NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Алгарве (стадион)

«Алга́рве» (порт. Estádio Algarve) — мультиспортивный стадион, расположенный прямо на границе муниципалитетов Фару и Лоле, Португалия. Является домашней ареной для клубов «Фаренсе» и «Лоулетано», выступающих во втором и третьем дивизионах соответственно, а также сборной Гибралтара по футболу. Ежегодно в рамках международного турнира на стадионе проходит финал Кубка Алгарве женских сборных по футболу. Вместимость стадиона — 30 305 человек, он был построен весной 2000 года, а в 2004 являлся одной из арен Чемпионата Европы по футболу. Принимал 3 матча турнира, игры группового этапа: Россия — Испания (0:1) и Греция — Россия (1:2), а также матч 1/4 финала Швеция — Нидерланды (4:5 в серии пенальти). 22-24 июля 2008 года на «Алгарве» проходили матчи Кубка вызова Алгарве, в соревновании приняли участие «Кардифф Сити», «Мидлсбро», «Селтик» и «Витория». Победителем стал «Кардифф Сити», одержавший победы над «Селтиком» и «Виторией» Кроме футбольных матчей на стадионе проводятся музыкальные фестивали и концерты, в 2007 году стадион был частично переоборудован для проведения «Ралли Португалии» (часть чемпионата мира по ралли), а затем снова стал принимать футбольные матчи. Примечания Ссылки Страница стадиона на WorldStadiums.com
Стадион Алгарве

Стадион Алгарве (порт. Estádio do Algarve) је фудбалски стадион који се налази између општина Фаро и Луле, у региону Алгарве у Португалији. Стадион има капацитет од 30.305 места и наменски је изграђен за УЕФА Европско првенство 2004. Историја клуба Стадион Алгарве, дизајниран лета 2000. у складу са стандардима УЕФА и ФИФА од стране компаније Популоус за Европско првенство УЕФА 2004. у Португалији, укључивао је инжењере из ВС Аткинса и локалне партнере попут Маробала. Дизајн одражава регионални карактер, инспирисан поморском традицијом Португалије и препознатљивим пејзажем Алгарвеа. Стадион је замишљен као модел малог до средњег стадиона за фудбал и друге спортске и културне догађаје, и један је од најчешће коришћених стадиона у Португалији. Од 2004. до 2013. Лулетано и Спортинг клуб Фаренсе су га користили заједно. Стадион је такође био домаћин утакмицама фудбалске репрезентације Португалије и послужио је као привремени дом за Олханенсе и Портимоненсе током реновирања њихових стадиона. Осим тога, Алгарве је домаћин финалној утакмици Купа Алгарвеа, значајног међународног турнира за женске фудбалске репрезентације и предсезонског пријатељског турнира за мушке клубове. Стадион је 22. и 24. јула 2008. био домаћин инаугурационог турнира Алгарве челинџ Куп-а на којем су у акцији били Кардиф Сити, Селтик, Мидлзбро и Виторија де Гимараис. Кардиф Сити је био коначни победник турнира победама над Селтиком и Виторијом. Стадион Алгарве је такође био привремени дом фудбалске репрезентације Гибралтара средином 2010-их. Поново је привремено угостио Гибралтар од марта 2023. године, док су побољшања на стадиону Викторија. Поред фудбала, стадион је такође био домаћин музичких фестивала и концерата, а привремено је претворен у супер специјалну бину током Релија Португалије, укључујући Рели де Португал 2007 (део сезоне Светског првенства у релију 2007) и Рели де 2010. Португалије (шесто коло сезоне Светског шампионата у релију 2010). Трибине Укупно, стадион нуди 30.305 места, од којих је око две трећине покривено. Ово укључује укупно 320 В.И.П. седишта на стадиону. Западна трибина: Главна трибина, покривена, 9.420 седишта Источна трибина: Шалтер трибина, наткривена, 10.761 место Северна трибина: Задња трибина, непокривена, 5.062 седишта Јужна трибина: задња трибина, непокривена, 5,062 седишта Европско првенство 2004. Референце Спољашње везе „Стадион Алгарве” (на језику: енглески). stadiumguide.com. Приступљено 9. септембар 2012. Међународне утакмице игране на Аларвеу Страница стадиона на WorldStadiums.com
Estádio Algarve

Estádio Algarve är en fotbollsarena i Faro, Portugal. Arenan byggdes inför EM i fotboll 2004 och här spelade bland andra Sverige kvartsfinal mot Nederländerna. Hemmalagen är Sporting Clube Farense, som spelar i Terceira Divisão Portuguesa och Louletano Desportos Clube, som spelar i Segunda Divisão Portuguesa Serie D. På arenan spelas även finalen på Algarve Cup, en stor årlig damfotbollsturnering. Portugals fotbollslandslag Följande landslagsmatcher har spelats på arenan. Referenser
Алгарве (стадіон)

Стадіон «Алгарве» або «Ештадіу ду Алгарве» (порт. Estádio do Algarve) — стадіон у передмісті Фару, Португалія. Був збудований спеціально до Чемпіонату Європи з футболу 2004. Урочисто відкритий 23 листопада 2003 року (хоча першою офіційною грою став товариський матч 1 січня 2004 між домашніми командами «Фаренсе» і «Лоулетану»). Автором проєкту стадіону була австралійська компанія HOK Sport Venue Event (та ж сама, що збудувала стадіон Луж у місті Лісабоні). Вміщує 30 305 глядачів (за іншими даними — 30 002). Назва стадіону походить від назви історичної провінції, де він розташований, — Алгарве. Є домашнім стадіоном місцевих футбольних клубів «Фаренсе» і «Лоулетану». Історія «Ештадіу ду Алгарве» було розроблено влітку 2000 року відповідно до стандартів УЄФА та ФІФА компанією Populous для чемпіонату Євро-2004, який проходив у Португалії. До команди дизайнерів входили інженери WS Atkins та місцеві партнери, включаючи Marobal. Дизайн має регіональний характер, натякає на морські традиції Португалії та гармонує з характерним місцевим ландшафтом регіону Алгарве. Стадіон вважається зразковим регіональним стадіоном гнучкого використання для футбольних та інших спортивних і культурних заходів, оскільки є одним із найбільш використовуваних стадіонів у Португалії, у порівнянні з іншими, що використовуються лише для матчів у головній Португальській футбольній лізі. Стадіо «Алгарве» був тимчасовим домашнім майданчиком для національної футбольної збірної Гібралтару приблизно в середині 2010-х років. Євро-2004 Під час Чемпіонату Європи з футболу 2004 стадіон приймав три матчі (два групових і один чвертьфінальний) за участю збірних команд Іспанії, Росії, Греції, Швеції та Нідерландів: Важливі події Перший важливий поєдинок на стадіоні відбувся ще до початку європейської першості — у товариській грі 18 лютого 2004 зустрілись збірні Португалії та Англії (результат 1:1). Місце проведення було вибране не даремно, адже у цьому південному португальському регіоні проживає велика кількість англійців. 12 червня 2005 стадіон був ареною Літнього фестивалю Алгарве, в якому взяли участь відомі співаки Lenny Kravitz та Ivete Sangalo. A 22 березня 2008 приймав фінальний матч новоствореного Кубка ліги Португалії (порт. Taça da Liga). Примітки Посилання Стадіон «Алгарве» на сайті www.worldstadiums.com (англ.)
Covão dos Conchos

Covão dos Conchos is an artificial lake in the Serra da Estrela mountains in Portugal that is famous for its bell-mouth spillway. The spillway was built in 1955 with the aim of diverting water from Ribeira das Naves to Lagoa Comprida. It is a part of a hydro-electric dam system of Serra da Estrela. The conical spillway was little-known until photos of the hole went viral in 2016. Over the last 60 years moss and foliage has grown onto the mouth of the funnel, creating an eye-catching sight. It has a height of 4.6 meters and has a circumference of 48 meters. The tunnel that collects the water is 1,519 meters long. References
Covão dos Conchos

Covão dos Conchos é uma lagoa artificial localizada no Parque Natural da Serra da Estrela, em Portugal, no território da aldeia de montanha do Sabugueiro. O Covão dos Conchos tornou-se famoso pelo vertedouro de boca do sino. O vertedouro foi construído em 1955 com o objetivo de permitir o transvase de água da Ribeira das Naves para a Lagoa Comprida. Insere-se no Sistema Hidroelétrico da Serra da Estrela. Este vertedouro com aparência ao estilo de ficção científica tornou-se conhecido quando fotografias do buraco se tornaram virais nas redes sociais em 2016. Nos últimos 60 anos, fruto do crescimento de vegetação na boca do funil, criou-se uma extraordinária biodiversidade e aumentou o seu fascínio etéreo. Tem uma altura de 4,6 metros e uma circunferência de 48 metros. O túnel que coleta a água tem 1.519 metros de comprimento. Referências
Covão dos Conchos

Covão dos Conchos är en konstgjord sjö i Serra da Estrela-bergen i Portugal som är känd för sitt utskov. Utskovet byggdes 1955 med syftet att leda vatten från Ribeira das Naves till Lagoa Comprida. Det är en del av ett hydroelektriskt dammsystem i Serra da Estrela. Det koniska utskovet var föga känt tills bilder av det blev virala 2016. Under de senaste 60 åren har mossa och löv växt upp vid utskovets mynning, vilket ger en iögonfallande utsikt. Covão dos Conchos har en höjd på 4,6 meter och har en omkrets på 48 meter. Tunneln som samlar upp vattnet är 1 519 meter lång. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Covão dos Conchos, 6 april 2024. Noter
Capela da Nossa Senhora da Glória

Die Capela da Nossa Senhora da Glória (Kapelle der Glorreichen Gottesmutter), ein kleines Kirchenbauwerk, befindet sich in der Gemeinde Campanário im Landkreis Ribeira Brava auf der Insel Madeira. Sie ist ein Bauwerk des Festungsbaumeisters Jerónimo Jorge (um 1570–1617) vor Ende des 16. Jahrhunderts. Die Kapelle wurde Anfang des 17. Jahrhunderts vom Edelmann Henrique Bettencourt Vasconcelos erbaut. Die Kapelle, die sich alleinstehend auf einer Klippe befindet, folgt einem manieristischen Modell, das von Jerónimo Jorge und später von seinem Sohn Bartolomeu João Jorge in einem einfachen, dem Ort angepassten Stil entworfen wurde. Das Altarbild stammt wahrscheinlich aus der Zeit um 1620. 1823 wurde sie unter dem Majorat von Luís Correia verwaltet. Um 1920 wurde sie von der Besitzerin des Areals, der dritten Gräfin von Torre Bela, das ist Viscondessa Filomena Gabriela Correia Brandão Henriques de Noronha (1839–1925), restauriert. Das Fest der Schutzheiligen findet jedes Jahr statt und wird normalerweise am letzten Augustwochenende gefeiert. Einzelnachweise
Capela da Nossa Senhora da Glória

A Capela de Nossa Senhora da Glória foi instituída no Século XVI, em 1599 obra do mestre Jerónimo Jorge (c.1570-1617). Sua edificação foi pelo fidalgo Henrique Bettencourt Vasconcelos no século XVII; Em 1620 a provável feitura do retábulo; Em 1823 foi administrada pelo morgado Luís Correia. Ainda na primeira metade do século XX, por cerca de 1920 foi restaurada pela proprietária da altura, condessa de Torre Bela. A celebração da padroeira deste pequeno templo ainda se concretiza todos os anos, normalmente sendo comemorada no último fim de semana de Agosto. Localização Capela de Nossa Senhora da Glória está localizada, na freguesia do Campanário, no concelho da Ribeira Brava, na ilha da Madeira. Esta mesma foi construída no cimo de um rochedo à beira mar, no Sítio da Pedra de Nossa Senhora. Características Esta capela segue um modelo maneirista, usado pelo mestre Jerónimo Jorge e mais tarde, por seu filho João Bartolomeu, de forma adaptada ao local que se encontra mais simplista, isolado e num planalto. Os elementos de decoração exteriores é um portal de volta perfeita em cantaria regional, contento uma cornija com balanço e de impostas, não muito trabalhadas, com as suas bases relativamente simples. Referências
Seu de Faro

La Seu de Faro, també coneguda com a Església de la Seu o Església de Santa Maria, és un dels edificis històrics més importants de Faro, a l'Algarve, a Portugal. és a la plaça de la Seu, en ple centre històric, i està classificada com a Immoble d'Interés Públic. És la seu de la diòcesi de l'Algarve. Història Segons la tradició, sense evidència arqueològica, l'Església de Santa Maria de Faro s'alçà damunt els fonaments d'una basílica paleocristiana i una mesquita. L'edifici actual es començà al 1251, dos anys després de la conquesta cristiana del poble, per ordre de l'arquebisbe de Braga João Viegas. El 1271 aquest temple es donà a l'Orde de Sâo Tiago, en recompensa pels serveis prestats en la presa de la població als àrabs.(1) Aquest primer temple era probablement molt petit i s'amplià a partir del 1321, durant el regnat de Dionís I (1279-1325). Al segle xv va ser reformulat, i daten d'aquesta època els elements medievals de l'església que hi subsisteixen, com ara la torre de la façana, el portal principal i les capelles del transsepte.(1)(2) El 1577, l'església de Santa Maria fou ascendida a seu episcopal de la diòcesi de l'Algarve, i substituí així a Silves. Alguns anys després (1596), la ciutat i la Seu foren saquejades i incendiades per les tropes angleses de Robert Devereux, 2n comte d'Essex. Només les capelles de la capçalera, la torre de la façana i les parets de la nau restaren de peus.(2) La Seu fou reconstruïda amb ajut de Felip II de Castella, quan les arcades gòtiques de la nau se substituïren per columnes toscanes.(1) Les capelles antigues se'n mantingueren, però l'absis el reconstruí al voltant de 1640 el bisbe Francisco Barreto I, el blasó del qual és a l'arc triomfal de la capella.(2) El retaule d'aquesta capella, d'estil manierista i decorat amb pintures, es construí entre 1642 i 1643.(2) Les dues capelles de la capçalera que flanquegen l'absis també es reconstruïren en el segle xvii. Només les capelles dels braços del transsepte romanen gòtiques fins ara.(1) La Seu fou enriquida al llarg dels segles XVII i XVIII amb talla daurada i panells de taulellets, i amb l'orgue construït al voltant de 1715. Aquest instrument, atribuït tradicionalment al fabricant alemany Arp Schnitger, es construí a Lisboa pel també alemany Johann Heinrich Hulenkampf (João Fernandes Hulencampo), deixeble de Schnitger radicat a Portugal des del 1701. L'instrument fou decorat amb pintures xineses el 1751 per un artista de Tavira, Francisco Correia da Silva.(2) Un orgue idèntic al de la Seu de Faro s'envià a la Seu de Mariana, al Brasil colonial, per ordre de Joan V, al voltant del 1750.(4) Els terratrèmols de 1722 i 1755 afectaren l'edifici i se n'hagueren de fer obres. Des d'aquesta època la Seu ha sofert poques modificacions.(2) Referències Bibliografia Lameira, Francisco I. C. Faro Edificações Notáveis. Ediçâo da Câmara Municipal de Faro, 1995.
Kathedrale von Faro

Die Kathedrale von Faro (portugiesisch Sé Catedral de Faro) in der südportugiesischen Hafenstadt Faro ist der Sitz des im Jahr 1577 von Papst Gregor XIII. gegründeten römisch-Katholischen Bistums Faro (auch Diocese do Algarve). Lage Die Kathedrale steht auf dem höchsten Punkt des beim Hafen gelegenen Altstadt- und Festungshügels der Stadt Faro in einer Höhe von ca. 80 m. Geschichte Obwohl die Geschichte des seit dem Jahr 1189 in Silves angesiedelten Bistums bis ins 4. Jahrhundert zurückreicht (Ossónoba), fand nach der Rückeroberung (reconquista) der von den Mauren besetzten Gebiete im Südwesten der Iberischen Halbinsel durch König Alfons III. um die Mitte des 13. Jahrhunderts erst im Jahr 1577 eine Neugründung des Bistums mit Sitz in Faro statt. An der Stelle einer – archäologisch nicht nachgewiesenen – frühchristlichen Kirche und einer anschließenden Moschee entstand unter der Herrschaft von Dinis I. (reg. 1279–1325) ein neuer Kirchenbau auf dem Festungshügel von Faro, von dem noch der Turm erhalten ist. Bischof Jerónimo Osório von Silves erreichte im Jahr 1577 die Rückverlegung des Bischofssitzes nach Faro. 19 Jahre später wurde die Stadt von den Soldaten des englischen Feldherrn Robert Devereux, 2. Earl of Essex, belagert und in Brand gesetzt, wobei auch die Kathedrale betroffen war. Diese wurde in den Folgejahren mit Hilfe spanischer Gelder weitgehend neu errichtet, denn der spanische Herrscher Philipp II. war seit 1580 in Personalunion auch König von Portugal. Weitere Schäden entstanden wahrscheinlich beim großen Erdbeben von Lissabon (1755). Architektur Das Untergeschoss des unverputzten Turms der Kathedrale ist durch drei über einen Treppenaufgang zugängliche Eingänge geöffnet. Der Turm selbst verfügt über einen dreigeteilten Glockengiebel und ein im Scheitel angespitztes gotisches Portal, dessen Archivoltendekor in Form eines Diamantstabes noch an romanische Vorläufer erinnert. Das etwa 35 m lange dreischiffige Langhaus endet in drei flach schließenden Apsiden; es verfügt über mehrere Seitenkapellen. Das nur etwa 12 m hohe Mittelschiff und die etwas niedrigeren Seitenschiffe haben – wahrscheinlich wegen des Erdbebenrisikos – lediglich Holzgewölbe. Ausstattung Insbesondere im Chorbereich, aber auch an anderer Stelle der Kirche finden sich Azulejo-Kacheldekore aus dem 17. Jahrhundert. Die Altäre zeigen zumeist barocke Dekorformen; lediglich der Hauptaltar ist klassizistisch. Hervorzuheben sind eine liegende Christusfigur in einem gläsernen Sarg und eine Statue der Jungfrau von Fátima. Die Orgel der Kathedrale von Faro ist ein Werk des deutschen Orgelbauers Arp Schnitger aus den Jahren 1715/16. Sie verfügt über 25 Register auf zwei Manualen und Pedal. Siehe auch Liste der Bischöfe von Faro Liste der Kathedralen in Portugal Weblinks Kathedrale von Faro – Fotos + Kurzinfos Kathedrale von Faro – Fotos, Infos + Literaturhinweise (portugiesisch) Kathedrale von Faro – Fotos, Infos + Literaturhinweise (portugiesisch)
Faro Cathedral

Faro Cathedral (Portuguese: Sé de Faro) is a Roman Catholic cathedral in Faro, Portugal. The cathedral was consecrated in the name of the Blessed Virgin Mary in the late 13th century by the Archbishop of Braga. It has been the seat of the Diocese of Faro since 1540, replacing Silves Cathedral on the orders of King John III of Portugal. In 1596 the church was destroyed by the Earl of Essex. The cathedral is a National Monument of Portugal. History The cathedral premises seems to have a long history of sacredness even though archaeological evidences have not been found. According to tradition, an early Paleo-Christian basilica was built here and it was later transformed into a mosque during the Arab Moorish rule. The mosque was finally converted into a Christian church after the Reconquesta of the city by D. Afonso III in 1249. A mother church was rebuilt here soon after. The origins of the present cathedral are identified to the middle of the 13th century. Johann Heinrich Hulenkampf installed the church's organ in the 18th century. Description The cathedral features a bell tower and outdoor ossuary in the form of an altar. The bone altar is similar to the one found at the nearby Church of Nossa Senhora, Faro. The cathedral is a mix of several styles such as gothic, baroque, and Portuguese Plain Style architecture. See also List of cathedrals in Portugal References
Catedral de Faro

La Catedral de Faro, también conocida como la Iglesia de Santa María, es un edificio ubicado en la ciudad de Faro. Fue construido después de la reconquista cristiana en 1251 por el arzobispo de Braga D. Joao Viegas. Posteriormente fue entregada a la Orden de Santiago. En el 1577 se volvió sede de la Diócesis Episcopal del Algarve, unos años más tarde (1596) fue saqueada y quemada por las tropas británicas del conde de Essex. Reconstruida después del terremoto de 1722 y 1755 y aun así se realizaron otras obras. (El campanario inacabado señala la vida atribulada de este edificio.) Se destaca, en el interior, los conjuntos de talla en madera y el órgano, en el exterior hay que señalar las excelentes vistas sobre la ciudad y la ría, que es posible tener en la parte superior de la torre del campanario. Referencias Bibliografía Lameira, Francisco I. C. Faro Edificações Notáveis. Edição da Câmara Municipal de Faro, 1995 (en portugués) Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Catedral de Faro.
Cathédrale de Faro

La cathédrale de Faro est une cathédrale située à Faro, au Portugal. Elle domine le centre de la vieille ville. Elle est l'église principale du diocèse de Faro. Historique Le site de la cathédrale semble avoir une longue histoire sacrée, même si aucune preuve archéologique n'a été mise au jour. Selon la tradition, une ancienne basilique paléochrétienne y aurait été construite, puis transformée en mosquée sous la domination arabo-maure. La mosquée fut finalement reconvertie en église chrétienne après la reconquête de la ville par Alphonse III en 1249. Une église-mère y fut reconstruite peu après. En 1271, l'édifice fut cédé à l'ordre de Santiago, en récompense des services rendus lors de la prise de la ville. Sous le règne de Denis Ier, à partir de 1321, l'église fit l'objet d'une nouvelle campagne de travaux, au cours de laquelle elle fut agrandie et réaménagée. Au XVe siècle, elle a fait l'objet d'une nouvelle rénovation ; c'est de cette époque que datent les éléments médiévaux de l'église qui subsistent aujourd'hui, tels que la tour de la façade, le portail principal et les chapelles du transept. De façon générale, la cathédrale présente des éléments de gothique, de la Renaissance et du baroque. L'église fut élevée au rang de cathédrale en 1577 à la suite de la validation du pape Paul III de 1539 de déplacer le siège épiscopal de Silves à Faro. Rendu effectif, le diocèse prit son nom actuel. Malheureusement, la cathédrale connut des destructions quand la ville fut envahie par les troupes anglaises menées par Robert Devereux (1596) puis par les séismes de 1722 et 1755 qui causèrent de nouveaux dommages nécessitant des travaux de restauration successifs qui en modifièrent considérablement la tracé d'origine. Description La cathédrale se compose d'une grande tour servant de clocher central de style roman avec des aspects gothiques. L'aspect extérieur de l'ensemble témoigne des différentes campagnes de construction qu'il a subies au cours de son histoire, lesquelles ont beacoup changé sa conception originale. La façade principale se compose d'un narthex et d'un portail en arc brisé, auquel on accède par un escalier. Le portail est orné de motifs végétaux. À l'intérieur, la nef a trois bas-côtés séparés presque imperceptiblement les uns des autres par trois piliers minces. La Capela de Santo Lenho à la droite du chœur contient le tombeau d'António Pereira da Silva, évêque de l'Algarve de 1704 à 1715. L'orgue est une œuvre du grand facteur allemand Arp Schnitger. Il est situé en tribune, sur le mur gauche de la nef près de l'entrée de l'édifice. Galerie Notes et références Voir aussi Article lié Église catholique au Portugal Liens externes Ressources relatives à l'architecture : Directorate General of Cultural Heritage Sistema de Informação para o Património Arquitectónico Ressource relative à la religion : GCatholic.org (pt) História da Sé Catedral de Faro, Sé de Faro (pt) Sé Catedral de Faro, Património Cultural Portail du catholicisme Portail de l’architecture chrétienne Portail des monuments nationaux du Portugal Portail de l’Algarve