included: Pinhel (3,500), Sabugal (3,200), Trancoso (3,000) and Mêda (2,004). The subregion had 9 municipalities and its population was 112,766 (2005 statistics). Municipalities The municipalities are: Almeida Celorico da Beira Figueira de Castelo Rodrigo Guarda Manteigas Mêda Pinhel Sabugal Trancoso References
Beira Interior Norte

La Beira Interior Norte es una subregión estadística portuguesa, parte de la Región Centro y del Distrito de Guarda. Limita a norte con el Duero, al este con España, al sur con la Beira Interior Sul y con la Cova da Beira y al oeste con la Sierra de la Estrella y con el Dão-Lafões. Área: 4251 km². Población (2001): 115 326. Comprende 9 municipios: Almeida Celorico da Beira Figueira de Castelo Rodrigo Guarda Manteigas Mêda Pinhel Sabugal Trancoso El principal centro urbano es la ciudad de Guarda. Otras localidades con estatuto de ciudad son: Meda, Pinhel, Sabugal y Trancoso.
Beira intérieure Nord

La Beira intérieure Nord (en portugais Beira Interior Norte) est une ancienne sous-région statistique de la région Centre du Portugal. Cette sous-région a été supprimée en 2013 du troisième niveau de la Nomenclature des unités territoriales statistiques européennes (NUTS 2013). Son territoire a été intégré dans la nouvelle sous-région de Beiras et Serra da Estrela. Géographie La Beira intérieure Nord est limitrophe : au nord, du Douro, à l'est, de l'Espagne, au sud, de la Beira intérieure Sud et de la Cova da Beira, à l'ouest, de la Serra da Estrela et du Dão-Lafões. Démographie Environ 38 % de la population de la sous-région vit dans la municipalité de Guarda, sur un territoire dont la superficie représente environ 17 % de la superficie de la sous-région. La population diminue globalement au fil des années. Ainsi la densité de population passe de 31 habitants/km2 en 1989 à 27,1 en 2001, 27,7 en 2004, puis 25,7 habitants/km2 en 2011. Subdivisions La Beira intérieure Nord groupe neuf municipalités (conselhos ou municípios, en portugais) : La Beira intérieure Nord est entièrement comprise dans le district de Guarda. Histoire La sous-région de Beira intérieure Nord est officiellement créée par le conseil des ministres du 5 mai 1986 en tant qu'unité statistique de la nomenclature des unités territoriales statistiques européenne de niveau 3 (NUTS 3) incluse dans la région Centre. Cette sous-région comprend alors dix municipalités (Aguiar da Beira, Trancoso, Meda, Celorico da Beira, Guarda, Pinhel, Figueira de Castelo Rodrigo, Almeida, Sabugal et Manteigas), un territoire de 4 260 km2 et une population de 137 389 habitants. Le décret-loi n° 46/89 du 15 février 1989 retire la municipalité d'Aguiar da Beira de la Beira intérieure Nord, au profit du Dão-Lafões. La Beira intérieure Nord regroupe ainsi neuf municipalités, un territoire de 4 061 km2 et une population d'environ 126 000 habitants. La loi du 12 septembre 2013 fait disparaitre la Beira intérieure Nord en tant que sous-région NUTS 3, au profit de la nouvelle sous-région de Beiras et Serra da Estrela, qui reçoit l'intégralité de son territoire. Notes et références Portail du Portugal
Beira Interior Norte (szubrégió)

Beira Interior Norte szubrégió portugál NUTS III szintű közigazgatási egység a Centro régióban, Guarda kerületben. Legfontosabb és egyben legnagyobb városa Guarda, ami mintegy 32 000 lakosú. A többi városi rangú település a szubrégióban: Pinhel (3 500 fő), Sabugal (3 200 fő), Trancoso (3 000 fő) és Mêda (2 004 fő). A szubrégióban 9 község található és teljes népessége eléri a 112 000 főt. Községek a szubrégióban Almeida Celorico da Beira Figueira de Castelo Rodrigo Guarda Manteigas Mêda Pinhel Sabugal Trancoso Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Beira Interior Norte című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Források
Beira Interna Nord

La Beira Interna Nord è una subregione statistica del Portogallo, parte della regione Centro, che del distretto di Guarda. Confina a nord col Douro, ad est con la Spagna, a sud con la Beira Interna Sud e la Cova da Beira e ad ovest con la Serra da Estrela ed il Dão-Lafões. Suddivisioni Comprende 9 comuni: Almeida Celorico da Beira Figueira de Castelo Rodrigo Guarda (Città principale, capoluogo di Beira Interior Norte, comunità urbana di Beiras, distretto di Guarda e diocesi) Manteigas Meda (Città) Pinhel (Città) Sabugal (Città) Trancoso (Città)
Beira Interior Norte

A Beira Interior Norte foi uma sub-região estatística portuguesa, parte da Região do Centro (Região das Beiras) e do Distrito da Guarda. Limitava a norte com o Douro, a leste com a Espanha, a sul com a Beira Interior Sul e com a Cova da Beira e a oeste com a Serra da Estrela e com Dão-Lafões. Tinha uma área de 4251 km² e uma população de 104 403 habitantes (censos de 2011). Compreendia 9 concelhos: Almeida (Vila) Celorico da Beira (Vila) Figueira de Castelo Rodrigo (Vila) Guarda (Cidade) (Sede da CIM) Manteigas (Vila) Mêda (Cidade) Pinhel (Cidade) Sabugal (Cidade) Trancoso (Cidade) Referências Ver também Lista de concelhos por NUTS
Бейра-Интериор-Норте

Субрегион Бейра-Интериор-Норте (порт. Beira Interior Norte) — экономико-статистический субрегион в центральной Португалии. Входит в состав Центрального региона. Включает в себя часть округа Гуарда. Территория — 4251 км². Население — 115 326 человек. Плотность населения — 27,1 чел./км². География Субрегион граничит: на севере — субрегион Дору на востоке — Испания на юге — субрегионы Бейра-Интериор-Сул и Кова-да-Бейра на западе — субрегионы Серра-да-Эштрела и Дан-Лафойнш Муниципалитеты Субрегион включает в себя 9 муниципалитетов округа Гуарда: Алмейда Гуарда Мантейгаш Меда Пиньел Сабугал Селорику-да-Бейра Транкозу Фигейра-де-Каштелу-Родригу
Museu do Vinho do Porto

Portvinsmuseet (portugisisk: Museu do Vinho do Porto) er et museum beliggende i Porto i Portugal. Museet fortæller historien om portvin og dens betydning for byen og landet. Museet er indrettet i et pakhus fra det 1700-tallet, Companhia Geral da Agricultura das Vinhas do Alto Douro, ved siden af floden Douro. Portvinsmuseet blev grundlagt i 2004. I marts 2019 blev museet flyttet til det nye museum på Rua Reboleira 37. Referencer Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside
Museu do Vinho do Porto

Museu do Vinho do Porto ist das Weinbaumuseum von Porto. Es wurde 2004 gegründet und schildert die Geschichte des Portweins und seine Bedeutung für die Stadt und das Land. Das Museum ist in einem Lagerhaus aus dem 18. Jahrhundert, direkt neben dem Fluss Douro lokalisiert. Weblinks Museu do Vinho do Porto
Port Wine Museum

The Port Wine Museum (Museu do Vinho do Porto) is a museum located in Porto, Portugal. The museum recounts the history of port wine and its relevance to the city and the country. The museum is located in an 18th-century warehouse, the Companhia Geral da Agricultura das Vinhas do Alto Douro, next to Douro River. History The Port Wine Museum was founded in 2004. In March 2019, the Port Wine museum was transferred to the New Port Wine Museum on Rua Reboleira 37. References
Acuario Vasco de Gama

El Acuario Vasco de Gama se localiza en Dafundo, parroquia de Cruz Quebrada - Dafundo, municipio de Oeiras, Distrito de Lisboa, en Portugal. Historia El proyecto fue concebido en el contexto de las conmemoraciones del "IV aniversario de la partida de Vasco de Gama, para el descubrimiento de la ruta marítima para la India", con el apoyo de Carlos I de Portugal, pionero de la oceanografía en el país. El terreno donde fue construido fue cedido por el Ministerio de Obras Públicas y los trabajos, bajo la responsabilidad de la Comisión Ejecutiva del Cuarto Centenario del Descubrimiento de la Ruta Marítima para la India, tuvieron la orientación del científico Albert Girard. Fue inaugurado el 21 de mayo de 1898, con la presencia del soberano y tenía expuestas, aparte de las especies que pasaría a exhibir normalmente, las colecciones zoológicas reunidas durante las campañas oceanográficas que el monarca emprendería a bordo del yate real "D. Amélia". Inicialmente contaba apenas con un pavimento, siendo aumentado una segunda vez en 1916, cuando se benefició de grandes remodelaciones. Cuando terminaron las conmemoraciones, el Acuario pasó a manos del Estado portugués, que a su vez entregó su administración y exploración a la Sociedad Portuguesa de Geografía. Por falta de recursos, hasta 1901, el Acuario estuvo prácticamente sin orientación técnica, llegando a estropearse. A partir de esa fecha el Gobierno lo entregó al Ministerio de la Marina, nombrando como Director a un destacado periodista, Armando Silva, que tenía gran interés por las ciencias naturales. A pesar del esfuerzo emprendido para la recuperación del Acuario, la relación de Armando Silva con el Gobierno se rompió, siendo sustituido por otro periodista, Francisco Machado Vieira. En 1908, la Sociedad Portuguesa de Ciencias Naturales, se instaló en el Acuario, bajo la dirección del profesor Almeida Lima. Una de sus principales atracciones es un ejemplar de calamar gigante, con 8 metros de longitud. Enlaces externos Página oficial
Apeadero de Alhos Vedros

El Apeadero de Alhos Vedros, también conocido como Estación de Alhos Vedros, es una infraestructura de la Línea de Alentejo, que sirve a la localidad de Alhos Vedros, en el Distrito de Setúbal, en Portugal. Características y servicios Este apeadero es utilizado por composiciones de la Línea de Sado, un servicio urbano asegurado por la operadora Comboios de Portugal.​ Historia Se inserta en el tramo entre Barreiro y Bombel de la Línea de Alentejo, que fue abierto a la explotación el 15 de junio de 1857.​ El 16 de junio de 2008, la Red Ferroviaria Nacional demolió las antiguas instalaciones de este apeadero, construyendo en su lugar una nueva plataforma, con el mismo nombre, para servir a la localidad.​ Estas acciones, que se encuadran en un proyecto de electrificación y modernización de estaciones y apeaderos entre Barreiro y Pinhal Novo por parte de la entidad, fueron recibidas con protestas por parte de la población y de la alcaldía de Moita.​​ Véase también Historia de la Línea de Alentejo Referencias Bibliografía SANTOS, Luís Filipe Rosa (1995). Los Accesos a Faro y a los Concelhos Limítrofes en la Segunda Mitad del Séc. XIX. Faro: Cámara Municipal de Faro. p. 213. Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre el Apeadero de Alhos Vedros. Enlaces externos Fotografía del nuevo apeadero de Alhos Vedros, en el sitio electrónico Flickr Página sobre el apeadero de Alhos Vedros, en el sitio electrónico de la empresa Comboios de Portugal Página sobre el apeadero de Alhos Vedros, en el sitio electrónico de la Red Ferroviaria Nacional
Apeadero de Afife

El Apeadero de Afife, igualmente denominado de Estación de Afife, es una infraestructura de la Línea del Miño, que sirve a la Parroquia de Afife, en el Ayuntamiento de Viana do Castelo, en Portugal. Caracterización Este apeadero presenta una sola vía, siendo utilizada solamente por servicios de naturaleza Regional del operador Comboios de Portugal.​ Historia El tramo entre Darque y Caminha, en el cual se sitúa este apeadero, fue inaugurado el 1 de julio de 1878. El 23 de abril de 1934, la Comisión Administrativa del Fondo Especial de Ferrocarriles aprobó obras de pavimentación del andén; por entonces este apeadero tenía la categoría de estación.​ Enlaces externos Fotografía del Apeadero de Afife, en el portal Panoramio Referencias