NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ponte Vasco da Gama

Il ponte Vasco da Gama è un ponte che attraversa il fiume Tago e collega Montijo e Sacavém all'interno dell'area della Grande Lisbona e vicino al Parque das Nações, dove si è tenuto l'Expo '98, l'esposizione universale che celebrava il 500º anniversario della rotta marittima per l'India compiuta da Vasco da Gama. Fa parte del percorso della Autoestrada A12. Descrizione Inaugurato il 4 aprile 1998, con i suoi 17,2 chilometri (12,345 chilometri di lunghezza più altri 4,840 chilometri di viadotti) è stato il ponte più lungo d'Europa fino al 2018, anno dell'inaugurazione del Ponte di Crimea. Il ponte è stato costruito per alleviare il traffico dell'altro ponte della capitale lusitana (il ponte 25 de Abril) ma, nonostante abbia dirottato una significativa quantità di veicoli evitando che attraversassero il centro di Lisbona, risultò presto chiara la necessità di un terzo ponte in grado di superare il Tago ancora più ad ovest. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Ponte Vasco da Gama Collegamenti esterni (PT) AA.VV., Ponte Vasco da Gama, su monumentos.gov.pt, 2001, 2013. (EN) Melissa Petruzzello, Vasco da Gama Bridge, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc. Ponte Vasco da Gama, su archINFORM. (EN) Ponte Vasco da Gama, su Structurae. Sito web ufficiale - in portoghese, su lusoponte.pt.
Vasco da Gamabrug

De Vasco da Gamabrug (Ponte Vasco da Gama) is een ruim 12 kilometer lange (gedeeltelijke) tuibrug over de Taag ten oosten van Lissabon. Zij verbindt de plaatsen Sacavém en Montijo en is genoemd naar de Portugese ontdekkingsreiziger Vasco da Gama (1460 of 1469-1524). De snelwegbrug van de A12 is de langste brug van de EU, en na de Krimbrug (Rusland/Oekraïne) de langste brug van Europa. Ontwerp en bouw De bouw begon in 1995 en de brug werd geopend op 29 maart 1998, voor Expo '98 in Lissabon en 500 jaar na de ontdekking van de zeeroute naar India via Kaap de Goede Hoop. De brug verbindt het noorden van Lissabon met de zuidoever van de Taag in buurt van Montijo. Ze omvat viaducten met een totale lengte van 12,345 km en werd gebouwd door de privéonderneming Lusoponte, die voor 40 jaar concessie heeft voor tolheffing. In 2023 is de tol 3,05 euro voor verkeer in noordwaartse richting; zuidwaarts is gratis. Lusoponte heeft eenzelfde concessie voor de verdergelegen Ponte 25 de Abril.
Podul Vasco da Gama

Ponte Vasco da Gama este un pod suspendat care traversează râul Tagus în apropierea Lisabonei, în Portugalia. Este cel mai lung pod din Europa, cu o lungime totală de 17.200 de metri; podul traversează estuarul râului Tagus legând orașele Sacavém și Montijo. A fost numit în cinstea exploratorului Vasco da Gama. A fost proiectat să reziste unui cutremur de 4,5 ori mai puternic decât cutremurul care a lovit Lisabona în 1755 (estimat la 8,7 pe scara Richter). Poate rezista unei viteze a vântului de 250 km/h. Stâlpii de susținere îngropați cel mai adânc, de 2,2 și 1.7 metri diametru, ajung la o adâncime de 85 de metri sub nivelul mării. A fost proiectat să dureze 120 de ani. Din cauza lungimii sale, a fost nevoie să se ia în calcul și sfericitatea Pământului pentru a așeza corect stâlpii (altfel ar fi apărut o diferență de 80 de centimetri la capătul podului). Lățimea podului este de 30 de metri, iar deschiderea principală de 450 de metri. Construirea podului a început în 1995 și traficul rutier a început pe 29 martie, 1998, după doar 18 luni și chiar înaintea Expo 98, un târg mondial, la 500 de ani de la descoperirea de către Vasco da Gama a căii maritime dintre Europa și India. Pentru a parcurge podul spre nord trebuie plătită o taxă de 2,15 euro; în sens invers accesul este liber. Note Legături externe Materiale media legate de Podul Vasco da Gama la Wikimedia Commons en Informații generale en Știrea BBC despre inaugurarea podului
Most Vasco da Gama

Most Vasco da Gama (portugalsko: Ponte Vasco da Gama) je most s poševnimi zategami obdan z viaduktoma in se razteza čez reko Tajo v Parque das Nações v Lizboni, glavnem mestu Portugalske. Je drugi najdaljši most v Evropi (vključno z viadukti) v skupni dolžini 17,2 km (0,8 kilometra glavnega razpona, 11,5 km viadukta in 4,8 km namenskih dovoznih cest). Njegov namen je omiliti zastoje na drugem pomembnem mostu v Lizboni - mostu 25 de Abril in da se pridruži prej nepovezanim avtocestam okoli Lizbone. Gradnja se je začela februarja 1995, most je bil odprt za promet 29. marca 1998, ravno pravi čas za Expo 98, svetovno razstavo, s katero so praznovali 500. obletnico odkritja Vasco da Gama morske poti iz Evrope v Indijo. Opis Na mostu je šest prometnih pasov, ima omejitev hitrosti 120 km / h (enako kot na avtocestah), razen na enem odseku, kjer je omejena na 100 km / h. V vetrovnih, deževnih in meglenih dneh je omejitev hitrosti zmanjšana na 90 km / h. Število prometnih pasov se bo lahko razširilo na osem, ko bo promet dosegel dnevno povprečje 52.000. Odseki mostu so: severna dostopna cesta severni viadukt - 488 m viadukt Expo - 672 m; 12 razponov Glavni most - glavni razpon: 420 m; stranska 203 m vsak (skupna dolžina: 829 m); pilona sta visoka 150 m; svetla višina za plovbo pri visoki plime znaša 45 m; centralni viadukt - 6.351 m; 80 montažnih razponov dolgih po 78 m; 81 stebrov do 95 m globokih; višina od 14 m do 30 m; južni viadukt - 3.825 m; 84 razponov po 45 m; 85 stebrov; južna dostopna cesta - 3.895 m; vključuje cestninsko postajo (18 stez) in dva oskrbna centra. Gradnja in stroški Projekt vreden $ 1,1 milijarde je bil razdeljen na štiri dele, vsak zgrajen z drugo družbo in nadzorovan s strani neodvisnega konzorcija. Na gradbišču je bilo do 3300 delavcev istočasno. Dela so trajala 18 mesecev za pripravo in 18 mesecev za gradnjo. Financiranje je potekalo preko sistema build-operate-transfer (BOT) družbe Lusoponte (zasebni konzorcij), ki je dobil prvo 40-letno cestnino za oba lizbonska mostova. Kapitalska družba Lusoponte je sestavljena: 50,4 % iz portugalskih podjetij, 24,8 % francoskih in 24,8 % britanskih. Od junija 2014 znaša cestnina 2,65 € na osebni avtomobil (do 11,55 € za tovornjak (avgust 2013)) proti severu (v Lizbono). Na južni smeri ni nobene cestnine. Pričakovana življenjska doba mostu je 120 let. Oblikovan je bil za prenašanje hitrosti vetra 250 km / h in potresa 4,5-krat močnejšega od zgodovinskega lizbonskega potresa leta 1755 (ocenjen na 8,7 stopnje po Richterjevi lestvici). Najgloblji piloti za temeljenje imajo premer do 2,2 m in so globoki do 95 m pod srednjo morsko gladino. Pritisk naravovarstvenikov na celotnem projektu je povzročil, da je levi viadukt razširjen na celino za ohranitev močvirja pod njim, tudi javna razsvetljava po celotnem mostu je nagnjena tako, da ne oddaja svetlobe na reki spodaj. Sklici www.civilium.net Arhivirano 2007-03-17 na Wayback Machine. Zunanje povezave Vasco da Gama Bridge on bridge-info.org Portal das Nações Discover the Ponte Vasco da Gama BBC news story of bridge opening Flickr photos of bridge
Vasco da Gama-bron

Vasco da Gama-bron, ritad av Armando Rito, är en snedkabelbro med en motorväg flankerad av viadukter som sträcker sig över floden Tajo i Parque das Nações i Lissabon, Portugals huvudstad. Den var tidigare den längsta bron i Europa, en titeln som Krimbron övertog 2018. Bron är den längsta i Europeiska unionen. Den byggdes för att lindra trängseln på Lissabons bro 25 de Abril och minska behovet av trafik mellan landets norra och södra regioner att passera genom huvudstaden. Brobygget påbörjades i februari 1995 och bron öppnades för trafik den 29 mars 1998, lagom till Expo 98, världsutställningen som firade 500-årsdagen av Vasco da Gamas upptäckt av sjövägen från Europa till Indien. Beskrivning Bron har sex körfält med en hastighetsbegränsning på 120 km/h, samma som på motorvägar, förutom på en sektion som är begränsad till 100 km/h. På blåsiga, regniga och dimmiga dagar sänks hastighetsgränsen till 90 km/h. Antalet körfält kommer att utökas till åtta när trafiken når ett dagligt genomsnitt på 52 000. Bro- och tillfartsvägsavsnitt är Norra tillfartsvägar: 945 m Norra viadukten: 488 m Expo viadukt: 672 m, 12 sektioner Huvudbro: huvudspännvidd: 420 m, sidospann: 203 m vardera (total längd: 829 m), betongpelare: 150 m hög, fri höjd för navigering vid högvatten: 45 m Central viadukt: 6,351 km, 80 prefabricerade sektioner 78 m långa, 81 pelare upp till 95 m djupa, höjd från 14 - 30 m Södra viadukten: 3,825 km, 45-meters sektioner, 84 sektioner, 85 pelare Tillfartsvägar söderut: 3,895 km inklusive tullplatsen (18 grindar) och två serviceområden Byggnation och kostnad Projektet på 1,1 miljarder USD delades upp i fyra delar, som var och en byggdes av ett eget företag och övervakades av ett oberoende konsortium. Det var upp till 3 300 arbetare samtidigt på projektet, vilket tog 18 månaders förberedelse och 18 månaders byggnation. Finansieringen sker via ett bygg-drift-överföringssystem av Lusoponte, ett privat konsortium som får de första 40 åren av vägtullar för båda Lissabon-broarna. Lusopontes kapital kommer till 50,4 procent från portugisiska företag, 24,8 procent från franska och 24,8 procent från brittiska. Bron har en förväntad livslängd på 120 år, efter att ha designats för att motstå vindhastigheter på 250 km/h och hålla upp till en jordbävning som är 4,5 gånger högre än normerna för byggmotstånd i Lissabon. De djupaste grundpelarna, upp till 2,2 m i diameter, drevs ner till 95 m under medelvattennivån. Miljötrycket under hela projektet resulterade i att viadukterna på västra stranden förlängdes inåt landet för att bevara kärren under, samt att lyktstolparna över hela bron lutades inåt för att inte kasta ljus på floden nedanför. Panoramabild Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Vasco da Gama Bridge, 19 augusti 2023. Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Vasco da Gama-bron. Vasco da Gama Bridge on bridge-info.org Portal das Nações Discover the Ponte Vasco da Gama BBC news story of bridge opening Flickr photos of bridge
Вашку да Гама (міст)

Міст Ва́шку да Ґа́ма або Міст Ва́ско да Га́ма (порт. Ponte Vasco da Gama, МФА: [põt(ɨ) 'vaʃku dɐ 'gɐmɐ]) — вантовий міст, що переходить у віадук через річку Тежу у північно-східній частині міста Лісабона, Португалія. Найдовший міст у Європі (разом з віадуками і під'їзними дорогами), його довжина становить 17,2 км, у тому числі 0,829 км основного мосту, 11,5 км — віадук, і 4,8 км під'їзних доріг. Головне призначення мосту полягає в тому, щоб зменшити затори на іншому мосту Лісабона (Міст 25 квітня) і з'єднати автошляхи, що розходяться з португальської столиці. Рух по мосту було відкрито 29 березня 1998 року, через 18 місяців після початку будівельних робіт, перед міжнародною виставкою Expo 1998; у тому ж році відзначалося 500-річчя відкриття Васко да Гама морського шляху з Європи до Індії. Загальні характеристики По мосту проходить шестисмугова автомагістраль з обмеженням швидкості до 120 км/год протягом більшої його частини і 100 км/год — на одній його секції. Секції мосту Північна під'їзна дорога; Північний віадук — 488 м; Віадук Expo — 672 м; 12 секцій; Головний міст — 420 м; бокові ділянки: 203 м кожна (загальна довжина: 829 м); Центральний віадук — 6351 м; 80 секцій довжиною 78 м; Південний віадук — 3825 м; 84 секції по 45 м; Південні під'їзні шляхи — 3895 м Будівництво і вартість робіт Проект було розбито на чотири частини, усі вони будувалися різними компаніями, а будівництвом керував незалежний консорціум. Безпосереднім будівництвом мосту займалося 3 300 робітників, виконання робіт тривало 18 місяців, перед тим ще 18 місяців велася підготовка до будівництва. Конструкція мосту розрахована на експлуатацію протягом 120 років, повинна витримати вітер швидкістю до 250 км/год і землетрус в 4,5 рази сильніший сумнозвісного Лісабонського землетрусу 1755 року (8,7 балів за шкалою Ріхтера). Найглибші палі мають 2,2 м в діаметрі, вони занурені на глибину 95 м нижче рівня моря. Через велику довжину мосту необхідно було врахувати викривлення Землі для правильного ведення будівельних робіт, в іншому випадку помилка в проектуванні в висоті мосту між протилежними його кінцями сягнула б 80 см. Для зменшення впливу мосту на екологію віадук будувався максимально далеко до другого берега з тим, щоб під ним залишилось природне середовище, освітлення було спроектоване таким чином, щоб світло ламп не потрапляло в річку. Міст будувався на приватні кошти; консорціум Lusoponte, що фінансував будівництво, отримав концесію на 40 років і має право отримувати платню за проїзд обома лісабонськими мостами. Капітал Lusoponte складається з 50,4 % вкладів португальських компаній, 24,8 % — французького і 24,8 % — британського капіталу. Із 2008 року плата за проїзд мостом — від 2,25 євро (для легкових автомобілів) до €10,10 (для вантажівок) лише у Лісабонському напрямку. Плату за проїзд в південному напрямку не передбачено. Джерела www.civilium.net (порт.) Portal das Nações, Discover the Ponte Vasco da Gama [Архівовано 12 березня 2008 у Wayback Machine.] (ісп.) Portugal celebrates opening of giant bridge [Архівовано 7 жовтня 2007 у Wayback Machine.] (англ.) Bridge Pros profile Flickr photos of bridge Graphic and technical information (ісп.) Примітки
Cathédrale Velha de Coimbra

La Vieille cathédrale de Coimbra ou cathédrale Notre-Dame-de-l'Assomption (en portugais : Catedrale Velha de Coimbra, Nossa Senhora da Assunção) est un édifice religieux catholique de style roman, de la ville de Coimbra, au Portugal. Construite comme cathédrale au XIIe siècle et jouant un rôle historique important durant plusieurs siècles, l'église perdit ce statut lorsque le siège épiscopal fut transféré dans l'ancienne église des Jésuites, à la fin du XVIIIe siècle. Historique En 1139, après la bataille d'Ourique, Afonso Henriques devient le premier roi du Portugal. Il décide alors de financer la construction d'une nouvelle cathédrale. Le chantier fut ouvert en 1146, mais le progrès des travaux fut d'abord lent sous l'évêque Bernardo, puis s'accélera à partir de 1162 grâce à l'aide financière de l'évêque D. Miguel Salomão. En 1182, l'évêque Bernudos, successeur de Miguel Salomão, y est enterré et en 1185, le second roi du Portugal, D. Sancho I, est couronné. L'essentiel de la construction sera achevé au début du XIIIe siècle avec les travaux du cloître autour de 1218, pendant le règne du roi Afonso II. Sa conception vient du maître Roberto qui a déjà dirigé la construction de celle de Lisbonne. La direction du travail, quant à elle, a été effectuée par le maître Bernardo puis par Soeiro, un architecte qui a ensuite travaillé dans d'autres églises à Porto. D'importants travaux ont eu lieu au XVIe siècle (décoration des nefs avec de la faïence, création de la Porta Speciosa au nord et modification de l'absidiole sud) mais la majeure partie de l'édifice a été maintenue. En 1772, plusieurs années après l'expulsion des Jésuites par le marquis de Pombal, le siège épiscopal a été transféré à l'ancienne église des Jésuites appelée aujourd'hui Sé Nova de Coimbra. Le comte de Coimbra, Sesnando Davides y est enterré. Galerie Notes et références Voir aussi Articles connexes Cathédrale de Coimbra Liste des cathédrales du Portugal Liste des monuments nationaux du district de Coimbra Liste des cathédrales inscrites au patrimoine mondial Liens externes Ressources relatives à l'architecture : Directorate General of Cultural Heritage Sistema de Informação para o Património Arquitectónico Ressource relative à la religion : GCatholic.org Portail du catholicisme Portail de l’architecture chrétienne Portail des monuments nationaux du Portugal Portail du patrimoine mondial
Cattedrale vecchia di Coimbra

La cattedrale vecchia di Coimbra (Sé Velha de Coimbra) è una chiesa cattolica di Coimbra e in passato cattedrale della diocesi di Coimbra. Si tratta di uno dei più importanti edifici romanici del Portogallo. Storia La costruzione della Sé Velha iniziò poco dopo la Battaglia di Ourique (1139), quando il conte Afonso Henriques si dichiarò Re del Portogallo e scelse Coimbra come capitale. I lavori ebbero inizio nel 1146 ma procedettero lentamente a causa della carenza di finanziamenti fino a che non intervenne il vescovo D. Miguel Salomão, finanziando lui i lavori dal 1162, il che li accelerò notevolmente. Nel 1182 vi fu inumata la salma del vescovo Bernudos, successore di Salomão, e nel 1185 la nuova cattedrale fu sede dell'incoronazione a re del Portogallo Sancho I. La parte essenziale della costruzione fu completata all'inizio del XIII secolo con i lavori del chiostro verso il 1218, durante il regno di Afonso II. L'impostazione le venne dal capomastro Roberto, che aveva già diretto la costruzione della cattedrale di Lisbona. Fu cattedrale dal 1218. Importanti lavori furono eseguiti nel XVI secolo (decorazione delle navate con ceramiche, creazione della Porta Speciosa a nord e modifiche delle absidiole a sud), pur mantenendosi invariata gran parte dell'edificio. Nel 1772 la vecchia cattedrale perse il suo titolo, quando chiesa episcopale divenne la chiesa del Santissimo Nome di Gesù, già dei gesuiti. Con il "declassamento" da chiesa cattedrale fu dedicata alla Santa casa della Misericordia. Galleria d'immagini Voci correlate Chiesa cattolica in Portogallo Cattedrali in Portogallo Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla cattedrale vecchia di Coimbra Collegamenti esterni Sito ufficiale della diocesi di Coimbra, su diocesedecoimbra.pt.
Stara Katedra w Coimbrze

Stara Katedra w Coimbrze (port. Sé Velha de Coimbra) – świątynia wzniesiona w 1162 roku. Jest jednym z najbardziej charakterystycznych zabytków architektury romańskiej w Portugalii. Katedra do dziś zachowała się w prawie nienaruszonym stanie, natomiast renesansowa Piękna Brama (Porta Especiosa) dobudowana do północnej ściany świątyni, jest mocno zniszczona. Przypisy
Старий Коїмбрський собор

Стари́й Кої́мбрський собо́р (порт. Sé Velha de Coimbra), або Собо́р Внебовзя́ття Ді́ви Марі́ї — католицький катедральний собор у Португалії, в місті Коїмбра, парафії Алмедіна. Пам'ятка романського стилю XII—XIII століття. Колишня власність Коїмбрської діоцезії. Стара катедра єпископів Коїмбрських до 1772 року. Історія Названий на честь Внебовзяття Діви Марії. За переказом спорудження собору почалося 1139 року, невдовзі після перемоги першого португальського короля Афонсу І в битві при Оріке. Роботи велися під наглядом місцевого єпископа Мігела Саломана. 1185 року у соборі відбулася коронація другого португальського короля Саншу І. Основні будівлі собору були завершені у першій половині ХІІІ століття, за правління короля Афонсу II. У XVI столітті відбулася часткова реставрація та перебудова споруди — каплиці, стіни та колони прикрасили плиткою; розбудували північний фасад і переробили апсиду південної каплиці. Частини екстер'єру та інтер'єр собору набули готичних та ренесансних форм. У 1718 році в майбутньому видатний португальський композитор Карлуш де Сейшаш змінив свого батька на посаді органіста собору. 1772 року після вигнання єзуїтів із Португалії катедру Коїмбрської діоцезії перенесли до Маннеристської церкви єзуїтів, що відтоді отримала назву Нового Коїмбрського собору. Після революції 1910 року собор націоналізували; він отримав статус Національного пам'ятника Португалії. Примітки Джерела Coimbra, Sé Velha de Portugal: diccionario historico, chorographico, heraldico, biographico, bibliographico, numismatico e artistico / E. Pereira, G. Rodrigues. — Lisboa : J. Romano Torres, 1906. — Vol. II. — P. 1088. Graf, Gerhard N. Portugal Roman. Le Sud du Portugal. Bd. 1, Éditions Zodiaque, Abbaye de la Pierre-Qui-Vire. 1986, ISBN 2-7369-0026-X, S. 139–160. Strelocke, Hans. Portugal. Vom Algarve zum Minho. 4. Auflage, Köln: DuMont Buchverlag, 1985, ISBN 3-7701-1369-1, S. 270–272. Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Старий Коїмбрський собор Igreja da Sé Velha // DGPC Sé Velha de Coimbra // SIPA Старий Коїмбрський собор
Quinta Vigia

Quinta Vigia je od 2. května roku 1984 oficiální rezidencí předsedy regionální madeirské vlády. Na Madeiře Quinta označuje vilu v rozsáhlých zahradách s dalšími stavbami. Původní Quinta Vigia stála od 16. století nedaleko od současné. Původně se nazývala Quinta das Angústias podle kapličky Nossa Senhora das Angústias, k níž byla přistavěna. V této původní quintě, kromě jiných známých osobností, přebývala i Sissi – manželka rakouského císaře, při léčebném pobytu v letech 1860-61 (při druhé návštěvě Madeiry roku 1893, 94 přebývala v hotelu Reid's). Původní quinta ustoupila v sedmdesátých letech hotelu Pestana Casino Park. Připomíná ji jen socha Sissi v tomto místě. Ostatní budovy se zahradami byly zcela přestavěny. Část zahrady v okolí dnešní Quinty Vigia a sousedící s parkem Santa Catarina byla změněna na malou botanickou zahradu a je částečně přístupná veřejnosti. Jsou zde i voliéry s exotickými ptáky. Ze zahrady je pěkný výhled na funchalský záliv s přístavem. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Quinta Vigia na Wikimedia Commons
Quinta Vigia

Quinta Vigia, also known as Quinta das Angústias and Quinta Lambert, is a quinta located in the city of Funchal, on the island of Madeira, which serves as the official residence and office of the President of the Regional Government of the Autonomous Region of Madeira. History During the 19th century several illustrious personalities passed through or lived in this quinta, due to several reasons. The original name of this quinta was Quinta das Angústias, due to having a chapel dating from the 17th century that invoked Our Lady of Anguish. Shortly thereafter Count Lambert, former field aide to the Russian empress, acquired the farm, having changed its name to Quinta Lambert. The farm returned to its old name Quinta das Angústias when it was acquired by Madeiran João Paulo de Freitas in 1903. Official residency In 1979, when the Autonomy had already been implemented in Madeira, the property was purchased by the Regional Government. For some time, its facilities were used to house the Madeira Conservatory of Music, until it was transferred to the old Hotel Nova Avenida in 1981. The quinta was renamed "Quinta Vigia" in 1982, after the original Quinta Vigia, located nearby and on the site of the current Hotel Pestana Casino Park, had disappeared. After works in its gardens, chapel and palace, the quinta was inaugurated as a residence. of the President of the Government on May 2, 1984. The gardens of the farm are open to the public, being mainly visited by foreign tourists. The farm also offers a beautiful view over the bay of Funchal. Gallery References