NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Puka Puka

Puka Puka és un atol de les Tuamotu, a la Polinèsia Francesa. És al nord-est de l'arxipèlag, a 1.190 km de Tahití. A vegades s'inclou en el grup de les illes de la Decepció, però es troba a 300 km a l'est i és culturalment diferenciat. Geografia La superfície total és de 4 km² amb una llacuna petita i tancada de 2,2 km². La vila principal és Teonemahina, que vol dir «la sorra de Mahina». Al cens del 2022 tenia 137 habitants, el 2007 eren 164 habitants. Té un aeroport. Degut a l'aïllament, administrativament forma un municipi d'una única illa. Història L'atol va ser poblat des de les illes Marqueses i la llengua local està més relacionada amb el marquesà que el paumotu. Antigament era conegut com a Mahina. Puka Puka va ser la primera illa descoberta pels europeus a la Polinèsia. Fernão de Magalhães hi arribà el 24 de gener del 1521, la vigília de la festivitat de la conversió de Sant Pau. Decebut per no trobar-hi ni aigua ni fruits, anomenà l'illa São Paulo i el grup Ilhas Desafortunadas. Durant molts anys va ser pràcticament l'única illa que sortia als mapes al mig del Pacífic. El 1616 va ser redescobert pels neerlandesos Jacob Le Maire i Willem Cornelisz Schouten. Van trobar tres gossos de raça espanyola i l'anomenaren illa dels Gossos (Honden Eylandt). A principi del segle xx va ser colonitzat per treballadors de Fakahina per explotar el recurs de guano i plantar cocoters per produir copra. El 1950 va ser la primera illa que va trobar Thor Heyerdahl després de creuar el Pacífic des del Perú amb el rai de construcció tradicional Kon-Tiki. El 1996 va ser devastat per un tifó. Referències Bibliografia Lacabanne, Sonia «A question of viewpoint: Miss Ulysses from Puka-Puka». Actes du 16è Colloque CORAIL, L'enfant en Océanie, 01-01-2004.
Puka-Puka

Puka-Puka je malý korálový atol v severovýchodní části souostroví Tuamotu. Někteří autoři ho řadí k Ostrovům zklamání. Je velmi izolovaný, nejblížší další ostrov je 182 km vzdálený atol Fakahina. Má rozlohu asi 5 km² při maximální délce 6 km a maximální šířce 3,3 km. Většina plochy laguny byla zanesena usazeninami. Ostrov je francouzským územím a má status obce, která spadá pod administrativní celek souostroví Tuamotu-Gambier, který je součástí Francouzské Polynésie. Sídlem správy obce je vesnice Teone-Mahina. V roce 2017 žilo na atolu 163 obyvatel. Na ostrově se nachází stejnojmenné letiště otevřené v roce 1979 a modernizované v letech 2011 a 2014. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Puka-Puka na Wikimedia Commons
Puka-Puka

Puka-Puka is a small inhabited coral atoll in the north-eastern Tuamotu Archipelago, sometimes included as a member of the Disappointment Islands. This atoll is quite isolated, the nearest land being Fakahina, 182 km to the southwest. Puka-Puka Atoll has an elliptical shape. Its length is 6 km and its maximum width 3.3 km. Its land area is about 5 km2. The lagoon is filled with silt and has become very small. The low coral islands are dry and sparsely populated. According to the 2022 census, the total population was 137. The chief town is Te One Mahina, with about 110 inhabitants. Unlike the rest of the Tuamotus, the language of the islands, Pukapukan, is Marquesic. History Puka-Puka was the first of the Tuamotus sighted by the Spanish expedition of Ferdinand Magellan on 21 January 1521, and charted as San Pablo because it was discovered on the day on which Paul of Tarsus is traditionally said to have become a Christian. Together with Flint Island (named Tiburones) they were named Islas Infortunadas (Unfortunate Islands in Spanish). Dutch explorers Jacob le Maire and Willem Schouten arrived at Puka-Puka on April 10, 1616, during their Pacific journey. They called this atoll "Honden Eiland" ("Dog Island"). On 30 July 1947, Thor Heyerdahl and his six-man expedition aboard the raft Kon Tiki made their first sighting of land since departing Callao, Peru when they passed by Puka-Puka. The islands were devastated by a typhoon in 1996. However, with French assistance, Te One Mahina has been rebuilt. Puka-Puka Airport was inaugurated in 1979. Administration Puka-Puka is the name of the administrative commune in which it lies, of which it is the sole atoll. The seat of the commune is the village Teone-Mahina. See also List of reduplicated place names References oceandots.com/pacific/tuamotu/pukapuka.php at the Wayback Machine (archived December 23, 2010) Puka-Puka Airport le Maire & Schouten External links Atoll list (in French) Classification of the French Polynesian atolls by Salvat (1985)
Puka Puka (atolón)

Puka Puka es un atolón de la Polinesia del archipiélago Tuamotu, administrativamente perteneciente a la Colectividad de ultramar de la Polinesia Francesa. Está situado al noreste del archipiélago, a 1190 km de la isla de Tahití Geografía La superfecie total es de 4 km²; con una laguna pequeña y cerrada. A veces se incluye en el grupo de las islas de la Decepción, pero se encuentra a 300 km al este y está culturalmente diferenciado. El atolón fue poblado desde las islas Marquesas y la lengua local está más relacionada con el marquesano que con el paumotu. La población es de 166 habitantes en el censo de 2012. Cuenta con un aeropuerto, y debido a su aislamiento, administrativamente forma una comuna de una única isla. Historia Antiguamente era conocido como Mahina. La villa principal es Te One Mahina, que quiere decir «la arena de Mahina»​ Puka Puka fue la primera isla descubierta por los europeos en la Polinesia. Fernando de Magallanes llegó alrededor del 8 de marzo de 1521 pues salieron del estrecho sobre el 27 de noviembre. El nombre de los islotes fue por ser la vigilia de la festividad de la Conversión de San Pablo la más próxima a la fecha del descubrimiento, pero no porque llegaran a ellas en dicha fecha, tanto por tiempo como por velocidad era algo imposible. "El relato de Pigafetta dice que ...después de 3 meses y 20 días de navegación desde la Patagonia arribamos a unos islotes llenos de pájaros y árboles que llamamos islas Infortunadas. El primero de ellos en latitud , unos dicen en 13.º latitud septentrional y otros en latitud 15.º latitud septentrional. El segundo islote estaba en latitud 9.º septentrional."... Durante muchos años fue prácticamente la única isla que aparecía en los mapas en el medio del Pacífico. En 1616 fueron redescubiertas por los neerlandeses Willem Schouten y Jacob Le Maire. Encontraron tres perros de raza española y la llamaron isla de los Perros (Honden Eylandt). A principios del siglo XX fue colonizado por trabajadores de Fakahina para explotar el recurso de guano y plantar cocoteros para producir copra. En 1950 fue la primera isla que encontró Thor Heyerdahl después de cruzar el Pacífico desde Perú con su embarcación de construcción tradicional Kon-Tiki. El 1996 fue devastado por un tifón. Galería Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Puka Puka.
Puka-Puka

Puka-Puka egy kis, ellipszis alakú atoll sziget a Dél-Csendes-óceánon. A terület politikailag Francia Polinéziához tartozik. Puka-Puka a Tuamotu-szigetek egyik alcsoportjának, a Csalódás szigetcsoportnak a része. A Csalódás-szigetek a Tuamotu szigetcsoport legészakibb részén található. A Csalódás-szigetek másik két tagja Észak-Tepoto (54 fő, 4km2) és Napuka (257 fő, 1km2). A szigetcsoport legkeletibb szigete Tepoto és a legnyugatibb Puka Puka. A kettő között lévő távolság mintegy 300 km. Ezek a szigetek elég szárazak ahhoz, hogy sűrű népesség élhessen rajtuk. A Puka-Pukához legközelebb lévő atoll, Fakahina 182 km-re van. Az atoll 6 km hosszú, maximális szélessége 3.3 km. Kis lagúnája erősen iszapos. Az alacsony korallszigetekre jellemzően Puka-Puka száraz, népessége alacsony létszámú. A 2002-es népszámlálás adatai szerint az össznépessége 197 fő volt. Legnagyobb települése Te One Mahina, 110 lakossal. A Tuamotu-szigetek többi tagjától eltérően a szigeten Pukapuka nyelven (marquises-szigeteki nyelv) beszélnek. Története Puka-Puka volt az első Tuamotu-szigeteki atoll, amelyet Ferdinand Magellan megpillantott 1521-ben. Jacob le Maire és Willem Schouten holland felfedezők 1616. április 10-én érkeztek Puka-Puka szigetére a csendes-óceáni utazásuk során. Ők "Honden Island"-nek ("Kutya-sziget") nevezték el az atollt. 1947. július 30-án Thor Heyerdahl és a Kon-Tiki hatfős csapata, először Puka-Puka szárazföldjét látta meg azután, hogy hosszú utat tettek meg tutajukon a perui Callao városból. A szigeteket teljesen elpusztította az 1996-os trópusi ciklon. Azonban francia segítséggel Te One Mahina települést újból sikerült felépíteni. 1979-ben átadták a Puka-Puka repteret. Közigazgatása Puka-Puka közigazgatási területe (commune) azonos névre hallgat. A terület egyetlen atollja Puka-Puka. Jegyzetek További információk Atoll lista (franciául) Archiválva 2007. február 28-i dátummal a Wayback Machine-ben A francia polinéziai atollok jellemzése – Salvat (1985)
Puka Puka

Puka Puka è un piccolo atollo corallino nel Nord-Est dell'arcipelago delle Tuamotu, e alcune volte incluso nelle Isole della Delusione. Questo atollo è abbastanza isolato, la terra più vicina è Fakahina, situata a 182 km a Sud-Ovest. L'atollo Puka Puka ha una forma ellittica. La sua lunghezza è di 6 km e la sua massima larghezza è di 3.3 km. La laguna si sta riempiendo di limo e sta diventando molto piccola. Le basse isole coralline sono scarsamente popolate. Secondo il censimento del 2002, gli abitanti erano 197. La città principale è Te One Mahina, con circa 110 abitanti. A differenza del resto delle Tuamotu la lingua delle isole è il Marchesico. Storia Puka Puka fu la prima delle Tuamotu scoperte da Ferdinando Magellano nel 1521. Gli esploratori Olandesi Jacob Le Maire e Willem Schouten arrivarono a Puka Puka il 10 aprile 1616 durante il loro viaggio nel Pacifico. Chiamarono l'atollo "Isola Honden" ("Isola del Cane"). Il 30 luglio 1947, Thor Heyerdahl e altri sei uomini in una spedizione a bordo della zattera Kon Tiki, partiti da Callao in Perù, passarono a Puka Puka durante il loro viaggio. Le isole vennero devastate da un tifone nel 1996, ma con l'aiuto francese, Te One Mahina fu ricostruita. Nell'isola è anche presente un aeroporto, inaugurato nel 1979. Amministrazione Puka Puka è anche il nome del comune in cui si trova, di cui è l'unico atollo. Voci correlate Aeroporto di Puka Puka Polinesia Francese Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Puka Puka Collegamenti esterni oceandots.com/pacific/tuamotu/pukapuka.php, su oceandots.com. URL consultato il 15 novembre 2011 (archiviato dall'url originale il 22 dicembre 2010). Puka-Puka Airport, su flightstats.com. URL consultato il 15 novembre 2011 (archiviato dall'url originale il 4 aprile 2016). le Maire & Schouten, su nla.gov.au. Atoll list (in French), su pacific-image.pf. URL consultato il 15 novembre 2011 (archiviato dall'url originale il 2 marzo 2007). Classification of the French Polynesian atolls by Salvat (1985), su com.univ-mrs.fr. URL consultato il 15 novembre 2011 (archiviato dall'url originale il 26 settembre 2013).
Puka Puka (Tuamotueilanden)

Puka Puka is een bewoond atol in de Tuamotu-eilanden en dit is een zeegebied dat hoort tot Frans-Polynesië. Het ligt relatief geïsoleerd in het noordoosten van de archipel en behoort tot een subgroep van eilanden die ook wel de Îles du Désappointement wordt genoemd. Dit eiland is niet hetzelfde als Pukapuka dat behoort tot de Cookeilanden die liggen ten westen van Frans-Polynesië en noordoostelijk van Nieuw-Zeeland, tussen Niue, Samoa en Tokelau. Beschrijving Dit atol is bijna ovaal van vorm met een lengte van 5,7 km en een breedte van 3 km. Het landoppervlak is 4 km² waarbinnen een lagune ligt van 2,2 km². Tussen de lagune en de oceaan is geen voor boten bevaarbaar kanaal. Het enige dorp is Tehonemahina (andere spelling: Teonemahina) aan de westkant van het atol. In het noorden is er een landingsbaan waardoor het eiland met kleine propellervliegtuigen vanuit Tahiti kan worden bereikt. Puka Puka heeft geen haven, maar wel een aanlegpier, waar alleen met kleine boten kan worden aangelegd. De eilandbewoners voorzien in hun eigen levensonderhoud. Belangrijke voedselgewassen zijn kokosnoten, yam, taro en tropische vruchten. Hoofdvoedsel is vis, gevolgd door kip en het vlees van loslopende varkens. Er is geen toeristische infrastructuur. Geschiedenis Puka Puka was de eerste van de Tuamotu-eilanden, dat op 24 januari 1521 door Ferdinand Magellaan werd waargenomen. Het toen onbewoonde atol noemde hij "eiland van teleurstelling", omdat hij er geen zoet water en weinig voedsel vond. De Nederlandse zeevaarders Willem Cornelisz Schouten en Jacob le Maire noemden het atol op 10 april 1616 "Honden Eylandt". Het eiland werd pas na de Tweede Wereldoorlog bewoond. Het was het eerste eiland dat de bemanning van de Kon-Tiki te zien kreeg na vertrek vanuit Peru. Natuurrampen In 1958 trof een tropische cycloon (tyfoon) het eiland, waardoor het merendeel van de mannelijke bevolking omkwam omdat zij aan het vissen waren. Dit verlies werd later gecompenseerd door immigratie van andere eilanden die overbevolkt waren geraakt. In 1996 werd de nederzetting opnieuw bijna volledig verwoest door een tyfoon. Alleen met financiële steun van Frankrijk konden de gebouwen weer worden opgebouwd. Ecologie Er komen 35 vogelsoorten voor en acht soorten van de Rode Lijst van de IUCN waaronder de met uitsterven bedreigde hendersonstormvogel (Pterodroma atrata), het witkeelstormvogeltje (Nesofregetta fuliginosa) en de endemische tuamotustrandloper (Prosobonia parvirostris).
Puka Puka

Puka Puka (także Pukapuka) – atol należący do grupy Îles du Désappointement, najbardziej wysunięta na północny wschód wyspa archipelagu Tuamotu, w Polinezji Francuskiej. Główny ośrodek administracyjny gminy Puka Puka. Powierzchnia wyspy wynosi 5 km², a laguny 2 km². Na atolu znajduje się port lotniczy Puka Puka. Historia Puka Puka była pierwszą wyspą w Polinezji odkrytą przez Ferdynanda Magellana w 1521 roku. Pierwszą pisemną wzmiankę o Puka Puka uczynili Willem Corneliszoon Schouten i Jacob Le Maire w 1616 roku. Demografia Liczba ludności zamieszkującej gminę Puka Puka: Przypisy
Пука-Пука

Пука-Пука (фр. Puka Puka, ) — коралловый атолл в северо-восточной части архипелага Туамоту. Атолл плоский и засушливый. География Пука-Пука является наиболее изолированным атоллом архипелага Туамоту. Он расположен в северо-восточной части Туамоту в 260 км на юго-восток от атолла Напука и в 183 км на северо-восток от атолла Факахина. Иногда Пука-Пука вместе с Напукой и Северным Тепото включают в островную подгруппу Дезаппуэнтман. В геологическом отношении атолл представляет собой окружённую рифами вершину подводной горы, расположенной в западной части подводного хребта Пука-Пука. Имеет эллиптическую форму с максимальной длиной 5,7 км и шириной около 3 км, общей площадью суши около 4 км². Центральная лагуна очень мелкая и медленно заполняется отложениями. История Пука-Пука был первым из островов Океании, которые открыл Фернан Магеллан в 1521 году (тогда как другие острова архипелага Туамоту были открыты Педро Киросом лишь в 1606 году). В 1947 году Тур Хейердал во время своего путешествия на Кон-Тики первым из островов Океании увидел именно атолл Пука-Пука. В 1996 году Пука-Пука был разорён тайфуном, но с французской помощью посёлок Те Оне Махина был отстроен заново. Административное деление Остров Пука-Пука — коммуна, входящая в состав административного подразделения Туамоту-Гамбье. Население Согласно переписи 2007 года, на острове живут 157 человек. Главный посёлок — Те-Оне-Махина, в котором живут 110 человек. Язык В отличие от других островов Туамоту, распространённый на острове пукапукский язык относится к маркизской подгруппе полинезийских языков. См. также Список островов Французской Полинезии Примечания
Puka-Puka

Puka-Puka är en atoll i Stilla havet som tillhör ögruppen Tuamotuöarna i Franska Polynesien. Den är en av de öar som kallades Disapointment Islands (Besvikelsens öar) när de besöktes av John Byron 1765. Den har en total yta på fem kvadratkilometer och en lagun som är nästan fylld med silt. Det största samhället på Puka-Puka är Te One Maina med omkring 110 invånare. Atollen har en mindre flygplats, Puka Puka Airport (IATA: PKP, ICAO: NTGP). Historia Puka-Puka är troligen identisk med ön San Paulo som upptäcktes av Ferdinand Magellan 24 januari 1521. Puka-Puka har också siktats av Charles Darwin som passerade ön 9 november 1835 på sin expedition med HMS Beagle och av Thor Heyerdahl på hans resa med Kon-Tiki 1947. År 1958 drabbades ön av en tyfon som dödade stora delar av den manliga befolkningen, som var ute och fiskade. 1996 förstördes en stor del av byggnaderna på Puka-Puka av en ny tyfon och byggdes upp igen med finansiell hjälp från Frankrike. I Te One Maina har man byggt en byggnad på betongpelare där befolkningen kan ta skydd vid eventuella naturkatastrofer. Källor
Makaroa

Makaroa is an island in the Gambier Islands of French Polynesia, 8.5 km south of Mangareva within the same lagoon. Makaroa is about 1.3 km (1 mi) in length and has a small rocky islet off its NW point. Makaroa is uninhabited. It is a jagged and barren island with a maximum height of 138 m. 1.8 km (1 mi) to the SSE lies Kamaka Island. In 2015 a conservation campaign resulted in the eradication of rats from the island. References External links Tahiti Tourism - Map
Makaroa

Makaroa​​ es una isla en el archipiélago de la Islas Gambier de la Polinesia Francesa, situada a 8,5 km al sur de Mangareva en la misma laguna. Makaroa es de aproximadamente 1,3 km de longitud y tiene un pequeño islote rocoso fuera de su punto noroeste. Makaroa está deshabitada. Es una isla irregular y estéril, con una altura máxima de 136 m, 1,8 km al Sureste de la Isla se encuentra la también isla de Kamaka.​ Véase también Francia de Ultramar Imperio Colonial Francés Referencias Enlaces externos Mapa de localización
Макароа

Макароа (фр. Makaroa) — небольшой островок в архипелаге Гамбье. География Площадь острова — 0,2 км². Население В 2007 году остров был необитаем. Административное деление Административно входит в состав коммуны Гамбье. См. также Список островов Французской Полинезии
Paahi

Motu Paahi is a private island in the Bora Bora Islands Group, within the Society Islands of French Polynesia. It is located between Vananui and Tane. The island has a somewhat rocky shoreline and a view of nearby mountains. Administration The island is part of Bora Bora Commune. Its current population includes the staff operating the hotel. Tourism The island is the site of the Blue Heaven Island Resort. References
Comuna de Tureia

Tureia és una comuna de la subdivisió Tuamotu-Gambier de la Polinèsia Francesa. La comuna de Tureia inclou cinc atols. A part de Tureia només és habitat l'atol de Tematangi; Vanavana és deshabitat, i Moruroa i Fangataufa estan cedits per fer proves nuclears. Geogràficament, la comuna de Tureia es troba just a l'antípoda de La Meca. La població total era de 313 habitants al cens del 2002, uns 1.000 menys que sis anys enrere degut als efectius militars que han desallotjat la zona.
Tureia (Gemeinde)

Tureia ist eine Gemeinde im Tuamotu-Archipel in Französisch-Polynesien. Die Gemeinde besteht aus 5 Atollen. Sie ist nicht in Communes associées (Teilgemeinden) untergliedert. Der Hauptort der Gemeinde ist Fakamaru. Der Code INSEE der Gemeinde ist 98755. Einzelnachweise
Tureia (Polinesia Francesa)

Tureia es una comuna francesa situada en la subdivisión de Islas Tuamotu-Gambier, que forma parte de la colectividad de ultramar de Polinesia Francesa. Composición La comuna está formada por la unión de los cinco atolones de Fangataufa, Mururoa, Tematangi, Tureia y Vanavana.​ Demografía Fuente: Insee Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Tureia.
Tureia (Polynésie française)

Tureia est une commune de la Polynésie française dans l'archipel des Tuamotu. Le chef-lieu de cette dernière est Tureia. Géographie La commune est composée de trois atolls : Tureia (dont le seul village est Fakamaru, avec 300 habitants) Tematangi Vanavana Moruroa et Fangataufa, initialement rattachés à la commune, appartiennent depuis 1964 au domaine public de l'État. La commune présente la particularité géographique d'accueillir sur son territoire, à 55 kilomètres au nord-est de Tematangi, le point antipodal de La Mecque. Toponymie Histoire Démographie L'évolution du nombre d'habitants est connue à travers les recensements de la population effectués dans la commune depuis 1971. À partir de 2006, les populations légales des communes sont publiées annuellement par l'Insee, mais la loi relative à la démocratie de proximité du 27 février 2002 a, dans ses articles consacrés au recensement de la population, instauré des recensements de la population tous les cinq ans en Nouvelle-Calédonie, en Polynésie française, à Mayotte et dans les îles Wallis-et-Futuna, ce qui n’était pas le cas auparavant. Pour la commune, le premier recensement exhaustif entrant dans le cadre du nouveau dispositif a été réalisé en 2002, les précédents recensements ont eu lieu en 1996, 1988, 1983, 1977 et 1971. En 2017, la commune comptait 336 habitants, en augmentation de 12 % par rapport à 2012 La baisse importante et brutale de la population après 1996 est liée à l'arrêt des essais nucléaires pratiqués à Fangataufa et Moruroa ayant entraîné le départ des populations vivant de manière permanente sur ces deux atolls pour des raisons économiques. Politique et administration Liste des maires Intercommunalité Depuis le 1er janvier 2026, la commune fait partie de la communauté de communes Hono Hau. Économie Lieux et monuments Une piste d'atterrissage et une église sont visibles à Hakamaru. Notes et références Notes Références Annexes Bibliographie Articles connexes Liste des communes de la Polynésie française Liens externes Portail des communes de France Portail de la Polynésie française
Tureia (comune)

Tureia è un comune delle Isole Tuamotu che comprende 5 atolli: Tureia Fangataufa Mururoa Tematangui Vanavana L'atollo di Mururoa fu poligono nucleare della Francia da dopo l'indipendenza dell'Algeria nel 1966 al 1996, tuttora è sorvegliato dalla forze armate francesi, soprattutto dalla marina francese. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Tureia
Tematangi

Tematangi o Tematangi és un atol de les Tuamotu, a la Polinèsia Francesa, inclòs a la comuna de Tureia. Està situat al sud-est de l'arxipèlag, a 160 km a l'oest de Moruroa, l'atol més proper. Geografia L'atol té una forma quasi triangular, d'11,5 per 7 km. La superfície terrestre és de 7,7 km². La llacuna interior és profunda sense cap pas obert a l'oceà. Té una superfície de 61 km². És habitat esporàdicament, amb un cens el 2017 de 61 persones. Està situat als antípodes de la Meca. Història Va ser descobert per Philip Carteret el 11 de juliol de 1767,i la va nomenar Île de l'Évêque d'Osnabrück (Illa del Bisbe d'Osnabrück). L'anglès William Bligh, el 1792 en el seu segon viatge després de patir l'amotinament del Bounty, i l'anomenà Lagoon Island. També era anomenat Bligh's Lagoon per diferenciar-lo de Cook's Lagoon (Vahitahi)). Referències
Tematangi

Tematangi es un atolón de las Tuamotu, en la Polinesia Francesa, incluido en la comuna de Tureia. Está situado en el sureste del archipiélago, a 160 km al oeste de Mururoa. Es un atolón deshabitado, de forma triangular y con una laguna interior profunda sin ningún paso abierto al océano. Fue descubierto por el inglés William Bligh en 1792, en su segundo viaje después de sufrir el amotinamiento del Bounty, y lo llamó Lagoon Island. También fue llamado Bligh's Lagoon para diferenciarlo de Cook's Lagoon. Es el punto más alejado de La Meca en Arabia Saudita, por ende los musulmanes que visiten el lugar podrían rezar en cualquier dirección y aún así apuntarían igual hacía el lugar sagrado (Vahitahi). Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Tematangi.