NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Rapa Iti

Rapa také Rapa Iti (česky Malý Rapa) kvůli odlišení od Rapa Nui (Velký Rapa), což je domorodý název Velikonočního ostrova. Rapa Iti je největší a jediný osídlený ostrov Bassových ostrovů, součásti Jižního souostroví Francouzské Polynésie. Dříve se pro ostrov užíval název Oparo. Rozloha ostrova je 40 km2 a populace činí téměř 500 obyvatel. Maximální nadmořská výška ostrova, hora Mont Perau, ční do výšky 650 m n. m. Hlavním městem je Ahuréi. Geografie Rapa Iti leží na souřadnicích 27°35′00″S 144°20′00″W. Má podobu přibližně řeckého písmene sigma (ς), s velmi dobře chráněnou zátokou, obklopenou prstencem relativně vysokých hor. Ostrov je pozůstatkem potopené sopky, zátoka pak její kalderou. Hlavní město Ahuréi (nebo Ha'uréi), se nachází na jižním pobřeží zátoky, která se nazývá Baie d'Ahuréi. Menší osada, jež nese jméno Area, se nachází v severní části zátoky. Obyvatelstvo ostrova jsou Polynésané. Ačkoli se ostrov přiřazuje k Jižnímu souostroví, jeho geologická, lingvistická a kulturní historie je od něj rozdílná. Historie Rapa Iti byl pravděpodobně nejprve osídlen ve 13. století osídlen Polynésany, mluvícími nářečím Rapa. Předpokládá se, že vyčerpání přírodních zdrojů vyústilo v klanovou válku, při níž se jednotlivé skupiny obyvatelstva uchýlily do 14 opevněných osad (nazývaných „pa, případně „pare“), nacházejících se na vrcholcích hor. Za nejstarší z nich je považována Morongo Uta, postavená v období let 1450–1500 n. l. Prvním Evropanem, jenž spatřil Rapa Iti, byl 22. prosince roku 1791 George Vancouver. Vancouver dal ostrovu jméno Oparo. Kontakt s Evropany vedl bohužel k rozšíření nemocí a alkoholismu. Další ránu ostrovu přinesli peruánští otrokáři a neštovice, zavlečené navrátilci, kterým se podařilo z otroctví uprchnout. Následky byly katastrofální. V roce 1826 se na ostrově žilo 2000 obyvatel, o čtyřicet let později již jen 120. V roce 1867 se ostrovní království stalo francouzským protektorátem. Následně založili na ostrově Britové uhelnou osadu, což vedlo Francouze 6. března 1881 k anexi ostrova. V roce 1887 byla zrušena původní monarchie. Osada Morongo Uta byla zkoumána Thorem Heyerdahlem, který hledal společné rysy s Velikonočním ostrovem. Životní prostředí Na ostrově žije endemická holubice (Rapa Fruit Dove, Ptilinopus huttoni), jež je řazena mezi 50 nejvzácnějších ptáků světa. Jiným vzácným druhem je buřňák Murphyův (Pterodroma ultima) a koliha aljašská (Numenius tahitiensis), kteří na ostrov zalétají kvůli rozmnožování. Z tohoto důvodu byl ostrov zařazen organizací BirdLife International do Významných ptačích území (IBA – Important Bird Areas). Administrativa Komuna ostrova se skládá ze správy samotného Rapa Iti a čtyř neosídlených skal Marotiri. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku rapa Iti na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rapa Iti na Wikimedia Commons
Rapa (isola)

Rapa (a volte chiamata Rapa Iti, la "piccola Rapa" per distinguerla da Rapa Nui, l'Isola di Pasqua, la "grande Rapa") è un'isola di 40,57 km2 situata nell'arcipelago Australe nella Polinesia francese. Con una popolazione di 512 abitanti (2019), Rapa è una delle isole più isolate del Pacifico, è anche l'isola abitata più meridionale del gruppo delle Australi e la più isolata: dista 500 km dall'isola abitata più vicina, Raivavae, e più di 1.240 km da Tahiti. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Rapa Iti Collegamenti esterni (FR) Rapa, su polynesie-francaise.pref.gouv.fr (archiviato dall'url originale il 4 marzo 2016).
Rapa Iti

Rapa Iti is een eiland in de Stille Oceaan dat deel uitmaakt van de Australeilanden (Frans-Polynesië). Hoogste punt van het eiland is Mont Perau, die 650 meter hoog is. Er zijn twee dorpen: Ahurei (ca. 350 inwoners) en Area (ca. 130 inwoners. In 1791 bezocht George Vancouver als eerste Europeaan het eiland.
Rapa (Polinezja)

Rapa (inna nazwa Rapa Iti) – wyspa należąca do archipelagu Tubuai (Îles Australes) w Polinezji Francuskiej. Charakterystyka fizycznogeograficzna Wyspę stanowi wygasły wulkan Mont Perau o wysokości bezwzględnej 650 m n.p.m. Razem z oddaloną o 90 km grupą Marotiri Rapa stanowi najbardziej wysunięte na południe miejsce w Polinezji Francuskiej. Rapa jest najbardziej odizolowaną spośród zamieszkanych wysp archipelagu Tubuai, oddaloną od najbliższej zamieszkanej wyspy (Raivavae) o 500 km i od Tahiti o 1420 km. Administracyjnie wyspa stanowi główną część gminy Rapa, w skład której wchodzą także niezamieszkane wysepki Marotiri. Najważniejsza miejscowość to Ahurei. Klimat Na wyspie panuje klimat podzwrotnikowy morski. Klimat na Rapa charakteryzuje się większymi niż na pozostałych wyspach Polinezji różnicami temperatury między chłodnym i ciepłym półroczem. W 2007 roku temperatura maksymalna wyniosła 26 °C, zaś temperatura minimalna 16 °C. Średnia roczna temperatura na Rapa wynosi 20 °C. Na wyspie przeważają silne zachodnie wiatry. Historia Rapa została odkryta w 1791 roku przez George’a Vancouvera. Przypisy
Rapa Iti

Rapa Iti ou Rapa (chamado Rapa Iti - iti=a «pequena» - para distingui-la da Ilha da Páscoa, chamada de Rapa Nui - nui=a «grande»), também chamada de Oparo, nome da sua baía, é uma das ilhas do arquipélago das Austrais, localizada na Polinésia Francesa, com uma área de 40 km². Situada a 1.240 quilómetros a sul do Taiti e a 500 quilómetros a sudeste de Raivavae. Tem uma população de 497 habitantes, segundo o censo de 2002. Os seus habitantes vivem muito isolados. O que se agrava, com o facto de ser uma zona militar, a qual não se pode aceder sem uma autorização prévia. Geografia, fauna e flora É a comuna mais meridional da Polinésia Francesa. Estas ilhotas formaram-se através de um antigo vulcão, de 650 metros de altitude no monte Perehau, tendo afundado a parte central, formando uma caldeira aberta ao mar. O clima temperado não é quente o suficiente para que aí cresçam corais ou coqueiros. Nas zonas montanhosas vivem cabras selvagens, que os habitantes caçam com o método de acurralá-las de tal modo que estas caiam ao mar pelas falésias abaixo. Nos picos mais altos encontram-se umas antigas ruínas em forma de fortalezas defensivas. História cronológica 1791 - Descoberta pelo inglês George Vancouver Século XIX - Sofreram ataques dos negreiros peruanos 1867 - Estabeleceu-se o protectorado francês. Em 6 de Março de 1881 foi anexada pela França, ainda que o título de 'ariki, do chefe local, não foi abolido até 1887. O jornalista Jaume Bartrolí passou longas temporadas na ilha, adoptado por uma família. Descreve a ilha e os seus habitantes no livro De Sibèria ao Tròpic. Administração A comuna de Rapa Iti inclui as ilhotas desabitadas de Marotiri. Referências
Rapa Iti

Rapa Iti (franska île Rapa Iti, tidigare Oparo) är en ö i Franska Polynesien i Stilla havet. Tillnamnet Iti (liten) hindrar förväxling med Rapa Nui (stora Rapa) eller Påskön. Geografi Rapa Iti ligger i ögruppen Australöarna och ligger cirka 1 240 km söder om Tahiti och 513 kilometer från närmaste ö, Raivavae. Ön har en area om ca 40 km² och har 515 invånare (2017) där de flesta bor i huvudorten Haurei på öns södra del. Högsta höjden är den utslocknade vulkanen Mont Perehau med ca 650 m ö.h. och ön omges av ett rev. Till området räknas även l'îlots Marotiri-öarna. Fauna Södra delen av Rapa Iti är ett fågelskyddsområde. Den akut hotade rapafruktduvan är endemisk på ön med under 250 häckande individer. Rapa Iti är också häckningsplats för små kolonier av pitcairnpetrell och den hotade rapaliran samt övervintringsplats för alaskaspov. Historia Rapa Iti beboddes troligen av polynesier redan på 1000-talet. I början bodde de i mindre byar, men från omkring år 1450 byggde de befästningar i bergen och levde troligen i strid med varandra. Totalt 14 befästningar har hittats varav den största Morongo Uta grävdes ut av Thor Heyerdal 1956. Ön upptäcktes av västerlänningar första gången 1791 av brittiske George Vancouver och 1826 inleddes övergången till kristendom när den engelske pastorn John Davies skickade 6 missionärer från Tahiti till ön. 1867 blev området ett franskt protektorat. 1903 införlivades ön tillsammans med övriga öar inom Franska Polynesien i det nyskapade Établissements Français de l'Océanie (Franska Oceanien). Källor Externa länkar om Rapa Iti Tahitis turisbyrå om Rapa Iti Franska Polynesiens förvaltning om Rapa Iti
Maupihaa

Maupihaa (Maupiha’a en tahitià normalitzat), o també Mopelia, és un atol del grup d'illes de Sotavent de les illes de la Societat, a la Polinèsia Francesa. Depèn administrativament de la comuna de Maupiti que es troba a 160 km al nord. Geografia L'atol és de forma rodona i consisteix en una profunda llacuna central rodejada d'esculls en tres quartes parts. El costat de sotavent és un illot estret amb una vegetació densa. La superfície total és de 3,6 km². És una reserva natural protegida on es reprodueixen les tortugues marines. No té una població permanent, però rep residents temporals per recollir cocos. Història Maupihaa va ser descobert, el 1767, per l'anglès Samuel Wallis . El nom colonial de l'atol era Lord Howe. Existeixen algunes restes arqueològiques polinèsies. El 1917 va ser cedit a una companyia per produir copra i va ser replantat de cocoters i s'hi van portar porcs i gallines. Entre 1997 i 1998 va ser devastat per dos huracans. Referències
Mopelia

Mopelia (Maupihaa) je malý atol v Tichém oceánu, ležící v archipelagu Společenských ostrovů (Ostrovů Společnosti) ve Francouzské Polynésii. Ostrov patří pod správu Maupiti, od kterého leží jihovýchodně 72 km. Náleží do skupiny tzv. Závětrných ostrovů. Lagunu uvnitř atolu obklopuje bariéra na východě nízký hustě porostlý ostrov Motu Maupihaa. Ostrov je obydlen. Historie Ostrov byl v dávných dobách obydlen Polynésany. Prvním Evropanem, který objevil ostrov společně se sousedními ostrovy Fenua Ura (dříve Manua´e) a Motu One, byl Samuel Walis v roce 1767. V roce 1917 si pronajala společnost Papeete, její tři zaměstnanci vyráběli kopru, chovali prasata a sbírali želvy. Později byla pronajata další firmě vyrábějící kopru a ostrov byl zcela osázen kokosovými palmami. V roce 1917 zde ztroskotala plachetnice německého námořnictva SMS Seeadler pod velením kapitána Felixe von Lucknera. Alternativní název Mopelia Maupelia Mopihaa Maupihoa Mapetia Odkazy Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Maupihaa na anglické Wikipedii a Maupihaa na polské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mopelia na Wikimedia Commons
Maupihaa

Maupihaa (fransk île Maupihaa eller Mopelia) er en ø i Fransk Polynesien i Stillehavet. Der bor ca. 100 personer på øen som hovedsagelig er beskæftiget med østers og perlefiskeri. Øen er administrativt under Maupiti. Geografi Maupihaa ligger i øgruppen Selskabsøerne ca. 360 km nordvest for Tahiti. Øen har et areal på ca. 4 km² og er en atol af et næsten cirkulært koralrev med en diameter på ca. 8 km. Historie Atollen blev opdaget i 1767 af Samuel Wallis. I 1917 forliste den tyske kaptajn Felix von Luckner med sit skib Seeadler ved øen. I 1903 blev den sammen med de øvrige øer i Fransk Polynesien indlemmet i det nyetablerede Établissements Français de l'Océanie Fransk Oceanien) og endelig blev der i 1953 bygget en meteorologisk målestation på Maupihaa.
Maupihaa

Maupihaa (Maupiha’a en tahitiano normalizado), o también Mopelia, es un atolón del grupo de islas de Sotavento de las islas de la Sociedad, en la Polinesia Francesa. Depende administrativamente de la comuna de Maupiti que se encuentra a 160 km al este y a 230 kilómetros al oeste de Bora Bora. Geografía El atolón tiene forma redonda y consiste en una profunda laguna central rodeada de arrecifes en tres cuartas partes. El lado de barlovento es un islote estrecho con una densa vegetación. La superficie total es de 3,6 km². Es una reserva natural protegida donde se reproducen las tortugas marinas. También es digna de mención la Isla de los Pájaros, al oeste del atolón, deshabitada y criadero de gran cantidad de aves marinas. El paso de entrada a la laguna interior tiene fama de difícil. Pero al menos es muy recto, con unos 300 metros de longitud y unos 25 de anchura durante la mitad de ellos. De buena profundidad, sólo tiene un obstáculo en el extremo interior, fácilmente visible si hay buena luz. La corriente es muy fuerte, oscilando entre cuatro y más de seis nudos, siempre saliente. Con mar de fondo del oeste, o con mucha corriente, puede resultar impracticable. Tiene dos buenos fondeaderos. Al nordeste de la laguna, frente al antiguo poblado, destruido por los últimos huracanes, y al sudeste, frente al poblado actual. Cerca del paso de entrada, por fuera y hacia el sur, hay un naufragio de un barco alemán de la Primera Guerra Mundial, el Seeadler. Historia Maupihaa fue descubierto en 1767, por el inglés Samuel Wallis. El nombre colonial del atolón era Lord Howe. Contiene algunos restos arqueológicos polinesios. En el curso de la Primera Guerra Mundial, este atolón fue testigo del hundimiento del buque alemán SMS Seeadler, como parte de la increíble aventura del famoso capitán germano Felix von Luckner. En 1917 fue cedido a una compañía para producir copra y fue replantado de cocoteros y se llevaron cerdos y gallinas. Entre 1997 y 1998 fue devastado por dos huracanes. En la actualidad viven permanentemente seis familias dedicadas a la recolección de cocos, que finalmente se convertirá en aceite de copra, y al cultivo de la perla negra de Polinesia. Gallería Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Maupihaa. Tahiti et ses archipels par Pierre-Yves Toullelan, éditions Karthala, 1991, ISBN 2-86537-291-X, p. 61.
Maupihaa

Maupihaa, couramment appelé Mopelia, est un atoll du groupe des Îles Sous-le-Vent de l'archipel des îles de la Société. L'atoll est rattaché administrativement à la commune de Maupiti. Géographie Situé à 72 km à l'est-sud-est de Manuae et à 465 km à l'ouest de Tahiti, Maupihaa est un petit atoll de forme ovale avec une surface de 2,6 km2 de terres émergées. Il possède un lagon de 6,5 km de longueur et 6 km de largeur maximales. L'atoll fait partie de la commune de Maupiti. Histoire Des traces archéologiques de peuplement polynésien ont été trouvées sur l'atoll. La première mention de l'atoll a été faite par le marin anglais Samuel Wallis en 1767. En août 1917 eut lieu le naufrage du navire de guerre allemand Seeadler, victime d'un tsunami,dont le commandant était le comte Felix von Luckner (1881-1966), arrière petit-fils du maréchal de France Nicolas Luckner (1722-1794). Les naufragés appelent l'ile Cäcilieninsel. Le 11 février 1976, prévenus qu'une personne gravement blessée est bloquée sur l’atoll, neuf sauveteurs se portent volontaires pour une expédition de sauvetage malgré des conditions climatiques épouvantables. Tous trouveront la mort en mer. Économie Dépourvu d'infrastructure, l'atoll héberge une vingtaine d'habitants (une dizaine de familles) qui vivent de la récolte d'huîtres perlières et de coprah (entre 30 et 40 tonnes par an). Normalement, Maupihaa est relié deux fois par an à Maupiti par le navire Tahiti Nui VIII qui reste deux jours sur place, cependant il arrive que certaines rotations ne puissent se faire en raison de la météo, laissant les habitants isolés et les récoltes non chargées. Notes et références Liens externes Portail de la Polynésie française Portail des îles
Maupihaa

Maupihaa (chiamata anche Mopelia; in tahitiano: Maupiha’a) è un atollo facente parte dell'arcipelago delle Isole della Società, precisamente nel gruppo delle Isole Sottovento, nell'Oceano Pacifico. Amministrativamente è ricompresa nel comune di Maupiti, a propria volta appartenente al dipartimento d'Oltremare delle Isole Sottovento, nella Collettività d'Oltremare della Polinesia Francese. Maupihaa presenta la classica conformazione degli atolli, essendo costituita da un anello di barriera corallina, da cui affiorano, ad est e in minima parte a ovest, sottili motu (lingue di terra) di pochi metri di larghezza, ricoperti da una lussureggiante vegetazione di palme da cocco. Come la vicina Manuae, Maupihaa fu visitata per la prima volta da un europeo nel 1767, quando vi attraccò l'esploratore inglese Samuel Wallis. La presenza umana sull'isola è comunque molto antica, essendovi presenti marae polinesiani. Attualmente la popolazione è molto ridotta, circa 15 persone, tutte dedite alla raccolta delle perle, data l'abbondanza di ostriche nella laguna, e di copra. Inesistente è invece il turismo, a causa della totale mancanza di strutture turistiche a Maupihaa. Problematica per i locali è la mancanza anche di strutture medico-sanitarie: in caso di urgenza, l'unico rimedio è il trasporto mediante idrovolante all'ospedale di Tahiti, dopo circa 2 ore di trasvolata. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Maupihaa Collegamenti esterni Maupihaa Archiviato l'11 settembre 2012 in Internet Archive. da www.oceandots.com, accesso il 19-03-09.
Maupihaa

Maupihaa (także: Mopelia) – mały atol na Oceanie Spokojnym, położony w archipelagu Wysp Towarzystwa. Stanowi część rozległego terytorium Polinezji Francuskiej, należy do gminy Maupiti. Należy do grupy Wysp Pod Wiatrem, stanowiącej część archipelagu Wysp Towarzystwa. Lagunę wewnątrz atolu otacza pierścień rafy, od wschodu zamknięty przez niską, gęsto porośniętą roślinnością wyspę Motu Maupihaa; jest ona zamieszkana. Przypisy
Maupihaa

Maupihaa é um atol das Ilhas de Sotavento, do Arquipélago da Sociedade, Polinésia Francesa. O atol está situado a 72 km a sudeste de Manuae, o seu vizinho mais próximo. O atol Maupihaa tem cerca de 8 km de comprimento e contém uma lagoa que atinge 40 m de profundidade, rodeada por recifes submersos por três lados. Os recifes exteriores ao atol são contínuos exceto numa pequena passagem do lado ocidental. O lado oriental consiste de um ilhéu densamente vegetado (Motu Maupihaa) e de outros ilhéus menores que permitem atingir a área total de 2,6 km². A única localidade do atol tinha 10 habitantes em 1985. Referências
Маупихаа

Маупихаа (фр. Maupihaa) — необитаемый атолл в составе Подветренных островов архипелага Острова Общества (Французская Полинезия). Другие названия острова — Мопелиа (Mopelia), Лорд-Хау (Lord Howe). Расположен в 230 км к западу от острова Бора-Бора. География Длина острова составляет около 8 км. В центре — глубокая (до 40 м) лагуна, окружённая затонувшим рифом с трёх сторон. Восточная сторона состоит из нескольких моту. Площадь острова — 2,6 км². История Атолл был открыт в 1767 году Самьюэлом Уоллисом, как и атоллы Фенуа-Ура и Моту-Оне. В 1917 году Маупихаа был арендован компанией с острова Таити, занимавшейся производством копры. На острове найдены следы пребывания в прошлом древних полинезийцев. Административное деление Административно Мануаэ входит в состав коммуны Маупити. См. также Список островов Французской Полинезии Ссылки Информация об острове (англ.)
Maupihaa

Maupihaa (franska île Maupihaa eller Mopelia) är en ö i Franska Polynesien i Stilla havet. Geografi Maupihaa-atollen ligger i ögruppen Sällskapsöarna och ligger ca 360 km nordväst om Tahiti. Atollen har en area om ca 4 km² och är obebodd förutom några kokospalmodlare, förvaltningsmässigt tillhör atollen Maupiti. Högsta höjden är endast någon m ö.h. och huvudön ligger innanför ett ca 8 km i diameter stort rev. Historia Huahine har troligen alltid varit obebodd. Atollen upptäcktes 1767 av Samuel Wallis. Den 2 augusti 1917 förliste den tyske kaptenen Felix von Luckner med sitt fartyg "Seeadler" vid atollen. 1903 införlivades ön tillsammans med övriga öar inom Franska Polynesien i det nyskapade Établissements Français de l'Océanie (Franska Oceanien). 1953 byggdes en meteorologisk mätstation på huvudön. Externa länkar om Maupihaa Franska Polynesiens förvaltning om Maupihaa, texten längre ned på sidan
Stade Willy-Bambridge

Le stade Willy-Bambridge, également connu sous le nom de stade place To'ata (en tahitien : Stade Tahua To'ata), est un stade omnisports tahitien (servant principalement pour le football et le football américain) situé à Papeete, capitale de l'île de Tahiti en Polynésie française. Le stade, doté de 1 500 places et inauguré en 1967, sert d'enceinte à domicile à l'équipe de Tahiti de football américain. Le stade porte le nom de William Bambridge dit « Billy », footballeur tahitien et originaire de Papeete (son père en fut le maire de 1933 à 1941). Histoire En 1890, le terrain où se trouve aujourd'hui le stade, qui abritait un camp militaire et des anciens abattoirs, est racheté par la commune, qui le loue d'abord un temps à des particuliers. Après la Seconde Guerre mondiale, la commune, avec l'appui de la FGSS (Fédération générale des sociétés sportives), entreprend de construire une installation sportive sur les lieux. C'est donc en 1964 que les travaux de construction du stade débutent, pour s'achever en 1967. Situé à l'entrée ouest de Papeete, le stade, disposant de 100 places de parking, est proche de l'école To'ata, situé sur la place To'ata, et c'est donc pourquoi il est souvent surnommé le « stade place To'ata. » En août 2007, après plusieurs mois de travaux de rénovation (pour un coût total de 140 millions de FCFP), le stade, rénové par JL Polynésie (fondation, assainissement et piste d'athlétisme), Espace Paysage (pose de gazon synthétique du stade et aire de jeux) et Gus Construction (clôture), rouvre ses portes au public. Le stade est également fréquenté par les écoles publiques du quartier, et est accessible au public tous les jours de 5h à 20h. Événements Finale du Heiva Bowl : 2009, 2010 et 2011 (football américain) Finale du Christmas Bowl (championnat d'hiver) : 2011 (football américain) Coupe du monde de football de plage 2013 Jeux Intervilles de Papeete : 10 au 12 septembre 2015 Notes et références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail du football américain Portail de l’athlétisme Portail de la Polynésie française
Stade Willy Bambridge

Stade Willy Bambridge – wielofunkcyjny stadion w Papeete, na Tahiti, Stolicy Polinezji Francuskiej. Mieści 1500 osób. Używany jest głównie do meczów piłki nożnej. Położony jest obok Szkoły To'ata, dlatego często nazywają go Place To'ata. Bibliografia Informacje o stadionie. worldstadiums.com. [zarchiwizowane z tego adresu (2011-12-05)].
Makatea

Makatea o Mangaia-te-vai-tamae,(en el dialecte local Ma’atea) és una illa de les Tuamotu, a la Polinèsia Francesa. Administrativament és una comuna associada a la comuna de Rangiroa. Està situada al nord-oest de l'arxipèlag, a 230 km al nord-est de Tahití i a 82 km de Rangiroa. Geografia És una de les poques illes de les Tuamotu que no és un atol. És una plataforma elevada de corall a 80 m sobre el nivell del mar, de 7,5 km de llarg i 7 km d'ample. La superfície total és de 24 km². El guano dels ocells marins va negar la llacuna formant, amb el corall calcari, una sorra fosfatada. En geologia, s'utilitza el nom de makatea per descriure aquests tipus d'illes. La vila principal és Moumu, amb 68 habitants al cens del 201268. L'activitat principal és l'agricultura, la producció de copra i el comerç de crancs dels cocoters. S'hi troben les rares restes de l'única via fèrria de la Polinèsia, avui abandonada. Història Antigament era anomenada Papa Tea, que vol dir «roc blanc». Va ser descoberta el 1722, pel neerlandès Jacob Roggeveen que la va anomenar Verkwikking («Recreació»). També s'ha conegut com l'illa de Roggeveen. El fosfat va ser explotat des del 1917 fins a exhaurir-se el 1966. Flora i fauna Makatea encara posseeix alguns espècimens d'arbres Barringtonia asiatica endèmics. No obstant això, el principal cobert forestal està compost de Pandanaceae. Des d'un punt de vista de la fauna, l'illa alberga una població endèmica de rossinyols de bec llarg, Ptilinop de les Tuamotu, i de coloms imperials de l'illa de la Societat. La riquesa de la seva avifauna, en comparació amb els altres atols de les Tuamotu, s'explica per l'elevació de l'atol, que li ha permès no ser submergit per les darreres transgressions marines. Makatea és considerada com un conservatori d'alta importància per l'Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN). Referències Enllaços externs Informació sobre Makatea Arxivat 2017-09-12 a Wayback Machine. (francès)