NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Lizbonski oceanarij

Lizbonski oceanarij (portugalsko: Oceanário de Lisboa, izgovorjeno [osi.ɐˈnaɾi.u ðɨ liʒˈβoɐ]) je oceanarij v Lizboni na Portugalskem. Nahaja se v Parque das Nações, ki je bil razstavni prostor za Expo '98. Je eden največjih notranjih akvarijev v Evropi, ki ga vsako leto obišče približno 1 milijon ljudi. Arhitektura Konceptualno zasnovo, arhitekturo in zasnovo razstave Lizbonskega oceanarija je vodil Peter Chermayeff iz Peter Chermayeff LLC, medtem ko je delal pri Cambridge Seven Associates. Spominjala naj bi na letalonosilko, zgrajen pa je na pomolu v umetni laguni. Chermayeff je tudi oblikovalec Osaškega oceanarija Kaiyukan, enega največjih svetovnih akvarijev, in mnogih drugih akvarijev po vsem svetu.[6] Eksponati Lizbonski oceanarij ima veliko zbirko morskih vrst — pingvinov, galebov in drugih ptic; morske vidre (sesalci); morski psi, raže, kimere, morski konjički in druge koščene ribe; raki; morske zvezde, morski ježki in drugi iglokožci; morske vetrnice, korale in druge iglokožce; hobotnice, sipe, morski polži in drugi mehkužci; dvoživke; meduze; morske rastline in kopenske rastline ter drugi morski organizmi skupaj okoli 16.000 osebkov 450 vrst. Glavni eksponat je 1000 m², 5.000.000 l rezervoar s štirimi velikimi 49 m² akrilnimi okni na njegovih straneh in manjšimi fokusnimi okni, ki so strateško nameščena okoli njega, da zagotovijo, da je stalnica celotnega razstavnega prostora. Globok je 7 m, kar omogoča pelagičnim plavalcem, da plavajo nad prebivalci dna, in zagotavlja iluzijo odprtega oceana. V tem rezervoarju živi približno 100 vrst z vsega sveta, vključno z morskimi psi, ražami, barakudami, kirnjami in murenami. Ena glavnih atrakcij je velika sončna riba. Štirje rezervoarji okoli velikega osrednjega rezervoarja hranijo štiri različne habitate z njihovo avtohtono floro in favno: severnoatlantska skalnata obala, antarktična obalna linija, zmerni pacifiški gozdovi alg in tropski indijski koralni grebeni. Ti rezervoarji so ločeni od osrednjega rezervoarja samo z velikimi listi akrila, da zagotovijo iluzijo enega samega velikega rezervoarja. V prvem nadstropju je dodatnih 25 tematskih akvarijev z značilnostmi vsakega habitata. Lizbonski oceanarij je eden redkih akvarijev na svetu, ki hrani morski mesec (mola mola), zaradi njihovih edinstvenih in zahtevnih zahtev po negi. Druge vrste vključujejo dva velika raka pajka in dve morski vidri, imenovani Eusébio po nogometašu, in Amália, poimenovana po pevki fada Amálii Rodrigues. Potem ko sta poginili obe vidri (Eusébio leta 2020 in Amália leta 2013), sta bili vrnjeni dve novi vidri (poimenovani Micas in Maré), njuni hčerki, ki sta bili posojeni živalskemu vrtu v Rotterdamu. Leta 2015 se je odprla začasna razstava Gozdovi pod vodo Takashija Amana. To je tropski sladkovodni akvarij z veliko rastlinami in je največji naravni akvarij na svetu s 40 metri dolžine in 160.000 litri. Prvotno je bilo predvideno, da bo odprt 2 leti, ostaja odprt še danes. Sklici Zunanje povezave Predstavnosti o temi Oceanário de Lisboa v Wikimedijini zbirki Uradno spletno mesto Photos from Ocenarium
Instituto Nacional de Emergência Médica

Das Instituto Nacional de Emergência Médica, kurz INEM, ist die Koordinierungsstelle für den Rettungsdienst in Kontinental-Portugal. Es ist eine Abteilung des Gesundheitsministeriums (Ministério da Saúde de Portugal) und organisiert die landesweite Bereitstellung von Notfalldiensten. Das INEM ist unter der Euronotrufnummer 112 erreichbar. Geschichte 1965 wurde ein erster landesweiter Notfalldienst eingeführt und der Polizei (Polícia de Segurança Pública, PSP) unterstellt. Er wurde 1971 abgelöst durch den Serviço Nacional de Ambulâncias (dt.: Nationaler Rettungswagendienst), der unter der Rufnummer 115 landesweit erreichbar war. Dieser war weiterhin der PSP angegliedert. Nach der Nelkenrevolution 1974 erfuhr das gesamte Staatsgefüge tiefgreifende Veränderungen, und die Institutionen wurden auf allen Ebenen demokratisiert. 1981 wurde der Serviço Nacional de Ambulâncias durch das neugegründete INEM abgelöst, welches nun nicht mehr der PSP angegliedert war. Struktur Das INEM ist in vier regionale Delegationen (Delegação Regional) strukturiert, mit Porto als operativer Zentrale für die Region Norden, Coimbra für die mittlere Region Centro, Lissabon für die Region Lissabon und Tejotal, und Faro für die Region Algarve. Jede Delegation des INEM verfügt über Krankentransportwagen, Rettungswagen, Notarztwagen, Intensivtransportwagen, Säuglings-Notfallwagen, eine Notfall-Motorradflotte, und Rettungshubschrauber. Sie haben ein einheitliches Erscheinungsbild, mit blauer Schrift auf gelbem Grund. Weblinks Offizielle Website, mit allen hier zu lesenden Informationen Galerie
Lisbon Harbor Control Tower

Lisbon Harbour Control Tower is a 38-metre-tall (125 ft) control tower at the end of an artificial peninsula in Lisbon, Portugal. The building is of an ultramodern design where it tilts towards the opening to the harbour. The nine storey tower was designed by Gonçalo Sousa Byrne and is owned by the Governo da Republica Portuguesa. The lower section of the tower is made of horizontally placed copper whilst the final three storeys are glass. This is done so that the building looks like an ultramodern lighthouse. The control tower was inaugurated on July 16, 2001, and won the First Prize at the TECU Architecture Awards on May 9, 2003. External links Archidose: Lisbon Harbor Control Tower Structurae: Lisbon Harbor Control Tower
Templo de Lisboa

El Templo de Lisboa, Portugal es uno de los templos construidos y en operaciones de La Iglesia de Jesucristo de los Santos de los Últimos Días, el primero construido en Portugal, ubicado en la costeña parroquia civil de Moscavide e Portela, en el municipio portugués de Lisboa.​ Anterior a la construcción del templo de Lisboa, los fieles SUD de Portugal viajaban al Templo de Madrid (España) para sus ceremonias. Anuncio Los planes para la construcción del templo de Barranquilla fueron anunciados por Thomas S. Monson durante la conferencia general de la iglesia el 2 de octubre de 2010. El 22 de octubre de 2015, la iglesia anunció que el templo sería construido en el área del Parque das Nações de Lisboa, a lo largo de Avenida Dom João II.​ Construcción La ceremonia de la primera palada presidida por autoridades locales ocurrió el 5 de diciembre de 2015. Solo líderes locales y unos 200 invitados adicionales asistieron a la ceremonia de la primera palada.​ La ceremonia de la primera palada, que incluye una oración dedicatoria, fue transmitida en vivo vía satélite a centros de reuniones en Portugal.​ Una capilla de reuniones dominicales se asienta a un costado del templo. Adyacente al templo está la Estación de Moscavide del metro de Lisboa. Dedicación El templo SUD de Lisboa fue dedicado para sus actividades eclesiásticas en tres sesiones el 15 de septiembre de 2019, por Neil L. Andersen, miembro del cuórum de los Doce Apóstoles SUD. Entre el 20 de febrero y el 13 de marzo, la iglesia permitió un recorrido público de las instalaciones y del interior del templo, al que asistieron más de 100 000 personas, incluyendo la asistencia del presidente de Portugal Marcelo Rebelo de Sousa. Referencias
Temple mormon de Lisbonne

Le temple mormon de Lisbonne est un temple de l’Église de Jésus-Christ des saints des derniers jours situé à Lisbonne, au Portugal. Historique Annoncé le 22 octobre 2015, il est consacré du 17 au 31 août 2019. Source (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Lisbon Portugal Temple » (voir la liste des auteurs). Portail de l’architecture chrétienne Portail du mormonisme Portail de Lisbonne
Palais de la Comenda

Le palais de la Comenda est un palais construit par Raul Lino situé à Setúbal, au Portugal. Description C'est un palais de cinq étages construit en 1903 par le célèbre architecte Raul Lino, à la demande du comte Armand. Il est établi sur un promontoire surplombant le fleuve Sado et faisant face à l'océan. Le palais se trouve dans un domaine privé de 600 hectares de forêt, intégré dans le parc naturel de l'Arrábida. Le palais fut érigé sur les fondations d'un ancien fort militaire. Localisation Le palais est situé sur la commune de Setúbal au Portugal, au sud de Lisbonne, au sein du parc naturel de l'Arrábida. Historique Le domaine de la Comenda possède une riche histoire. A l'antiquité, il y avait une installation romaine, dont on a retrouvé des vestiges. Pendant de nombreux siècles, le site fut une commanderie de l'ordre de Santiago, qui lui a donné son nom. Dans les années 1680, un fort militaire est construit sur le promontoire, dont il reste encore des traces aujourd'hui. En 1872, le comte Armand, ministre plénipotentiaire à Lisbonne achète le domaine, comprenant un manoir construit sur les fondations de l'ancien fort, ainsi que les terres et les fermes associées. Il s'en servit comme résidence d'été. Son fils, le comte Ernest Armand demande au jeune architecte Raul Lino d'édifier un palais à l'emplacement du manoir. La construction va s'étendre de 1903 à 1908. Le palais a accueilli tout au long du XXe siècle la famille Armand et ses amis de la haute société et de la royauté européenne. Jacqueline Kennedy s'est y réfugiée, peu après l'assassinat du président John Fitzgerald Kennedy, en 1963. La princesse Lee Radziwill, sœur cadette de Jacqueline Kennedy, était une amie de la famille Armand et avait déjà passé quelques jours d'été inoubliables dans le palais portugais, emmenant à une occasion l'écrivain Truman Capote, l'un de ses plus proches confidents. Le domaine est vendu dans les années 1980 à un riche promoteur immobilier portugais, qu'il gardera jusqu'à sa mort en 2009. Le palais est alors abandonné, se dégrade et est vandalisé. Il est finalement racheté pour 50 millions d'euros en 2019 par un couple de millionnaires qui le rénove. Galerie Notes et références Annexes Articles connexes Famille Armand. Liens externes Ressources relatives à l'architecture : Directorate General of Cultural Heritage Sistema de Informação para o Património Arquitectónico Portail du Portugal Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Santa Cruz (Madeira)

Santa Cruz (česky Svatý kříž) je okres na portugalském ostrově Madeira. Zahrnuje farnosti Camacha, Caniço, Gaula, Santa Cruz a Santo António da Serra. V celém okrese podle dat z roku 2011 žilo 43 005 stálých obyvatel. Geografie a ekonomika Většina okresu je hornatá, zbytek rozlohy je využíván zemědělsky. Na severu sousedí okres Santa Cruz s okresem Machico, na západě sousedí s hlavním městem Madeiry Funchalem a na jihovýchodě hranici okresu tvoří Atlantik. Hlavním zdrojem obživy místních obyvatel je terciární sektor (obchod, hotely a cestovní ruch). Hlavním střediskem atrakcí v malebném městě Santa Cruz je hotel Vila Galé a nejvýznamnější stavbou je kostel Igreja Matriz de Santa Cruz z roku 1533. V sekundárním sektoru vyniká pekařství, konzervace ryb a zpracování dřeva. Pěstují se zde brambory, čerstvé a subtropické ovoce, květiny a vinná réva. Významnou roli v hospodářství okresu hraje také chov hospodářských zvířat, zejména drůbeže, králíků a prasat. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Santa Cruz (Madeira) na portugalské Wikipedii. Související články Okresy na Madeiře Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Santa Cruz na Wikimedia Commons
Santa Cruz (Madeira)

Santa Cruz ist ein Ort an der Ostküste der portugiesischen Insel Madeira. Die Gemeinde Santa Cruz umfasst 28 km² und hat 7136 Einwohner. Sie ist Sitz des gleichnamigen Kreises, dem vier weitere Gemeinden angehören. In Santa Cruz befindet sich der internationale Flughafen von Madeira. Ortswappen In Grün ein silbernes Stufenkreuz von zwei goldenen Weinlaubblättern begleitet. Auf jedem Blatt liegt eine blaue Weintraube, die von einem Quinas bedeckt wird. Über dem Schild eine silberne fünftürmige Mauerkrone. Im weißen Band am Schildfuß der Ortsname in schwarzen Buchstaben „SANTA CRUZ“. Fahne Das Fahnentuch ist quadratisch und geviert in Grün und Weiß. Mittig liegt das Wappen mit nur vier Türmen der Mauerkrone auf. Kreis Santa Cruz Der Kreis (município) Santa Cruz ist 81,5 km² groß und umfasst 42.168 Einwohner (Stand 19. April 2021). Er grenzt an die Kreise Santana und Machico im Norden, Funchal im Westen und an den Atlantischen Ozean im Südosten. Er umfasst auch die Ilhas Desertas und gliedert sich in fünf Gemeinden (Freguesias): Der gesamte Kreis verzeichnet einen starken Bevölkerungsanstieg, da viele Bewohner von Funchal aufgrund der günstigeren Mieten in den vergangenen Jahren hierhergezogen sind. Kreiswappen In Grün eine waagerechte zweiflüglige silberne Schiffsschraube über zwei silbern gewellten schmalen Balken. Ein goldener Reichsapfel mit rotgefassten goldenen Reifen schwebt über alles. Über den Schild eine silberne dreitürmige Mauerkrone. Im weißen Band am Schildfuß der Name in schwarzen Buchstaben für den Kreis Santa Cruz „FREGUESIA DE SANTA CRUZ“. Architektonisches Erbe Mutterkirche von Santa Cruz / Kirche von Salvador Kapelle des heiligen Amaro Franziskanerkloster Unsere Liebe Frau von Piedade Weblinks A Fundação do Município de Santa Cruz. Gemeindeverwaltung von Santa Cruz, 4. November 2020. Belege
Santa Cruz, Madeira

Santa Cruz (Portuguese pronunciation: [ˈsɐ̃tɐ ˈkɾuʃ] ; "Holy Cross") is a municipality, a parish and a city in the eastern part of the island of Madeira. It is the second most populous municipality, behind Funchal. The population in 2011 was 43,005, in an area of 81.50 km2. History "...passing a turn in the land, they entered a cover in the beach, in which they saw a deliteful valley covered in the trees in order, where they found on land a few older fallen columns, from whom the captain ordered the construction a cross, which they raised to the heights of a tree, giving the place the name of Santa Cruz, where later that founded the noble village." To commemorate the construction of this cross, a second cross was raised, of marble, but was later destroyed, around 1889. Geography It is located southeast of Santana, southwest of Machico and northeast of the regional capital (Funchal); it is linked by an expressway to Funchal and Machico, as well as an ancillary road linking it to Santana. Urban sprawl from Funchal extends along Santa Cruz's western frontier, while the eastern part of the municipality is the base for Madeira's international airport. Five parishes comprise the municipality of Santa Cruz: Camacha Caniço (city) Gaula Santa Cruz (city) (includes the offshore Desertas Islands) Santo António da Serra Economy Agriculture and fishing are still considered the primary industries in this region, although widespread expansion of tourism in the south, and the development of the international airport has increased the number of commercial and tourist-related activities (primarily in the city of Santa Cruz). Notable people Joseph Costa (1909 in Caniço – 1998) a Portuguese American aviator Bishop José Alfredo Caires de Nobrega (born 1951 in Caniço) the bishop of the Diocese of Mananjary in Mananjary, Madagascar José Manuel Coelho (born 1952 in Gaula) a Portuguese politician. João Rodrigues (born 1971 in Santa Cruz) a windsurfer; competed in every Summer Olympic Games from 1992 to 2016 Vânia Jesus (born 1979 in Santa Cruz) a Portuguese politician. References Notes Sources Fructuoso, Gaspar, Saudades da Terra (Vol.2), originally published 1873, various reprints since 1966, Instituto Cultural de Ponta Delgada, Ponta Delgada, São Miguel. ISBN 972-9216-70-3. External links Official site
Santa Cruz (Madeira)

Santa Cruz es una ciudad ubicada en el archipiélago de Madeira. También se llama Ciudad Aeropuerto. Ciudad de pescadores, Santa Cruz conserva los Antiguos Tiempos de la Colonización y en varios monumentos notables. Está próxima a la ciudad de Machico. La población es de 12 000 hab. El mayor atractivo es el solárium de Praia das Palmeiras. Geografía Las freguesias de Santa Cruz son: Camacha: 7991 hab. Caniço: 11 586 hab. Gaula: 3092 hab. Santa Cruz: 6070 hab. Santo António da Serra: 982 hab. Véase también Islas Desertas Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Santa Cruz. Ayuntamiento de Santa Cruz (en portugués)
Santa Cruz (Madère)

Santa Cruz (prononcé en portugais : [ˈsɐ̃.tɐ ˈkɾuʃ]) est une ville située sur la côte sud de l'île de Madère, au Portugal, à 18 km, à l'est de Funchal, la capitale de l'île, et à 5 km de Machico. La commune a une superficie de 95,9 km2, incluant les Ilhas Desertas, une zone naturelle protégée. Elle est administrativement divisée en cinq paroisses civiles (« freguesia ») : Santa Cruz, Caniço, Gaula, Camacha et Santo António da Serra Le peuplement du site coïncide avec la colonisation de l'ile, entre 1425 et 1440, sur les actuels lieux-dits de São Fernando et Santa Catarina. L'aéroport de Madère, Aéroport de Funchal, est situé sur la commune, limitrophe avec la commune de Machico. Démographie Tourisme La plage de Santa-Cruz est une plage de galets. Personnalités Madalena Costa (2008-), patineuse artistique sur roulettes portugaise, est née à Santa Cruz. Notes et références Portail de Madère
Santa Cruz (Madeira)

Santa Cruz egy mintegy 10 ezer lakosú város Madeira délkeleti partján, az azonos nevű járás székhelye. A városban torkollik a tengerbe két nagyobb patak: Ribeiro da Boaventura Ribeiro de Santa Cruz Népesség Közlekedés Funchal és Machico között van (utóbbitól 6 km-re); e két várossal az ER 101 út köti össze. Santa Cruzból indul Santo António da Serrába (és tovább Porto da Cruzba az ER 207 út. Santa Cruz és Machico között, részben a tengerből kiemelkedő oszlopokra támaszkodik a Cristiano Ronaldo nemzetközi repülőtér kifutópályája. Látnivalók Mánuel stílusú kőfaragványok díszítik: a városházát és a Szent Salvador (São Salvador) plébániatemplomot. A apszisban temették el João de Freitast, aki a környék hűbéruraként cukorexportból szerzett jövedelmének egy részéből a templomot építtette. A friss halkínálatáról ismert vásárcsarnok bejárata fölötti csempefríz a híres Outeiro Agueda manufaktúrában készült; a halászok és halárusok, parasztok és parasztasszonyok mindennapi munkáját mutatja be. A tengerparti sétányt ötletes, bazaltkavicsokból kirakott mozaikok díszítik; a sétány mellett datolyapálmák sorakoznak. A városka repülőtér felőli végénél, egy történelmi villában alakították ki a település kultúrházát (Casa de Cultura), ahol időszakos kiállításokat rendeznek. A ház kertjében néhány öreg sárkányfa áll. Testvérvárosai Horta, Azori-szigetek (1993) Mindelo, Zöld-foki-szigetek (2003) São Vicente, Zöld-foki-szigetek (2005) Sepsiszentgyörgy, Románia (2008) Jegyzetek Források Rita Henss: Madeira, Porto Santo. Marco Polo Útikönyvek, Corvina Kiadó, 2006. Susanne Lips, 2002: Madeira. Polyglott kiadó, Budapest. 108 p. ISSN 1587-6373; ISBN 963-9458-00-7
Santa Cruz (Portogallo)

Santa Cruz ('sɐ̃tɐ kɾuʃ) è un comune portoghese di 32 696 abitanti (dato del 2004) situato nella regione autonoma di Madera. Società Evoluzione demografica Freguesias Camacha Caniço Gaula Santa Cruz Santo António da Serra Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Santa Cruz Collegamenti esterni (PT) Sito ufficiale, su cm-santacruz.pt.
Santa Cruz (Madera)

Santa Cruz – gmina (port. concelho) i miasto (port. cidade) w Portugalii, w Regionie Autonomicznym Madera, zlokalizowana we wschodniej części wyspy Madera, nad Oceanem Atlantyckim. Miasto Santa Cruz to od wielu lat znany kurort wypoczynkowy z długą (600-metrową), kamienistą plażą (Praia das Palmeiras), portem jachtowym (Marina de Santa Cruz) oraz dwoma niewielkimi kompleksami wodnymi Piscinas de Ribeira da Boaventura (całorocznym) i Aquaparque Madeira de Santa Cruz (letnim), usytuowanymi w pobliżu ujścia potoku Ribeira da Boaventura do Atlantyku. Gmina Santa Cruz zajmuje obszar 81,50 km², z czego na miasto Santa Cruz przypada 28,04 km² powierzchni. Według danych na 2021 r. gmina liczy 42 168 mieszkańców, natomiast miasto 7136 osób. Na obszarze gminy zlokalizowany jest międzynarodowy port lotniczy Madera (Funchal, Cristiano Ronaldo). Administracyjnie do gminy Santa Cruz należą niezamieszkałe wyspy Ilhas Desertas, usytuowane na południowy wschód od Madery. Santa Cruz (pol. dosł. „święty krzyż”) jest jedną z najstarszych osad w całym archipelagu. Założono ją w I połowie XV wieku, krótko po odkryciu wyspy. Jeden z kapitanów załogi João Gonçalvesa Zarco zobaczył stare, powalone przez naturę, cedry wśród gęstych drzew pokrywających okoliczną dolinę, zlecając towarzyszącym mu misjonarzom wykonanie i ustawienie tu krzyża. Zasiedlenie tego miejsca zbiegło się z kolonizacją wyspy w latach 1425–1440. Wieś i parafię założył Manuel I Szczęśliwy 26 czerwca 1515. W XIX w. bogaci mieszkańcy Funchalu - głównie Brytyjczycy - budowali tu swoje wiejskie rezydencje, później skromniejsze domy stawiali również autochtoni. Przez wieki była to miejscowość rolnicza, która 2 sierpnia 1996 uzyskała prawa miejskie, stając się tzw. cidade. Od końca XX w. w okolicy intensywnie rozwija się sektor usług, zwłaszcza turystyczno-hotelarskich, dobrze funkcjonuje również branża przetwórstwa rybnego. Gminę Santa Cruz tworzy 5 sołectw / parafii (port. freguesias): Camacha (vila – miasteczko) Caniço (cidade – miasto) Gaula Santa Cruz (cidade – miasto) Santo António da Serra Przypisy
Palacete Valmor

O Palacete Valmor é um edifício localizado na Avenida da República, n.º 38 a 38 A, e Avenida Visconde de Valmor, n.º 22, na freguesia das Avenidas Novas, Lisboa. Propriedade de Josefina Clarisse Duprat de Oliveira, 2.ª Viscondessa de Valmor, foi construído em 1906 com projecto do arquiteto Miguel Ventura Terra, tendo-lhe sido atribuído o prémio Valmor desse ano. Este edifício está classificado como Imóvel de Interesse Público. Ver Também Prémio Valmor Miguel Ventura Terra Ecletismo em Portugal Referências Bibliografia Anuário da Sociedade dos Arquitectos Portugueses, Ano III, Lisboa, 1907. A Construção Moderna, Ano X, n.º 7, Lisboa, 1909. Occidente, n.º 1025, 20 - VI, Lisboa, 1907. Correio da Manhã, de 05-11-1983. Bairrada, Eduardo Martins, Prémio Valmor 1902-1952, Lisboa 1985; Arquitecto Ventura Terra (1866-1919), Lisboa, Assembleia da República, 2009
Fontes Pereira de Melo, 28-28A

Avenida Fontes Pereira de Melo, n.º 28-28A, também referido como Palacete na Avenida Fontes Pereira de Melo, n.º 28 e actualmente edifício-sede do Metropolitano de Lisboa E.P.E., é um edifício localizado na Avenida Fontes Pereira de Melo, n.º 28 a 28 A, e Rua Andrade Corvo, n.º 34 a 38, na freguesia de Arroios, em Lisboa. Propriedade inicialmente de José Maria Moreira Marques, foi construído entre 1910 e 1914 com projecto do arquiteto Manuel Joaquim Norte Junior, tendo-lhe sido atribuído o Prémio Valmor desse ano. Este edifício está classificado como Imóvel de Interesse Público desde 2002. Ver Também Prémio Valmor Manuel Joaquim Norte Júnior Ecletismo em Portugal Arte Nova em Portugal Bibliografia FRANÇA, José-Augusto, A Arte em Portugal no Século XIX, Vol. II, Lisboa, 1966; AAVV, História da Arte em Portugal, Vol. 14, Lisboa, 1986; BAIRRADA,Eduardo Martins, Premio Valmor (1902-1952), Lisboa, 1986; FERREIRA, Fátima, e OUTROS, Guia Urbanístico e Arquitectónico de Lisboa, Lisboa, 1987; PEDREIRINHO, José Manuel, História do Prémio Valmor, Lisboa, 1988; FERNANDES, José Manuel, e OUTROS, A Arquitectura do Princípio do Século em Lisboa (1900 - 1925), Lisboa, 1991; PEDREIRINHO, José Manuel, Dicionário dos Arquitectos Activos em Portugal do Século I à Actualidade, Porto, 1994; JACINTO, Francisco, Prémio Valmor 1914, Edifício-sede do Metropolitano de Lisboa desde 1954, in Sítios e Memórias, Maio / Junho 1995, pp. 36-47 Referências