NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Estación de Rossio

La estación de tren de Rossio, en portugués, Estação Ferroviária do Rossio, es una estación que sirve al centro de la ciudad de Lisboa, en Portugal, perteneciente a la línea de Sintra. Se inauguró en 1891. Características Se encuentra ubicada en el centro de la ciudad de Lisboa, con acceso por Rua 1º de Dezembro,​ cerca de la Praça de D. Pedro IV. Sus andenes poseen entre 132 y 208 metros de longitud y 90 cm de altura. El edificio de estilo manuelino, es obra del arquitecto José Luís Monteiro, y fue catalogado en 1971 como un inmueble de interés público​ y también es parte de una zona de protección conjunta de la Avenida da Liberdade y la zona circundante.​ La nave, de grandes dimensiones, tiene 130 metros de longitud y 21 metros de altura, albergando, desde 1989, 9 vías. Servicios Autobuses de Carris: 36 Odivelas - Cais do Sodré 44 Moscavide - Cais do Sodré 91 Aerobus 205 Cais do Sodré - Bairro Padre Cruz 207 Cais do Sodré - Fetais 709 Sul e Sueste - Campo de Ourique 711 Sul e Sueste - Alto da Damaia 732 Hospital de Santa Maria - Caselas 745 Sul e Sueste - Prior Velho 759 Restauradores - Oriente Metro de Lisboa: Estación de Restauradores de la línea Azul. Referencias Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Estación de tren de Rossio. Enlaces externos REFER, Caderno de informação – Túnel do Rossio REFER, Galeria de imagens – Túnel do Rossio (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última). Página sobre a Estação do Rossio, no sítio electrónico da Rede Ferroviária Nacional Página com fotografias da Estação do Rossio, no sítio electrónico Railfaneurope
Gare du Rossio

La gare du Rossio (en portugais : Estação de Caminhos de Ferro do Rossio) est une gare ferroviaire du centre-ville de Lisbonne. La gare du Rossio est localisée au nord-ouest de la place Don Pedro IV, qui s'appelait jadis place du Rossio, dans le centre de Lisbonne. Elle était autrefois connue sous le nom de Estação central (Gare centrale). Histoire Gare de la Société royale des chemins de fer portugais, pour desservir la région de Sintra, elle est conçue par l’architecte José Luis Monteiro, la construction débute en 1888, l'inauguration ayant lieu le 23 novembre 1890. Les trains y accèdent grâce à un tunnel long de 2 600 m de longueur, qui est considéré comme un des plus importants travaux d’ingénierie au Portugal au XIXe siècle. La gare du Rossio est demeurée le principal terminal de passagers de Lisbonne jusqu’au milieu du XXe siècle. Fermée en 2004 pour des travaux de rénovation dans le tunnel, elle est rouverte en 2008. Notes et références Voir aussi Articles connexes Caminhos de ferro portugueses Liste des gares au Portugal Lien externe La gare du Rossio, sur le site de C.P. Portail du chemin de fer Portail de Lisbonne Portail des monuments nationaux du Portugal
Stazione di Lisbona Rossio

La stazione di Lisbona Rossio (in portoghese estação do Rossio, in origine estação Central de Lisboa) è una stazione ferroviaria di Lisbona, Portogallo. Storia La stazione fu commissionata dalla Companhia Real dos Caminhos de Ferro Portugueses e fu progettata tra il 1886 e il 1887 dall'architetto portoghese José Luís Monteiro. Fu costruita in una delle piazze più importanti di Lisbona, il Rossio, e collegava la capitale alla regione di Sintra. La struttura fu completata nel 1890 e subito dopo fu aperta anche la linea di cintura con un collegamento con la Linea del Nord. Sidónio Pais, il quarto presidente del Portogallo, fu assassinato nella stazione del Rossio nel dicembre 1918. La stazione rimase il principale terminale passeggeri di Lisbona fino al 1957. Da quella data in poi infatti solo pochi treni a lunga percorrenza, principalmente servizi della Ferrovia dell'Ovest, terminarono la loro corsa al Rossio. La stazione è stata chiusa ai servizi ferroviari dal 22 ottobre 2004 al 12 febbraio 2008 per lavori di rinnovo del tunnel. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su stazione di Lisbona Rossio Collegamenti esterni (PT) AA.VV., Estação Ferroviária do Rossio, su monumentos.gov.pt, 1993, 2008. (PT) Sito ufficiale, su servicos.infraestruturasdeportugal.pt. (EN) Stazione di Lisbona Rossio, su Structurae.
Station Rossio

Station Rossio (Portugees: Estação de Caminos de Ferro do Rossio) is een station in het centrum van Lissabon, gelegen tussen het gelijknamige plein en Praça dos Restauradores. Het is gebouwd in 1886 en 1887 naar een ontwerp van José Luís Monteiro in wat bekendstaat als "Neo-manuelstijl": een teruggrijpen op de Manuelstijl uit de late gotiek. Het station wordt uitsluitend gebruikt door treinen van en naar Sintra. Direct na het verlaten van het station gaan treinen door een tunnel door de heuvels die het centrum van Lissabon omringen. Tussen 2002 en 2005 waren het station en de tunnel gesloten in verband met een uitgebreide renovatie. De treinen uit Sintra eindigden gedurende deze tijd op het voorlaatste station. De groene lijn van de metro van Lissabon heeft er een ondergronds metrostation en verbindt het station met het Cais do Sodré, een ander station in Lissabon waar de trein naar Cascais vertrekt. Afbeeldingen
Вокзал Росиу

Вокзал Роси́у (порт. Estação de Caminhos de Ferro do Rossio) — железнодорожный вокзал в Лиссабоне, столице Португалии. Памятник архитектуры. Вокзал расположен в центре города к северо-западу от исторического района Байша. Выходит на площадь Росиу и площадь Рештаурадориш. От вокзала Росиу начинается одна из главных улиц Лиссабона Авенида да Либердаде. Вокзал связан со станцией метро Рештаурадориш. Здание вокзала строилось в 1886—1890 годах по проекту архитектора Жозе Луиша Монтейру. После постройки и вплоть до 1957 года был главным городским вокзалом и назывался Центральным вокзалом (Estação Central). Для того, чтобы ж/д пути, ведущие к вокзалу находящемуся в центре города, не мешали городскому движению, был выкопан тоннель длиной более 2600 метров. Тоннель Росиу стал одним из крупнейших инженерных сооружений Португалии XIX века. Почти одновременно с вокзалом в схожем стиле и по проекту того же архитектора был построен примыкающий к нему отель «Авенида». Во второй половине XX века значение Росиу в транспортной структуре города постепенно снижалось. В настоящее время от вокзала отправляются только пригородные поезда по направлению на Синтру. Почти все поезда дальнего следования прибывают на вокзалы Санта-Аполония и Ориенти. В 2004—2008 годах в тоннеле перед вокзалом проводились ремонтные работы, на этот период вокзал Росиу был полностью закрыт. Фасад вокзала выполнен в стиле нео-мануэлино. Фасад украшают две подковообразные арки в мавританском стиле, многочисленные скульптуры, узкие контрфорсы и ажурные балюстрады крыши. По центру фасада расположена небольшая башня с часами. В отделке используются изразцовые вставки. На подковообразных арках, через которые осуществляется проход в вокзал, имеется резная надпись Estação Central. Между арками находится скульптурное изображение рыцаря. Примечания Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Вокзал Росиу Вокзал на сайте golisbon.com
Вокзал Россіо

Вокзал Россіо (порт. Estação de Caminhos de Ferro do Rossio) — залізничний вокзал в Лісабоні архітектора Жозе Луіша Монтейро. Пам'ятник архітектури неомануелінського стилю. Вокзал знаходиться в центрі міста на північний захід від історичного району Байша. Знаходиться між площа Россіо та площа Реставраторів (Рештаурадореш). Від вокзалу Россіо починається одна з головних вулиць Лісабона - Авеніда да Лібердаде. У вокзалі знаходиться один із виходів станції метро Рештаурадореш. Вокзал будувався в 1886-1890 роках за проєктом архітектора Жозе Луїша Монтейру. Після завершення будівництва і до 1957 року був головним міським вокзалом та називався Центральним вокзалом (Estação Central). Для того, щоб залізничні колії не заважали міського руху, був викопаний тунель завдовжки понад 2600 метрів. Тунель Россіо став одним з найбільших інженерних споруд Португалії XIX століття. Одночасно за проєктом цього ж архітектора був побудований поруч із вокзалом готель «Авеніда». Фасад вокзалу виконаний в нео-мануельському стилі. Фасад прикрашають дві підковоподібні арки в мавританському стилі, численні скульптури, вузькі контрфорси і ажурні балюстради даху. По центру фасаду розташована невелика вежа з годинником. В обробці використовуються кахельні вставки. На підковоподібних арках, через які здійснюється прохід в вокзал, є різьблений напис Estação Central (Центральний Вокзал). Між арками знаходиться скульптурне зображення лицаря. У другій половині XX століття значення вокзалу Россіо в транспортній структурі міста поступово зменшувалось. Наразі з вокзалу вирушають приміські поїзди в напрямку на Сінтру. Майже всі поїзди далекого прямування прибувають на вокзали Санта-Аполонія та Орієнт. У 2004-2008 році вокзал Россіо був закритий через ремонтні роботи в тунелі. Історичні події 14 грудня 1918 року на залізничному вокзалі Россіо було вбито президента Португалії Сідоніу Пайша. Пайш був застрелений Жозе Жуліу да Коштою, республіканським активістом. Галерея Примітки
Casino da Póvoa

Casino da Póvoa (lit. 'Póvoa Casino') is a casino located in Póvoa de Varzim in Portugal. It is a gaming and entertainment venue since the early 1930s. Its building is designed in a Garnier-inspired modernist style and, since 1977, it is listed by IGESPAR, the Portuguese Institute of National Monuments. The table games most popular with gamblers are Banca Francesa, Roulette, Blackjack and Baccarat. The casino has several bars, including a live performances bar, restaurants and a theater. Egoísta Restaurant in the Casino offers haute cuisine of local and Portuguese cuisine presented in a gourmet version, the restaurant is surrounded by an art gallery, exhibiting paintings from some of the finest Portuguese artists such as Graça Morais, Júlio Resende, Nikias Skapinakis or Rogério Ribeiro. It is also a patron of Arts with an art prize for Portuguese artists and a notable literature prize for the Portuguese and Spanish-speaking writers from the Iberian Peninsula, Latin America and Portuguese-speaking Africa. Sections Traditional Games Room (1 Punto banco Baccarat, 4 roulette, 2 Black Jack) Slot Machines Room (601 slot machines, 8 roulette, Banca Francesa (Portuguese dice Game), 4 Black Jacks, 2 Punto banco Baccarat) Sala Mista (Mixed Room, 89 slot machines) Bar City (in the Slot Machines Room) Bar Garden (in the Slot Machines Room) Snack Fair Play (in the Slot Machines Room) Bar Chinês (Chinese Bar in sala Mista) Bar Atrium (located in sala Mista) Salão d'Ouro Restaurant History Póvoa de Varzim was a Northern Portugal's upper-class beach resort in the 19th century, before the popularization of sea baths and sun baths by the general population, and a prominent site for gambling, with seventeen casinos, frequently in the back-doors of cafés and pubs, the most famous of which was Café Chinês ("Chinese Café"), known in Portugal for its exotic decoration and Spanish dancers. Others were Café Suíço, Café David, Café Universal, and Luso-Brasileiro. Camilo Castelo Branco recurrently visited Póvoa de Varzim to gamble. The regulation of gambling in the city occurred in early 20th century, and the construction of Póvoa Casino started on February 28, 1930 when an Garnier-inspired modernist building started being built. The casino opened four years later and soon started to be seen as the pro-eminent casino in northern Portugal. The hotel for the casino was built next to it, in Passeio Alegre Square. Casino da Póvoa is licensed to Varzim Sol since December, 2001. Varzim Sol's major shareholder is Estoril Sol, a company majority-owned by Chinese gambling king Stanley Ho and Amorim group. Prior to Stanley Ho's investments in Póvoa de Varzim, it was licensed to Sopete (Sociedade Poveira de Empreendimentos Turísticos). References External links Casino da Póvoa Grande Hotel da Póvoa - Hotel of the Casino built during the same time Media related to Casino da Póvoa at Wikimedia Commons
Casino de Póvoa de Varzim

El Casino de Póvoa de Varzim (Casino da Póvoa) es un casino de los años 30 de estilo neoclásico situado en la localidad de Póvoa de Varzim (Portugal). Allí, el juego y varios espectáculos tienen lugar durante todo el año. Lo administra la empresa Varzim-Sol y pertenece al mismo grupo del Casino Estoril (Estoril-Sol). Enlaces externos Página oficial del Casino da Póvoa Guía de Casinos en Portugal
Casino da Póvoa

O Casino da Póvoa é um estabelecimento de jogos, espetáculos e restauração localizado na Póvoa de Varzim, onde o jogo e vários espectáculos têm lugar durante todo o ano. O edifício onde está instalado projetado pelos arquitetos José Coelho e Rogério de Azevedo, foi construído entre 1930 e 1934, com inspiração na Escola Francesa de Garnier. O Casino da Póvoa esteve concessionado à empresa Varzim-Sol que pertence ao mesmo grupo do Casino Estoril (Estoril Sol) até 2026. Ver também Correntes d'Escritas Referências Ligações externas «Casino da Póvoa». https://www.casinosbarriere.com/pt/povoa «Architecture Office». www.atelierfernandojorgecorreia.com
Instituto Politécnico do Porto

El Instituto Politécnico do Porto (IPP, en castellano Instituto Politécnico de Oporto) fue creado en 1985 a partir de la unión de varias escuelas e institutos centenarios, y su objetivo fue impulsar los estudios politécnicos en Portugal. En el año lectivo 2003/2004 estaban matriculados en el Instituto Politécnico do Porto cerca de 15.000 alumnos. En el Instituto trabajaban 998 docentes y 304 operarios no docentes. Aquel año lectivo, ofrecía 2000 plazas, para las cuales tuvo cerca de 7000 candidaturas. En la actualidad, es el principal politécnico de Portugal, aunque el Instituto Politécnico de Lisboa cuenta con más escuelas. Escuelas e institutos ISEP - Instituto Superior de Engenharia ISCAP - Instituto Superior Contabilidade e Administração ESTSP - Escola Superior de Tecnologias da Saúde ESE - Escola Superior de Educação ESMAE - Escola Superior de Música e Artes do Espectáculo ESEIG - Escola Superior de Estudos Industriais e Gestão ESTGF - Escola Superior de Tecnologia e de Gestão Enlaces externos IPP Eu.IPP (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última). Biblioteca Central Serviços Académicos Departamento Desportivo do Politécnico
Institut polytechnique de Porto

L'institut polytechnique de Porto (IPP), ou plus couramment connu sous Polytechnique de Porto (P.Porto), est un institut polytechnique public portugais fondé en 1985 à Porto. Histoire Organisation L'institut polytechnique possède 8 écoles à travers ses 3 campus : Porto Institut supérieur d'ingénierie (ISEP) Institut supérieur de comptabilité et administration - Instituto Superior de Contabilidade e Administracao do Porto (ISCAP) École supérieure de santé (ESS) École supérieure d'éducation (ESE) École supérieure de musique et arts du spectacle (ESMAE) Póvoa de Varzim/Vila do Conde École supérieure d'hôtellerie et du tourisme (ESHT) École supérieure d'arts médiatiques et de design (ESMAD) Tâmega et Sousa École supérieure de technologie et gestion (ESTG) Classements internationaux En 2021, P.Porto se classe à la 418e place parmi les meilleures universités européennes selon le classement du Times Higher Education. Références Voir aussi Articles connexes Liste des universités au Portugal Liens externes (pt) Site officiel Ressources relatives à la recherche : Classement académique des universités mondiales CrossRef Horizon 2020 Portail de l’éducation Portail des universités Portail du Portugal
Embaixada da Rússia em Lisboa

A Embaixada da Rússia em Lisboa é a mais alta representação diplomática da Rússia em Portugal. A Embaixada está localizada em Lisboa e tem como objetivo promover os interesses russos em Portugal. Ver também Embaixada de Portugal em Moscovo Missões diplomáticas da Rússia Missões diplomáticas em Portugal Relações entre Portugal e Rússia Referências Ligações externas «Página oficial» (em português e russo)
Ukrainische Botschaft in Lissabon

Die Ukrainische Botschaft in Lissabon ist die diplomatische Vertretung der Ukraine in Portugal. Das Botschaftsgebäude befindet sich in der Avenida das Descobertas 18 in Lissabon. Ukrainische Botschafterin in Portugal ist seit Februar 2023 Maryna Mykhailenko. Geschichte Nach dem Zerfall der Sowjetunion erklärte sich die Ukraine 1991 für unabhängig. Portugal hat die Ukraine am 7. Januar 1992 anerkannt. Die diplomatische Vertretung besteht seit März 2000, die Botschaft seit Oktober 2001. Der erste Botschafter war Anatolij Slenko. Seit dem 19. Oktober 2015 ist Inna Ohniwez als erste Frau außerordentliche und bevollmächtigte ukrainische Botschafterin in Portugal. Im Jahr 2018 hatten 29.218 Ukrainer ihren ständigen Wohnsitz in Portugal. Sie standen hinter den Rumänen mit 6,1 Prozent an vierter Stelle der offiziell registrierten Ausländer in Portugal. Konsulareinrichtungen der Ukraine in Portugal Konsularabteilung der Botschaft der Ukraine in Lissabon Konsulat in Porto, das den Konsularbezirk im Norden des Landes betreut Botschaftsgebäude in Lissabon Sitz der Botschaft ist in der Avenida das Descobertas 18 im Westen des Stadtzentrums der portugiesischen Hauptstadt. Das Gebäude ist ein modernes zweigeschossiges Bauwerk. Siehe auch Ukrainische Botschaft in Madrid Liste der Auslandsvertretungen der Ukraine Weblinks Botschaft der Ukraine in Portugal (portugiesisch) Botschaft der Ukraine in Portugal (ukrainisch) Fußnoten
Embassy of Ukraine, Lisbon

Embassy of Ukraine in Portugal (Ukrainian: Посольство України в Португалії) is the diplomatic mission of Ukraine in Lisbon, Portugal. Since 2015, the Ukrainian ambassador in Portugal has been Inna Ohnivez. History of diplomatic relations Portugal recognized the independence of Ukraine on January 7, 1992. Diplomatic relations between two countries were established on January 27, 1992. The embassy of Ukraine in Lisbon was opened in March 2000. See also Portugal-Ukraine relations List of diplomatic missions in Portugal Foreign relations of Portugal Foreign relations of Ukraine References External links Official website
Embajada de Ucrania en Portugal

La Embajada de Ucrania en Lisboa es la misión diplomática de Ucrania en Portugal. El edificio de la embajada se encuentra en la avenida das Descobertas núm. 18 en Lisboa. Desde octubre de 2015, la embajadora Extraordinaria y Plenipotenciaria de Ucrania en la República Portuguesa es Inna Ohnivez.​ Historia Tras el colapso de la Unión Soviética, Ucrania se declaró independiente en diciembre de 1991. Portugal reconoció Ucrania el 7 de enero de 1992. Las relaciones diplomáticas se establecieron el 27 de enero de 1992 en Kiev por Anatoliy Zlenko y João de Deus Pinheiro.​ El marzo de 2000 se abrió la embajada de Ucrania en Lisboa. La embajada ha estado ocupando su edificio actual desde el diciembre de 2001.​ Embajadores Anatoliy Zlenko (1998-2000)​ Kostiantyn Tymoshenko (2001-2005)​ Rostyslav Tronenko (2005-2010)​ Oleksandr Nykonenko (2010-2014)​ Inna Ohnivez (2015-presente)​ Véase también Misiones diplomáticas de Ucrania Referencias Enlaces externos Página web oficial (en portugués)
Ambassade van Oekraïne in Portugal

De Ambassade van Oekraïne in Portugal is de vertegenwoordiging van Oekraïne in de Portugese hoofdstad Lissabon. Na de onafhankelijkheidsverklaring van Oekraïne op 24 augustus 1991 erkende Portugal deze onafhankelijkheid op 7 januari 1992. Ambassadeurs Inna Ohnivets is anno 2021 de ambassadeur. Zlenko Anatoliy Maksymovych (1998–2000) Tymoshenko Konstantin Vladimirovich (2001–2005) Tronenko Rostislav Vladimirovich (de 2005–mei 2010) Nikonenko Alexander Nikolaevich (oktober 2010-maart 2014) Tretyak Leonid Oleksandrovych (april 2014-oktober 2015) Ognivets Inna Vasylivna (oktober 2015-) Externe links website Ministry of Foreign Affairs of Ukraine - Portugal
Embaixada da Ucrânia em Lisboa

A Embaixada da Ucrânia em Portugal (em ucraniano: Посольство України в Португалії) é a missão diplomática da Ucrânia em Lisboa, Portugal. Atualmente a Embaixadora Extraordinária e Plenipotenciária da Ucrânia em Portugal é Maryna Mykhailenko. História das relações diplomáticas Portugal reconheceu a independência da Ucrânia em 7 de janeiro de 1992 . As relações diplomáticas entre os dois países foram estabelecidas em 27 de janeiro de 1992. Ver também Embaixada de Portugal em Kiev Missões diplomáticas da Ucrânia Missões diplomáticas em Portugal Relações entre Portugal e Ucrânia Referências Ligações externas «Página oficial» (em português, ucraniano, e inglês)
Посольство Украины в Португалии

Посольство Украины в Португальськой Республике (укр. Посольство України в Португальській Республіці) — главная дипломатическая миссия Украины в Португальской Республике, расположена в столице страны Лиссабоне. Чрезвычайный и Полномочный Посол Украины в Португалии: с 21 февраля 2023 года Михайленко Марина Юрьевна. Посольство Основная задача посольства Украины в Лиссабоне — представлять интересы Украины, способствовать развитию политических, экономических, культурных, научных и других связей, а также защищать права и интересы граждан и юридических лиц Украины, которые находятся на территории Португалии. Посольство способствует развитию межгосударственных отношений между Украиной и Португалией на всех уровнях, с целью обеспечения гармоничного развития взаимных отношений, а также сотрудничества по вопросам, представляющим взаимный интерес. Посольство исполняет также консульские функции. История дипломатических отношений Португальская Республика признала провозглашённую 24 августа 1991 года Украину 7 января 1992 года. 27 января 1992 года были установлены дипломатические отношения между Украиной и Португалией. В марте 2000 года начало свою работу Дипломатическое представительство Украины в Лиссабоне, которое с октября 2001 года фигурует как Посольство Украины в Португалии. С декабря 2001 года Посольство Украины размещается в арендованном здании с адресом по улице Авенида даш Дешкоберташ, 18. Послы Украины в Португалии Анатолий Максимович Зленко (14 апреля 1998 — 17 октября 2000) Константин Владимирович Тимошенко (31 августа 2001 — 21 ноября 2005) Ростислав Владимирович Троненко (19 декабря 2005 — 12 мая 2010) Александр Николаевич Никоненко (6 июля 2010 — 19 марта 2014) Леонид Александрович Третьяк (30 апреля 2014 — 19 октября 2015) временный поверенный Инна Васильевна Огнивец (19 октября 2015 — 24 июня 2022) Владимир Иванович Козлов (2022—2023) временный поверенный Марина Юрьевна Михайленко (с 21 февраля 2023) См. также Список дипломатических миссий Украины Посольство Португалии в Киеве Примечания Ссылки Официальный сайт Посольства Украины в Португалии. (укр.)
Estación de Pampilhosa

La Estación Ferroviaria de Pampilhosa, igualmente conocida como Estación de Pampilhosa, es una plataforma de la línea del Norte, que sirve a parroquias de Pampilhosa, en el Distrito de Aveiro, en Portugal. Historia Inauguración El tramo entre Taveiro y Estarreja de la línea del Norte, en el cual la estación se inserta, abrió a la explotación el 10 de abril de 1864.​ El tramo de la línea de Beira Alta, entre esta estación y Vilar Formoso, fue inaugurado el 1 de julio de 1883, teniendo la continuación de esta línea hasta Figueira da Foz sido abierta el 3 de agosto del mismo año.​​ siglo XXI Estaba previsto, en enero de 2011, que fuesen realizadas obras de conservación de las catenarias, en el interior de esta estación, entre el primer y cuarto trimestre de 2012.​ Características Localización y accesos Esta plataforma se encuentra junto a la localidad de Pampilhosa, con acceso por la calle de la República.​ Descripción física En enero de 2011, presentaba siete vías de circulación, con 180 a 780 metros de longitud; las plataformas tenían entre 220 y 315 metros de extensión, y 30 a 40 centímetros de altura.​ Véase también Red Ferroviaria Nacional Comboios de Portugal Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre la Estación de Pampilhosa. Página de la Estación de Pampilhosa, en el portal de la transportista Comboios de Portugal Página con fotografías de la Estación de Pampilhosa, en la web Railfaneurope