NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Maria Pia-brug

De Maria Pia-brug (Portugees: Ponte de D. Maria Pia) is een enkelsporige spoorbrug in Portugal over de Douro tussen Porto en Vila Nova de Gaia. Het spoor is thans buiten gebruik. Naam De brug is genoemd naar de Portugese koningin Maria Pia (1861-1889), prinses van Italië uit het Huis Savoye. Op 4 november 1877 werd de brug feestelijk geopend door het Portugese koningspaar. De nabijgelegen, sterk gelijkende brug heet naar haar man, Dom Luís I, koning van Portugal (1861-1889). Ontwerp en bouw Sinds 1864 was Vila Nova de Gaia op de zuidoever van de Douro per spoor verbonden met Lissabon. Het traject tussen Estarreja en Vila Nova de Gaia was al sinds 1862 in gebruik. In 1875 werd het traject Porto - Nine - Braga als eerste deel van de spoorlijnen ten noorden van de Douro in gebruik genomen. De spoorlijn tussen Vila Nova de Gaia (station Devesas) en Porto (station Campanhã), een afstand van vier km, ontbrak echter nog. Voor de aanleg van dit traject was de bouw van een brug over de Douro nodig. Al sinds de spoorlijn vanuit Lissabon in aanleg was, werd er gediscussieerd over het tracé en de locatie van de te bouwen brug. Nadat in 1872 hierover was besloten kwamen er voorstellen voor het ontwerp en de bouw van een vijftal firma's: Eiffel et Cie., Fives-Lille, Le Creusot, Gouin en Bergas et Cie. Het voorstel van Eiffel et Cie met het ontwerp van Théophile Seyrig, de compagnon van Eiffel, werd verkozen. Met de bouw werd nog in 1875 begonnen en de brug werd op 4 november 1877 geopend.De totale lengte van de stalen brug bedraagt 352 m. De boog overspant een lengte van 160 m en was ten tijde van de opening in 1877 de grootste ter wereld. De hoogte van het brugdek boven het water van de rivier is ongeveer 60 m. Geschiedenis De Ponte Maria Pia was gedurende meer dan een eeuw de cruciale schakel voor de spoorwegen tussen het noorden en de rest van het land. Hoewel de constructie van uitstekende kwaliteit was, het onderhoud zorgvuldig werd uitgevoerd en versterkingen werden aangebracht, kreeg men geleidelijk steeds meer te maken met de beperkingen van een brug ontworpen voor het verkeer en de treinen uit de tweede helft van de 19e eeuw. De beperkte aslast toegestaan op de brug en de lage toegestane maximumsnelheid van 20 km/u in combinatie met het enkelspoor maakte de brug tot een ware flessenhals in de belangrijkste spoorlijn van het land. Uiteindelijk werd besloten tot de bouw van een nieuwe betonnen brug met dubbelspoor, de São João-brug. Deze laatste kwam in 1991 gereed en datzelfde jaar ging de oude Ponte Maria Pia buiten dienst. Deze is niet afgebroken maar behouden als monument.
Most Maria Pia

Maria Pia (Ponte Maria Pia) – żelazny most kolejowy nad rzeką Duero w Portugalii, nazwany tak na cześć królowej Marii Pii Sabaudzkiej, żony króla Ludwika I. Łączy Porto z Vila Nova de Gaia. Zbudowany w 1877 roku przez firmę Gustave'a Eiffela, według projektu inż. Teofila Seyriga. Budowa trwała od 1 stycznia 1876 do 4 listopada 1877. Jednoprzęsłowy most był w chwili ukończenia mostem o najdłuższym przęśle na świecie (160 m). To pierwsze w historii połączenie kolejowe obu brzegów rzeki Duero dopiero w roku 1991 zostało wycofane z użycia. W ostatnim okresie jego funkcjonowania szybkość pociągu nie mogła przekroczyć 20 km/godz. i to ze znacznymi ograniczeniami ciężaru. Zalecany przez konstruktorów okres eksploatacji mostu został znacznie przekroczony. W roku 2009 przeprowadzono na moście szereg prac konserwacyjnych. Przypisy Bibliografia José Coelho dos Santos: O Palácio de Cristal e a Arquitectura de Ferro no Porto em Meados do Século XIX. Porto: Fundacja Eng. António de Almeida, 1989, s. 387. (port.).
Мост Марии Пии

Мост Марии Пии (порт. Ponte de D. Maria Pia, Понти-ди-Дона-Мария-Пиа) — железнодорожный мост через реку Дору в Португалии. Соединяет города Порту и Вила-Нова-ди-Гая. Сооружён по проекту Гюстава Эйфеля в 1877 году. Назван в честь жены короля Луиша I — Марии Пии Савойской. В 1875 году был объявлен конкурс на проект лучшего моста, который бы смог сократить путь между городами на 12 км. Победила работа Гюстава Эйфеля, который предложил самый дешёвый вариант из восьми. Строительство началось 5 января 1876 года и закончилось 4 ноября 1877 года. Эйфель воплотил при строительстве новые инженерные решения в сочетании металлоконструкций: мост всего в один пролет длиной 160 м перешагивает Дору, нависая над рекой на высоте 60 метров. Семь лет этот мост держал мировое первенство по наибольшей длине пролёта. В 1991 году было прекращено его использование в качестве переправы. Рядом сооружён новый мост Понте-де-Сан-Жуан, спроектированный инженером Эдгаром Кардозу, а старый получил статус национального памятника. Примечания Ссылки Maria Pia on en.Broer.no
Міст Марії-Пії

Шаблон:Міст: невідомі параметри: |Lat_dir=Шаблон:Міст: невідомі параметри: |На карті гугл=Шаблон:Міст: невідомі параметри: |Region=Шаблон:Міст: невідомі параметри: |На карті Яндекс=Шаблон:Міст: невідомі параметри: |Lon_dir=Шаблон:Міст: невідомі параметри: |Область застосування= Мі́ст Марі́ї-Пі́ї (порт. Ponte de D. Maria Pia, МФА: [ˈpõ.tɨ dɨ . mɐ.ˈɾi.ɐ ˈpi.ɐ]) — залізничний міст у Португалії, у місті Порту, через річку Дору. Сполучає міста Порту та Віла-Нова-де-Гайя. Споруджений 1877 року за проєктом Гюстава Ейфеля. Названий на честь дружини короля Луїша I — Марії Пії Савойської. Національна пам'ятка Португалії (1982). Також — Марії́нський мі́ст (порт. Ponte Dona Maria). Історія У 1875 оголошений конкурс на проєкт кращого моста, який би зміг скоротити шлях між містами на 12 км. Перемогла робота Гюстава Ейфеля, який запропонував найдешевший варіант з восьми. Будівництво почалося 5 січня 1876 і закінчилося 4 листопада 1877. Ейфель втілив при будівництві нові інженерні рішення в поєднанні металоконструкцій: міст усього в один проліт завдовжки 160 м переступає Дору, нависаючи над річкою на висоті 60 метрів. Протягом семи років цей міст тримав світову першість за довжиною прольоту. У 1991 припинено його використання в якості переправи. Поруч споруджений новий міст Понте-де-Сан-Жуан, спроєктований інженером Едгаром Кардозу. Сам же Понті-ді-Дона-Марія-Піа отримав статус національного пам'ятника. Примітки Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Міст Марії-Пії Maria Pia on en.Broer.no
Grutas da Moeda

Die Grutas da Moeda (Grotten der Münzen) sind Schauhöhlen, die im Gebiet von São Mamede im Distrikt Leiria, westlich von Fátima nahe der Autobahn A1 in Portugal liegen. Die Grutas da Moeda wurden 1971 von Jägern entdeckt. Sie fanden zuerst die Schäferhalle, eine große Höhle mit Tropfsteingebilden. Von schmalen Öffnungen dieser Höhle ausgehend gruben die Männer fast zwei Monate und stießen auf weitere Hallen, die zum System der Grutas da Moeda gehören. Die Grotten wurden zur touristischen Sehenswürdigkeit ausgebaut und nach den Tropfsteingebilden benannt: Krippe, Schäfer, Wasserfall, Jungfrau, rote Kuppel, Meerlandschaft, unvollendete Kapelle, Hochzeitstorte und Tränenbrunnen. Der Besichtigungsbereich der Grotten beträgt etwa 350 m und geht in bis zu 45 m Tiefe. Die Temperatur in den Grotten beträgt konstant um 18 °C. Ein- und Ausgang liegen an verschiedenen Stellen in einer steinigen Landschaft. Weblinks Beschreibung portugiesisch und Bild
Grottes de Moeda

Les grottes de Moeda sont des grottes calcaires situées dans la freguesia de São Mamede, sur le territoire de la municipalité de Batalha (district de Leiria, Portugal). Historique Les grottes de Moeda ont été découvertes en 1971 par deux chasseurs qui poursuivaient un renard. Leur curiosité les a poussés à explorer la grotte, d'abord la « Salle du Berger », riche en formations calcaires. Pendant près de deux mois, les deux hommes ont continué à creuser les étroites crevasses qui suivaient la première grotte, révélant progressivement les autres salles et galeries qui font désormais partie du parcours de visite. Pendant ce temps, les géologues et autres techniciens ont procédé à l'utilisation de la grotte comme attraction touristique, en préservant rigoureusement ses caractéristiques, y compris le paysage montagneux en surface. Description La beauté des grottes réside dans la diversité des matériaux argileux et des calcites. Les noms des salles évoquent les images que chacune évoque chez le visiteur : « Crèche », « Berger », « Cascade », « Vierge », « Dôme rouge », « Maritime », « Chapelle imparfaite », « Pièce montée », « Voûte rouge » et « Fontaine des larmes ». La grotte est visitable sur 350 m, atteignant une profondeur de 45 m. La température moyenne à l'intérieur est de 18°C. L'entrée et la sortie de la grotte se font à différents endroits, entourées d'un paysage de montagne caractéristique. Galerie Notes et références Portail de la spéléologie Portail du Portugal
Grutas da Moeda

As Grutas da Moeda são grutas calcárias na freguesia de São Mamede, no concelho da Batalha, no distrito de Leiria, em Portugal. Estas grutas calcárias encontram-se situadas nas proximidades da Cova da Iria, na cidade de Fátima. História As Grutas da Moeda foram descobertas em 1971 por dois caçadores que andavam a perseguir uma raposa. A curiosidade levou-os a explorar o algar, desde logo a "Sala do Pastor", repleta de formações calcárias. Durante perto de dois meses, os dois homens continuaram a escavar as estreitas fendas que se seguiram à primeira caverna, desvendando pouco a pouco as demais salas e galerias que hoje se incluem no percurso visitável. Entretanto geólogos e outros técnicos e procederam ao aproveitamento da gruta como atração turística preservando-se rigorosamente as suas características incluindo a paisagem serrana à superfície. Características A beleza das grutas é assegurada pela diversidade de materiais argilosos e de calcites. Os nomes das salas sugerem as imagens que cada uma evoca ao visitante: "Presépio", "Pastor", "Cascata", "Virgem", "Cúpula Vermelha", "Marítima", "Capela Imperfeita", "Bolo de Noiva", "Abóbada Vermelha" e "Fonte das Lágrimas". A extensão visitável da gruta é de 350 metros, atingindo-se uma profundidade de 45 metros. A temperatura interior da gruta é, em média, de 18 ºC. A entrada e saída da gruta é feita em locais diferentes, envolvidos por uma característica paisagem serrana. Lenda das Grutas Segundo a tradição local, um homem abastado das redondezas, ao passar por um matagal em torno de um covão, foi atacado e saqueado por um bando de malfeitores que o assassinaram, como era frequente em tempos idos. O corpo sem vida foi atirado para o precipício cavernoso e, na pressa, os assaltantes deixaram cair, com o corpo da vítima, o saco das moedas que esta transportava e cujo roubo fora o móbil do crime. As moedas espalharam-se pelo precipício, perdendo-se irremediavelmente, o que deu ao lugar o nome pelo qual ainda hoje é conhecido. Ver também Grutas de Alvados Grutas de Mira de Aire Gruta dos Moinhos Velhos Ligações externas «Grutas da Moeda». – Site oficial
Universitat d'Évora

La Universitat d'Évora (Universidade de Évora) és una universitat pública ubicada a Évora, Portugal. És la segona universitat més antiga del país, establerta l'any 1559 pel cardenal Enric I de Portugal, i rebent l'estatus d'universitat a l'abril del mateix any del papa Pau IV, com consta en la seva butlla Cum a nobis. Funcionant sota l'egida de la Companyia de Jesús va significar que la universitat va ser un objectiu de l'opressió jesuïta del marquès de Pombal, que va tancar-la definitivament el 1779 i els seus mestres van ser empresonats o exiliats. Va ser reoberta gairebé dos-cents anys més tard, l'any 1973 com a Instituto Universitário de Évora (Institut Universitari d'Évora) per decret del llavors ministre d'Educació, José Veiga Simão, al mateix lloc de l'antiga universitat, com a part d'un conjunt de polítiques educatives de principis dels anys setanta que intentaven remodelar l'educació superior portuguesa. Sis anys més tard, el 1979, el nom es va canviar a Universidade de Évora. Referències Enllaços externs Universitat d'Évora
Universität Évora

Die Universität Évora (portugiesisch: Universidade de Évora) ist eine staatliche Universität in Évora. Sie hat etwa 8000 Studenten (2022). Die heutige staatliche Universität wurde 1973 im Gebäude der alten wieder eröffnet und 1979 zur Universität umbenannt. Von 1559 bis 1759 bestand bereits eine bekannte Jesuiten-Universität, auf die höhere Schulen folgten. Geschichte 1559 wurde in Évora nach der Universität Coimbra die zweite Universität in Portugal gegründet. Der Erzbischof von Évora und künftige König Heinrich I. von Portugal sowie Papst Paul IV. übergaben sie der Gesellschaft Jesu. Zu den bedeutenden Hochschullehrern gehörten Luis de Molina (1535–1600), Pedro da Fonseca (1528–1599), der Generalobere St. Francisco de Borja, Manuel Álvares. Zu den Absolventen gehörten Francisco Suarez (Dr. theol.), St. Johannes de Britto, Afonso Mendes, ein lateinischer Patriarch von Äthiopien, Pedro Martinez, Bischof von Japan, und sein Nachfolger Luis de Cerqueira. Während der Regierung des Marquês de Pombal wurde die Universität im Rahmen der Jesuitenvertreibung im Jahre 1759 wieder geschlossen. Departemente (Abteilungen) Die Universität besteht aus 17 Departementen: Departement Biologie Departement Ökologie Departement Ökonomie Departement Agrartechnik Departement Phytotechnik Departement Physik Departement Geowissenschaft Departement Betriebswirtschaft Departement Geschichte Departement Linguistik und Literatur Departement Mathematik Departement Pädagogik und Ausbildung Departement Planende Biophysik und Landschaftsplanung Departement Chemie Departement Veterinärmedizin Departement Soziologie Departement Zootechnik Weblinks Universität Évora Fußnoten
University of Évora

The University of Évora (Universidade de Évora) is a public university in Évora, Portugal. It is the second-oldest university in the country, established in 1559 by the cardinal Henry, and it received University status in April of the same year from Pope Paul IV, as documented in his Cum a nobis papal bull. Running under the aegis of the Society of Jesus (also known as Jesuits) meant that the university was a target of the Marquis of Pombal's Jesuit oppression, being closed down permanently in 1779 and its masters either incarcerated or exiled. It was reopened nearly two hundred years later in 1973 as Instituto Universitário de Évora (University Institute of Évora) by the decree of the Minister of Education, José Veiga Simão, in the site of the older university, as part of a set of education policies during the early 1970s that were attempting to reshape Portuguese higher education. Six years later, in 1979, the name was changed to Universidade de Évora. History The University of Évora, the second-oldest in Portugal, was founded in the 16th century by the Archbishop of Évora Cardinal Infante Dom Henrique, future king of Portugal, and the Pope Paul IV. Its administrative control was granted to the newly formed Society of Jesus. This measure could be seen as part of Henry's policies to attract Jesuits to the kingdom. The Jesuit college in Évora operated between 1559 and 1759, when it was surrounded by cavalry troops on February 8 of 1759, as a consequence of the Jesuit banishment promoted by the Minister of the Kingdom Marquis of Pombal. The Colégio do Espírito Santo became famed as a centre of learning and rivalled the University of Coimbra. Among its eminent theologians and philosophers were Luis de Molina (1535-1600), Pedro de Fonseca (1528-1599), St. Francisco de Borja, St. João de Brito, Manuel Álvares. Several prelates of the Portuguese Empire were trained at this university: D. Afonso Mendes, Patriarch of Abyssinia, and D. Pedro Martins, first bishop of Japan. The classrooms are decorated with appropriate azulejos (ceramic tiles) such as "Plato teaching his followers" and "Aristotle teaching Alexander the Great". The University of Évora resumed work in 1973 as a state-run university. The diplomas are granted in the 18th century Baroque chapel (Sala dos Actos) (restored in 1973), that dominates the Tuscan-arched Renaissance cloister. See also List of early modern universities in Europe List of Jesuit sites List of universities in Portugal Higher education in Portugal References External links University of Évora
Universidad de Évora

La Universidad de Évora fue fundada en 1559 por el Cardenal D. Enrique, futuro Rey de Portugal, a partir del Colégio do Espírito Santo. Fue instituida por el papa Paulo IV, como Universidade do Espírito Santo y entregada a la Compañía de Jesús, que la dirigió durante dos siglos. En 1759 fue cerrada por orden del marqués de Pombal, junto con la expulsión de los jesuitas. Volvió a ser reabierta en 1973, por decreto del entonces ministro de Educación, José Veiga Simão. En el mismo lugar donde la antigua Universidad fuera cerrada, fue creado el Instituto Universitário de Évora que fue clausurado en 1979, para dar lugar a la nueva Universidad de Évora. Licenciaturas ofrecidas (2005-2006) Licenciaturas ofrecidas (2008-2009) Algunas de estas licenciaturas son reestructuraciones de antiguos cursos que pueden haber cambiado de nombre pero la base es la misma. Enlaces externos Página oficial de la Universidad de Évora
Université d'Évora

L'université d'Évora (UÉ) (en portugais : Universidade de Évora) est une université publique fondée en 1979 à Évora, au Portugal. L'université fait suite à l'université du Saint-Esprit d'Évora et possède un héritage jésuite. Historique La ville d'Évora a jadis été le siège d'une université jésuite, la deuxième du pays, l'université du Saint-Esprit d'Évora, fondé en 1559 par Henri Ier et le pape Paul IV et succédant à l'ancien collège des jésuites. Cette université fut supprimée en 1759 par le Marquis de Pombal à la suite de l'expulsion des jésuites du Portugal. En 1973, le ministre de l'Éducation portugais, José Veiga Simão, décide de créer dans cette même ville une nouvelle université, l'Instituto Universitário de Évora (« Institut universitaire d'Évora »), institut qui sera refondé en 1979 pour former la nouvelle Universidade de Évora (« Université d'Évora »). Organisation École d'arts École de la santé et du développement humain École des sciences et technologie École des sciences sociales École supérieure d'infirmerie de S. João de Deus Institut de recherche et de formation supérieure (IIFA) Personnalités Pedro da Fonseca (1528-1599), jésuite et philosophe, surnommé l'Aristote portugais Luis de Molina (1535-1600), professeur espagnol et inventeur de la théorie du molinisme Manoel Pimenta (1542-1603), jésuite portugais, poète néolatin et professeur de littérature Baltazar Álvares (1560 - 1630), architecte portugais travaillant pour la compagnie de Jésus Afonso Mendes (1579-1656), prêtre jésuite portugais et patriarche latin d’Éthiopie Jean de Britto (1647-1693), prêtre jésuite portugais missionnaire dans l’Inde du Sud Références (pt) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en portugais intitulé « Universidade de Évora » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Articles connexes Université du Saint-Esprit d'Évora Liste des universités portugaises Liste chronologique des universités européennes existant sans interruption Liens externes (pt) Site officiel Ressources relatives à la recherche : Classement académique des universités mondiales Horizon 2020 U-Multirank Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail de l’éducation Portail des universités Portail des monuments nationaux du Portugal Portail du Portugal
Università di Évora

L'Università di Évora (ufficialmente Universidade de Évora) è la seconda più antica del Portogallo, dopo l'Università di Coimbra. Storia Fu fondata nel 1559 dal Cardinal Enrico I (futuro re del Portogallo) come Collegio dello Spirito Santo (Colégio do Espírito Santo). Fu poi approvata con una bolla pontificia da Papa Paolo IV, come Università dello Spirito Santo (Universidade do Espírito Santo) e consegnata ai Gesuiti, che la diressero per due secoli. Nel 1759 fu chiusa per ordine del Marchese di Pombal, in seguito all'espulsione dei Gesuiti. Il Collegio diventò famoso all'epoca come centro di apprendimento e per questo rivaleggiò con l'Università di Coimbra. Tra le eminenti personalità che vi studiarono: Luis de Molina (1535-1600), Pedro da Fonseca (1528-1599), Francesco Borgia, Giovanni de Britto, Manuel Álvares. Diversi prelati dell'Impero portoghese sono stati addestrati in questa università: D. Afonso Mendes, Patriarca d'Abissinia, e D. Pedro Martins, primo vescovo del Giappone. Fu nuovamente riaperta nel 1973 con decreto dell'allora ministro dell'Istruzione, José Veiga Simão, instaurando l'Istituto Universitario di Évora (Instituto Universitário de Évora) nello stesso palazzo dove risiedeva l'Università antica prima di essere chiusa. Anche questa istituzione cambiò nel 1979 per far posto alla rinnovata nuova Università di Évora. I titoli di studio sono concessi nella cappella barocca del XVIII secolo (Sala dos Actos, restaurata nel 1973). Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Università di Évora Collegamenti esterni (PT) Sito ufficiale, su uevora.pt. Universidade Évora (canale), su YouTube.
Еворський університет

Еворський університет (порт. Universidade de Évora, лат. Universitas Eborensis) — державний університет у Португалії. Розташований у Еворі. Заснований 1973 року. Наступник так званого єзуїтського Еворського університету, колегіуму Святого Духа (1559—1779), створеного з волі кардинала Енріке і папи Павла IV. Підпорядковується Міністерству науки, технології і вищої освіти. Вважається другим найстарішим університетом країни. Має кампуси в Еворі. Поділяється на такі школи (факультети): образотворчих мистецтв; науки і технологій; суспільних наук; сестринської справи. Має магістратуру й аспірантуру. При університеті діє ряд науково-дослідних інститутів. Абревіатура — UEv. Історія 1559—1779: Колегіум Святого Духа (порт. Colégio do Espírito Santo) з 1973: Еворський університет Школи Школа образотворчих мистецтв Школа науки і технологій Школа суспільних наук Школа сестринської справи Примітки Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Еворський університет Офіційна сторінка [Архівовано 7 грудня 2020 у Wayback Machine.]
Rossio Station

Rossio is a station on the Green Line of the Lisbon Metro. The station is located between Figueira Square and Rossio Square from which it takes its name. History The original station was designed by the architect Falcão e Cunha with art installations by the painter Maria Keil. Connections Urban buses Carris 12E Praça da Figueira - circulação 15E Praça da Figueira ⇄ Algés 25E Campo de Ourique ⇄ Praça da Figueira 207 Cais do Sodré ⇄ Fetais (morning service) 208 Cais do Sodré ⇄ Estação Oriente (Interface) (morning service) 711 Terreiro do Paço ⇄ Alto da Damaia 714 Praça da Figueira ⇄ Outurela 732 Marquês de Pombal ⇄ Caselas 736 Cais do Sodré ⇄ Odivelas (Bairro Dr. Lima Pimentel) 737 Praça da Figueira ⇄ Castelo 760 Gomes Freire ⇄ Cemitério da Ajuda Aerobus Linha 1 Aeroporto ⇄ Cais do Sodré See also List of Lisbon metro stations References External links Media related to Rossio (Lisbon Metro) at Wikimedia Commons