NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Fransk Polynesien

Fransk Polynesien, fransk Polynésie française (mere formelt: Territoire de la Polynésie Française), tidligere benævnt Fransk Oceanien, er et oversøisk fransk land, som består af 118 øer i Polynesien i det sydøstlige Stillehav. Hovedstaden er byen Papeete på øen Tahiti. Fra 1946 til 2003 havde Fransk Polynesien status som et fransk oversøisk territorium (territoire d'outre-mer). Siden 2004 har Fransk Polynesien haft status som et fransk oversøisk land (pays d'outre-mer). Øerne i Fransk Polynesien har et samlet areal på 4.167 km² fordelt på et havareal på over 2.500.000 km². Fransk Polynesien havde i 2002 245.405 indbyggere, heraf 83 % polynesiere, 12 % europæere, og 5 % asiater. 69 % af befolkningen boede i 2002 på øen Tahiti. Byen Papeete havde på samme tid 127.635 indbyggere. De mest kendte øer i Fransk Polynesien er Tahiti, Moorea og Bora Bora. Noget af det som har gjort Fransk Polynesien kendt er bl.a. den franske kunstmaler Paul Gauguin som opholdt sig på Tahiti og Marquesasøerne i perioderne 1891–93 og 1895–1903, hvor han malede flere af sine berømte malerier med polynesiske motiver. Derudover har det franske militær prøvesprængt atombomber på de afsidesliggende atoller Mururoa og Fangataufa i øgruppen Tuamotu i perioden 1966 til 1996. Det var også efter besøg på Tahiti at historiens nok kendteste mytteri fandt sted, nemlig "mytteriet på Bounty" hvor Fletcher Christian ledede mytteriet og senere sejlede til øen Pitcairn. Til slut kan det nævnes at det var på atollen Raroia i Tuamotu at Thor Heyerdahl og Kon-Tiki sluttede deres 101 dages sejlads i 1947. Fransk Polynesien er administrativt og geografisk opdelt i fem øgrupper: Selskabsøerne (bl.a. Tahiti, Moorea og Bora Bora) Tuamotu Marquesasøerne Gambier Australøerne Noter Eksterne henvisninger http://www.polynesie-francaise.gouv.fr/ Arkiveret 24. april 2006 hos Wayback Machine http://www.presidence.pf/ Arkiveret 11. maj 2011 hos Wayback Machine http://www.polynesie-francaise.gouv.fr/hc/inter/inter-subdiv.asp Arkiveret 12. december 2006 hos Wayback Machine http://www.tahiti-tourisme.com Arkiveret 28. august 2017 hos Wayback Machine https://www.cia.gov/library/publications/the-world-factbook/geos/fp.html Arkiveret 15. maj 2016 hos Wayback Machine på The World Factbook http://ucblibraries.colorado.edu/govpubs/for/frenchpolynesia.htm Arkiveret 7. juni 2008 hos Wayback Machine på UCB Libraries GovPubs Fransk Polynesien på Curlie (som bygger videre på Open Directory Project)
Francoska Polinezija

Francóska Polinézija (francosko Polynésie française, tahitijsko Pōrīnetia Farāni) je francoski čezmorski teritorij (pays d'outre-mer ali POM) v južnem Tihem oceanu. Francoska Polinezija sestoji iz več kot 100 večjih in manjših otokov ter atolov, ki se razprostirajo na površini veliki kot Zahodna Evropa. Največji in najbolj poseljen otok je Tahiti, ki leži v otoški skupini Družbenih otokov. Na njem je tudi glavno mesto, Papéete. Do leta 1957 se je otočje imenovalo Francoska Oceanija (Établissements français de l'Océanie). Skupna površina otokov meri 3.998 km². Celotno otočje sestavljajo: 1) Družbeno otočje (Archipelag de la Société) s površino 1647 km² se deli na dve skupini: Privetrni otoki (Îles du Vent) z glavnima otokoma Tahiti (1.042 km²) in Mooréa (132 km²) ter Zavetrni otoki (Îles sous le Vent) z glavnimi otoki Huahine, Raiatéa, Tahaa, Bora-Bora in Maupiti s površino 473 km². 2) Markizovo otočje (Îles Marquises) s površino 1274 km²; največja otoka sta Nuku Hiva in Hiva Oa in 3) Otoške skupine: Gambier (30 km²), največji otok Mangareva Tuamotu (885 km²), okoli 80 majhnih atolov Tubuai (164 km²), največji otoki v skupini: Tubuai, Rurutu in Rapa. Na otokih Fangataufa in Muroroa je bil petdesetih letih 20. stoletja francoski poligon za preizkušanje atomskih bomb. Sklici
Француска Полинезија

Француска Полинезија (фр. Polynésie française, Etablissements Français d’Oceanie, тах. Porinetia Farani) је француска прекоморска територија. Састоји се из већег броја мањих острва, атола и архипелага у јужном Тихом океану између 15° јужне географске ширине и 140° западне географске дужине. Најпознатији атол је Муруроа, а најпознатије и најнасељеније острво је Тахити. Историја Тахити је од 1842. француски протекторат, а од 1880. француска колонија. Преостала острва постала су француске колоније до 1881. У септембру 1995. Француска је извела атомску пробу у атолу Муруроа и тиме изазвала протесте широм света. Атомске пробе су обустављене јануара 1996. Географија Француска Полинезија се састоји из 128 острва и атола, који су подељени у 5 административних јединица: Архипелаг Туамоту (Archipel des Tuamotu) (78 атола) Аустралска Острва (Archipel des Australes) (7 острва) Друштвена Острва (Archipel de la Société) (14 острва) Острва Гамбје (Archipel des Gambier) (14 острва) Острва Маркиз (Archipel des Marquises) (15 острва) Острва се простиру на простору океана од 4.000.000 km², а површина копна је тек нешто изнад 4.000 km². Становништво Становништво Француске Полинезије чине: 83% Полинежани, 12% Европљани, и 5% Азијати (већином Кинези). По статистици из 2002, 69% становништва је живело на острву Тахити. 43,1% становника је млађе од 20 година. Пописи Политика У политичком животу територије у последњих десетак година на власти су се смењивали поборник независности Оскар Темару и близак сарадник владе у Паризу Гастон Флосе. Од фебруара 2008. председник локалне скупштине је Гастон Флосе. Фебруара 2004. статус Француске Полинезије је промењен. Председник локалне скупштине и влада су добили више надлежности. Француска држава је одговорна за спољну политику, судство, унутрашњу безбедност и монетарну политику. Француска Полинезија није део ЕУ, али су становници француски држављани, стога имају право да гласају за Европски парламент. Закони ЕУ се не примењују у Француској Полинезији. Званична валута је франак француских пацифичких колонија. Економија Привреда територије се заснива на пољопривреди, рибарству, туризму, експлоатацији дрвета, кобалта и донацијама из француске метрополе. Најважније пољопривредне културе су кокосови ораси, ванила, воће и поврће. Значајан извозни производ су црни тахићански бисери. Телевизијске станице У Француској Полинезији постоје 3 ТВ станице: RFO Tempo Polynésie, RFO Télé Polynésie des Senders и TNTV (Tahiti Nui TV). Занимљивости Пол Гоген је годинама живео и сликао на острвима Француске Полинезије. Сахрањен је у насељу Атуона на острву Хива Оа у саставу Острва Маркиз. Референце Спољашње везе
Hakahau

Hakahau is the main village and port of the island of Ua Pou, in the Marquesas Islands, northeast of French Polynesia. It is the capital of the municipality. It is located at the bottom of a sheltered bay on the northeast side of the island, and has a sheltered dock by a jetty. The Aranui 3 stops at Hakahau. Geography Climate Hakahau has a tropical rainforest climate (Köppen Af), close to being classed as a tropical monsoon climate (Am). The average annual temperature in Hakahau is 25.5 °C (77.9 °F). The average annual rainfall is 1,345.5 mm (52.97 in) with March as the wettest month. The temperatures are highest on average in March, at around 26.2 °C (79.2 °F), and lowest in September, at around 25.0 °C (77.0 °F). The highest temperature ever recorded in Hakahau was 32.1 °C (89.8 °F) on 13 April 2007; the coldest temperature ever recorded was 16.2 °C (61.2 °F) on 28 August 1997. References
Hakahau

Hakahau es una comuna asociada de la comuna francesa de Ua-Pou que está situada en la subdivisión de Islas Marquesas, de la colectividad de ultramar de Polinesia Francesa.​ Composición La comuna asociada de Hakahau comprende una fracción de la isla de Ua Pou y los once motus más próximos a dicha fracción: Demografía Fuente: Insee Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Hakahau.
Hakahau

Hakahau est le principal village et port de l’île d’Ua Pou, située dans l'archipel des îles Marquises, au nord-est de la Polynésie française. Il constitue le chef-lieu de la commune associée d’Hakahau et de la commune d’Ua Pou. Situé au fond d’une baie abritée sur la côté nord-est de l’île, il dispose d’un quai abritée par une jetée, où outre les rares navires de passage, peut accoster l’Aranui, la « goélette » de desserte de l’archipel. Portail des communes de France Portail de la Polynésie française
Catholic University of the West Pacific

The Catholic University of the West – Pacific (in French: Université Catholique de l'Ouest – Pacifique, UCO Pacifique), or the Catholic University of the West at Papeete, formerly the Institut supérieur de l'enseignement privé de Polynésie française (ISEPP), is a private university located in Papeete, French Polynesia. Founded in 1999, the college is part of the Catholic University of the West network, based in Angers. History Created in 1999, the Institut Supérieur de l'Enseignement Privé de Polynésie Française (ISEPP) initially set out to provide priority education for teachers in the private sector, by offering a Bachelor of Education, followed by a DEUG in Psychology. Encouraged by the success of this experiment and the numerous requests for university training, the ISEPP team has set up two courses open to the general public: a Bachelor (Licence) of Information and Communication and a Bachelor (Licence) of Psychology. The university continues to specialise in these two fields, while at the same time continuing its work to build and disseminate knowledge in the social sciences and humanities. Since 2007, a Bachelor of Sociology and Ethnology-Anthropology, and a Master of Education have joined the other courses. For the start of the 2009 academic year, three professional university degrees in Language and Asia-Pacific Interculturality will be offered at ISEPP, then at UCO Pacifique. Organization The Catholic University of the West at Papeete is attached to the Direction of Catholic Education in Polynesia (DEC), which guarantees its specific character, and is a campus of the Catholic University of the West. With its 200 students, its facilities (200-seat amphitheatre, computer labs, university library) and its team of 7 permanent academic staff and some 70 part-time staff, the Catholic University of the West at Papeete has become a research centre with its place in French Polynesia. The UCO programs in Papeete References External links Official Website Conférences de l'ISEPP Archived 2010-12-30 at the Wayback Machine Diocèse de Papeete
Муруроа

Муруроа (на френски: Moruroa) е атол от групата острови на Френска Полинезия в южната част на Тихи океан, владение на Франция. Атолът Муруроа става известен през 1966 г., когато Франция го превръща в полигон за изпитване на атомно оръжие. Изпитанията, общо 181 на брой, продължават до 1996 г. Атолът се намира на около 400 км югоизточно от заселения архипелаг Туамоту. Отчетено е, че в същия архипелаг броят на случаите с ракови заболявания е 6-кратно по-висок от останалите райони на Полинезия, което се отдава на завишеното радиоактивно замърсяване. Ядрените опити на Франция на атола Муруроа са обект на дългогодишни протести на Грийнпийс. Вижте също Фангатауфа
Mururoa

Mururoa je atol v souostroví Tuamotu v Tichém oceánu. Atol je součástí francouzského zámořského společenství (COM – collectivité d'outre-mer), známého jako Francouzské Polynésie. Pokusné jaderné výbuchy Do širšího povědomí se dostal zejména spolu s nedalekým atolem Fangataufa jako francouzská střelnice, na které byly prováděny pokusné jaderné výbuchy francouzských atomových bomb. Francie zde v letech 1966 až 1996 prováděla atomové výbuchy, které vyvolaly vlnu odporu jak v samotné Polynésii, tak na celém světě. Celkem se během těchto třiceti let na atolech Mururoa a Fangataufa uskutečnilo 175 francouzských jaderných testů. Radioaktivní spad z těchto testů byl zaznamenán až v Peru a na Novém Zélandu. Francie své testování atomových zbraní přesunula poté, co bývalá severoafrická kolonie Alžírsko vyhlásila samostatnost. Francie odmítla v roce 1963 dohodu o zákazu atmosférických pokusných výbuchů jaderných zbraní. Nukleární exploze v atmosféře otevřeně kritizoval např. laureát Nobelovy ceny míru Albert Schweitzer a odsoudila je v červnu 1972 i historicky první konference OSN o životním prostředí. Ve stejném roce zahájila protesty proti atomovým pokusům na Muruoa čerstvě vzniklá organizace Greenpeace. Nový Zéland a Austrálie vznesly obvinění proti Francii u mezinárodního soudu v Haagu pro omezování svobody navigace, letectví a výzkumu. V listopadu 1973 ohlásila Francie na jednání Valného shromáždění OSN ukončení jaderných výbuchů v atmosféře. Postižení obyvatel v okolí Studie francouzských vědců ukázala, že v okolí se zvýšil výskyt rakoviny štítné žlázy. Výzkum založený na 239 případech rakoviny v oblasti probíhal tři roky a ukázal, že asi desetina případů rakoviny štítné žlázy je přímo způsobeno jadernými testy. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mururoa na Wikimedia Commons (anglicky) France's Nuclear Weapons Program na AtomicForum.org (anglicky) Mururoa Veterans (anglicky) France finally agrees to pay damages to nuclear test victims
Mururoa

Mururoa (eigentlich Moruroa; in der Landessprache in etwa: „großes Geheimnis“) ist ein unbewohntes Atoll im Südpazifik, das seit 1966 als Kernwaffentestgelände Frankreichs bekannt wurde. Es besteht aus 148 km² Lagune und 15 km² Landfläche. Lage Mururoa befindet sich im Südosten des Tuamotu-Archipels, der zu Französisch-Polynesien gehört. Mururoa gehört zur Gemeinde Tureia. Das Atoll wurde 1767 von Philipp Carteret von der HMS Swallow für Europa entdeckt. Atomtests Von 1966 bis 1996 wurden auf Mururoa insgesamt 188 Atombomben gezündet, davon 41 in der Erdatmosphäre und 147 unterirdisch. Der erste oberirdische Kernwaffentest fand am 2. Juli 1966 unter dem Codenamen „Aldébaran“ statt. Am 7. September 1995 führte eine weitere, ungeachtet internationaler Proteste gestartete Testserie Frankreichs zu schweren Unruhen auf Tahiti. Nach weltweiten Protesten werden die Explosionen inzwischen am Computer simuliert. Im Jahr 2000 zogen die Franzosen von dem Atoll ab. Bis heute ist Mururoa ein Sperrgebiet. In rund 140 Bohrschächten lagern große Mengen radioaktiven Abfalls. 2020 veröffentlichte das französische Nationalinstitut für Gesundheit und medizinische Forschung (Institut national de la santé et de la recherche médicale, INSERM) eine Studie bezüglich langfristiger gesundheitlicher Auswirkungen der Atomtests: Die Studie konnte abschließend keine signifikanten Auswirkungen auf die Gesundheit der örtlichen Bevölkerung feststellen, gab aber zu bedenken, dass aufgrund mehrerer Faktoren (so etwa mangelndes Wissen über den durchschnittlichen Gesundheitszustand der Einwohner, besonders hinsichtlich chronischer Erkrankungen wie Krebs, oder Unklarheit über die Stärke der Strahlungsexposition besonders bei geringeren Strahlendosen) nach dem derzeitigen Wissensstand kein repräsentatives Ergebnis zu erzielen sei. Siehe auch Liste der Tuamotu-Inseln Fangataufa – zweites Atoll für Atomwaffen-Tests Frankreichs Weblinks Deutschlandfunk: Atomare Nachbeben im Stillen Ozean. Die Folgen der französischen Nukleartests auf Mururoa Einzelnachweise
Mururoa

Mururoa, también llamado Moruroa, es un atolón de las Tuamotu, en la Polinesia Francesa. Administrativamente depende de la comuna de Tureia, pero fue cedido por la Asamblea Territorial al Centro de Experimentación del Pacífico, junto con el atolón Fangataufa, para hacer pruebas nucleares. Es una zona militar con acceso prohibido sin autorización. Está situado al sur del archipiélago, a 1250 km al sureste de Tahití. Geografía El atolón tiene una forma ovalada de 28 km de largo y 11 km de ancho. Tiene un paso a la laguna interior al noroeste, de 10,2 metros de profundidad y 100 metros de ancho. La laguna tiene una profundidad media de 37 metros. Dispone de varios edificios y construcciones militares, además de dos aeropuertos y tres puertos marítimos. Actualmente solo está habitado por una unidad militar de vigilancia. Historia El nombre Moruroa, en la lengua de Mangareva, quiere decir «isla del gran secreto». Normalmente se escribe Mururoa, pero no existe una grafía oficial al no tener una organización administrativa. El atolón fue descubierto en 1767 por el inglés Philip Carteret, que la llamó Osnaburg. En 1792 naufragó el ballenero Matilda y los supervivientes consiguieron llegar hasta Tahití con las barcas de salvamento. A raíz de ese naufragio el atolón también se conoció como Matilda's Rock. Pruebas nucleares De 1966 a 1974 se realizaron cuarenta y una pruebas nucleares atmosféricas y, hasta 1995, ciento treinta y siete pruebas subterráneas. La última campaña de ensayos, antes de la firma del tratado de prohibición total de ensayos nucleares, provocó una serie de protestas internacionales y de boicots, sobre todo de países del Pacífico y de organizaciones internacionales, como Greenpeace. Los ensayos fueron abandonados definitivamente en 1996 y sustituidos por simulaciones en laboratorio. En la actualidad, el ejército francés tiene un dispositivo de vigilancia de la evolución geológica y radiológica del atolón. Galería Véase también Fangataufa Programa francés de las armas nucleares Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Mururoa.
Mururoa

Mururoa je atol koji se prostire na 300 kvadratnih kilometara u otočju Tuamotu u Francuskoj Polineziji. Nalazi se u južnim dijelu Tihoga oceana. Između 1966. i 1996. Francuska vojska na atolu je izvela 41 atmosferskih i 147 podzemnih pokušaja atomskih bombi. Vanjske poveznice Moruroa - Mémorial des essais nucléaires français Arhivirana inačica izvorne stranice od 15. ožujka 2009. (Wayback Machine) Vidéo reportage 1 sur Moruroa Vidéo reportage 2 sur Moruroa Dossier Moruroa Arhivirana inačica izvorne stranice od 9. svibnja 2006. (Wayback Machine)
Mururoa

Mururoa atoll a Tuamotu szigetvilágban, a Csendes-óceán déli részén. Francia Polinézia része. Franciaország nukleáris kísérletek helyszíneként használta. Nukleáris kísérletek Mururoa és a közeli Fangataufa 1966 és 1996 között volt a francia nukleáris kísérletek helyszíne. Hivatalosan 1962. szeptember 21-én nyilvánították nukleáris kísérleti területnek. Az első robbantás Aldebaran kódnévvel 1966. július 2-án történt, amit 40 további felszíni robbantás követett 1974-ig. A legtöbb robbantást az atoll nyugati végében végezték, a kisebb robbantásokat az északi részén. 3 bombát bombázóról dobtak le, 3 bombát uszályokon robbantottak fel, a többit héliummal töltött légballonokra függesztették.[forrás?] 1974 után felszín alatti kísérletek kezdődtek, 1996-ig 147 robbantást hajtottak végre. Ez sok vitához vezetett, mivel az atoll megrepedezett, ami az erősen radioaktív anyagok kiszivárgásával fenyeget.[forrás?] A kísérletekben részt vevő számos katona és polgári személy megbetegedett, de csak hosszasan küzdelem árán tudták elérni, hogy Franciaország ismerje el felelősségét. A francia parlament 2006-ban fogadott el törvényt a sugárszennyezett személyek – körülbelül 150 000 ember kárpótlásáról. 2013-ban a francia hadsereg egy bírósági döntés nyomán kénytelen volt nyilvánosságra hozni 58 olyan dokumentumot, amelyek bizonyították, hogy a nukleáris kísérletek Francia Polinézia szerte 350 esetben okoztak sugárszennyeződést. 1974. július 19–20-án például Tahitit plutóniummal szennyezett eső érte el, és a szigeten a megengedett határérték 500-szorosa volt a sugárterhelés. Jegyzetek Források ↑ HVG, 2013.07.04.: "Le Parisien: tízezrek kaptak sugárfertőzést a francia atomkísérletek miatt". HVG. 2013. július 4. Hozzáférés: 2016. szeptember 2.. Kapcsolódó szócikkek A Rainbow Warrior elsüllyesztése
Mururoa

Mururoa – atol koralowy, znajdujący się w archipelagu Tuamotu, który wchodzi w skład Polinezji Francuskiej, w południowej części Pacyfiku. W odległości 400 kilometrów od atolu znajdują się zamieszkane wyspy archipelagu Tuamotu. Na atolu mieścił się francuski poligon atomowy. W latach 1966–1996 Francja przeprowadziła na atolu 164 testy broni jądrowej (37 atmosferycznych i 127 podziemnych). Na poligonie atomowym zainstalowane są opracowane i opatentowane przez Centralne Laboratorium Ochrony Radiologicznej z Warszawy ultraczułe stacje do analizy skażenia promieniotwórczego powietrza ASS-500. Zobacz też Fangataufa traktat o całkowitym zakazie prób z bronią jądrową Przypisy
Atol Moruroa

O Atol Moruroa (por vezes, chamado por erro de Mururoa) localiza-se no Arquipélago de Tuamotu, na Polinésia Francesa. Tornou-se conhecido, tal como o atol Fangataufa, desde que a França ali iniciou seus testes nucleares. Entre 1966 e 1974 foram feitos 46 testes atmosféricos e 150 subterrâneos. Embora os antigos polinésios conhecessem o atol de Moruroa pelo nome ancestral de Hiti-Tautau-Mai, não existe prova histórica de que tenha sido permanentemente habitado. O primeiro registo de um europeu a visitar o atol é o do comandante Philip Carteret a bordo do HMS Swallow em 1767, apenas alguns dias antes de ter descoberto Pitcairn. Carteret chamou Moruroa como "Ilha do Bispo de Osnaburgh". Em 1985 o navio Rainbow Warrior do Greenpeace esteve fazendo protestos na região. Em setembro de 1995, houve uma série de manifestações em todo mundo contra a retomada de testes na região fazendo com que os novos testes fossem interrompidos em janeiro de 1996. Referências
Mururoa

Mururoa (corect Moruroa, istoric Aopuni) în limba băștinașilor „Marele Secret” este un atol nelocuit de 300 km2 din Pacificul de Sud, care a devenit mai cunoscut după testele atomice efectuate de Franța între anii anii 1966 - 1996. Mururoa este situat la sud est de Arhipelagul Tuamotu și aparține Polineziei franceze. În total au fost detonate 41 de bombe atomice în atmosferă și 147 de bombe atomice în subteran. După valul de proteste declanșat de aceste experimente acestea au fost înlocuite de simulări computerizate. In anul 2000 administrația franceză se retrage de pe atol, acesta rămânând zonă închisă radioactivă. Muncitorii și locuitorii insulelor învecinate care suportă consecințele experimentelor se consideră înșelați de regimul francez care neagă existența unei doze ridicate neadmise de radiații, care a provocat boli tumorale maligne și la broaștele țestoase. Legături externe fr Archives sur le Centre d'Expérimentations Nucléaires du Pacifique (CEP) et les essais nucléaires en Polynésie Française fr Les essais nucléaires en Polynésie française Arhivat în 5 noiembrie 2010, la Wayback Machine. fr Assainissement des zones "Denise - Danièle - Colette" en France finally agrees to pay damages to nuclear test victims en Mururoa Veterans Arhivat în 23 iulie 2011, la Wayback Machine. en An Australian Broadcasting Corporation interview with various nuclear scientists on Moruroa