Římský chrám v Évoře

Římský chrám v Évoře (portugalsky Templo romano de Évora; někdy mylně označovaný i jako Dianin chrám) je antický chrám v portugalském městě Évora. Patří k historickému centru města, které bylo zařazeno na seznam světového dědictví UNESCO. Je jednou z nejvýznamnějších památek vztahujících se k římské a lusitánské civilizaci na portugalském území. Historie Předpokládá se, že chrám byl postaven kolem prvního století našeho letopočtu na počest císaře Augusta, který byl uctíván jako bůh během své vlády i poté. Chrám byl postaven na hlavním veřejném náměstí (fóru) Évory, tehdy nazývané Liberalitas Iulia. Má se za to, že ve 2. a 3. století byl chrám součástí radikální redefinice městského centra, kdy se náboženská úcta i civilní správa začaly orientovat kolem centrálního prostoru; stavba byla v této době upravena. Chrám byl těžce poškozen během 5. století invazí germánských kmenů. Ve 14. století sloužil prostor chrámu jako bašta městského opevnění. Kronikář Fernão Lopes o něm napsal, že je v troskách. V roce 1467 portugalský král Alfons V. povolil Soeiru Mendesovi brát z chrámu kameny pro stavební účely a obranu. Ruiny chrámu byly ve středověku začleněny do věže opevnění Évory. Základna, sloupy a architrávy chrámu byly zapuštěny do zdí středověké stavby; prostory takto uraveného chrámu sloužily od 14. století do roku 1836 jako řeznictví; toto nové využití chrámu pomohlo zachovat jeho zbytky před úplným zničením. Iluminace manuelského foralu (úřední listiny) z roku 1501 zobrazuje chrám jako součást obranné věže. V 17. století se začaly objevovat zmínky o „Chrámu Diany“; jako první tak ruinu označil kněz Manuel Fialho; spojení s římskou bohyní lovu však archeologie nepotvrdila, takže jde o legendu. Jiné hypotézy říkaly, že chrám mohl být zasvěcen Diovi, římskému nejvyššímu bohu. K první rekonstrukci chrámu došlo v roce 1789, řídil ji James Murphy. Na začátku 19. století měla stavba kolem sloupořadí stále pyramidální merlony typické pro středověké arabské stavby. V roce 1836 zde skončilo řeznictví. V roce 1840 získal Cunha Rivara, tehdejší ředitel veřejné knihovny v Évoře od portugalské inkvizice právo zbořit budovy přistavěné k severní fasádě chrámu. Po demolici zde začal první velký archeologický výzkum v Portugalsku. Ten odhalil nádrže primitivního akvaduktu. Se zahušťováním městského prostoru však rostl tlak na památku a v roce 1863 byl částečně zbořen její strop; nádrže objevené archeology byly také částečně zničeny při rozšiřování a terénních úpravách hlavního náměstí. V roce 1869 navrhl Augusto Filipe Simões demolici okolních středověkých staveb, aby se obnovil původní vzhled římského chrámu. O tři roky později byly pod vedením italského architekta Giuseppe Cinattiho pozůstatky středověkých staveb demolovány a byla provedena obnova chrámu v souladu s dobovým romantickým pojetím. Od 1. června 1992 památku převzal Portugalský institut architektonického dědictví. V září 1992 pak byla vypsána veřejná soutěž na úpravu římského chrámu a oblasti kolem něj. V letech 1989 až 1994 byly dokončeny nové vykopávky v okolí chrámu konané pod dohledem německého archeologa Theodora Hauschilda. Architektura Chrám se nachází na centrálním náměstí Évory, v nejvyšším bodě městské akropole. Je obklopen budovami dříve spojenými s inkvizicí v Portugalsku: je tu katedrála, palác inkvizitorů, palác vévodů z Cadavalu, inkviziční soud a kostel a kláštera Lóios; v blízkosti je také veřejná knihovna a muzeum Évory. Původní chrám byl pravděpodobně podobný chrámu Maison Carrée v Nîmes. Zbyla z něj celá základna (neboli pódium z pravidelných a nepravidelných žulových bloků), ruiny schodiště, neporušené sloupořadí severní fasády (sestávající ze šesti sloupů) s architrávem a vlysem, čtyři sloupy na východní straně s architrávem a vlysem a západní fasáda se třemi sloupy, architrávem a vlysem. Stavba byla orientována na jih, o čemž svědčí rozsáhlé schodiště; další Hauschildova šetření naznačují, že komplex pravděpodobně zahrnoval zrcadlový bazén a monumentální portikus. Portikus měl původně šest sloupců. Zděná platforma je umístěna na žulovém podstavci se čtvercovými rohy a zbytky zaoblených ploch: pódium je 25 metrů dlouhé, 15 metrů široké a 3,5 metrů vysoké. Žlábkované dříky korintských sloupů, sestávající ze sedmi částí, dosahují výšky od 1,2 metru do 6,2 metru. Jsou umístěny na okrouhlých světlých mramorových podstavcích z Estremozu a zakončeny vyřezávanými hlavicem rovněž z mramoru se zdobenými abakusy s květinovými motivy (měsíčky, slunečnice a růže). Zbytek kladí je postaven z žuly. Původně tu byl zrcadlový bazén, jehož stopy byly nalezeny při vykopávkách na konci 20. století. Mezi žulovou a mramorovou částí stavby je rovnováha a harmonie: její vzhled, přestože je považován za jednu z nejlépe zachovaných římských ruin na poloostrově, byl ve skutečnosti obnoven v romantickém stylu Giuseppem Cinattim podle tehdy populárního pojetí. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Roman Temple of Évora na anglické Wikipedii. Literatura RESENDE, André de. Historia da Antiguidade da Cidade de Évora. Évora, Portugal: [s.n.], 1573. (Portuguese) RESENDE, André de. Libri Quator de Antiquittatibus Luzitaniae. Redakce Diogo Mendes de Vasconcelos. Évora, Portugal: [s.n.], 1593. (Portuguese) VASCONCELOS, Diogo Mendes. Liber V de Municipio Eborensi. Évora, Portugal: [s.n.], 1593. (Portuguese) ESTAÇO, Gaspar. Collecçam de Antiguidades de Évora. Lisbon, Portugal: [s.n.], 1785. Kapitola Várias Antiguidades de Portugal. (Portuguese) PATRÍCIO, Amador (Martim Cardoso de Azevedo). Historia da Antiguidade da Cidade de Évora. Évora, Portugal: [s.n.], 1793. (Portuguese) BARATA, António Francisco. Restauração do Templo Romano em Évora. Évora, Portugal: Instituto Vasco da Gama, 1872. (Portuguese) SIMÕES, Augusto Filipe. Escriptos Diversos. Coimbra, Portugal: [s.n.], 1888. Kapitola O Templo Romano de Évora. (Portuguese) FIALHO, Manuel. Boletim da Comissão Municipal de Turismo. [s.l.]: [s.n.], July–September 1944. Kapitola Évora Ilustrada, A Cidade de Évora. (Portuguese) GARCÍA Y BELLIDO, A. Conimbriga, Portugal. [s.l.]: [s.n.], 1971. Kapitola El Recinto Mural Romano de Ebora Liberalitas Julia. (Spanish) ETIENNE, Robert. Le Culte Impériale dans la Péninsule Ibérique d'Auguste à Dioclétien. Paris, France: [s.n.], 1974. (French) ALARCÃO, Jorge. Portugal Romano. Lisbon, Portugal: [s.n.], 1988. (Portuguese) HAUSCHILD, Theodor. Zur Typologie römischer Tempel auf der Iberischen Halbinsel. Peripterale Anlagen in Barcelona, Mérida und Evora. Badajoz, Spain: [s.n.], 1982. (German) HAUSCHILD, Theodor. Trabalhos de Arqueologia do Sul. Évora, Portugal: [s.n.], 1986. Kapitola Investigações efectuadas no Templo e Évora em 1986. (Portuguese) HAUSCHILD, Theodor. Untersuchungen am Römischen Tempel von Evora, Vorbericht, 1986-1987. Madrid, Spain: [s.n.], 1988. (German) SILVA, António Carlos. Boletim de Cultura da Câmara Municipal. Évora: [s.n.], 1994–1995. Kapitola A restauração do Templo Romano de Évora, A Cidade de Évora. (Portuguese) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu římský chrám v Évoře na Wikimedia Commons