NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Острова Мария

Острова Мария (фр. Îles Maria) — небольшое скопление островков в архипелаге Тубуаи (Французская Полинезия). Расположены в 205 км к северо-западу от острова Риматара и в 352 км к востроку от острова Мангаиа (острова Кука). Другое название — острова Халл. География Четыре небольших островка образуют атолл с глубокой лагуной, напоминающей по форме треугольник. Общая площадь суши составляет всего 1,3 км². История Атолл открыт в 1824 году капитаном Джорджем Вашингтоном Гарднером с Нантакета (1778—1838) и назван в честь его китобойного судна «Мария». Административное деление Два острова входят в состав коммуны Риматара, остальные — в состав коммуны Руруту. Примечания См. также Список островов Французской Полинезии Ссылки Информация об острове (англ.)
Îles Maria

Îles Maria - Mariaöarna (franska Îllots Maria, tidigare Hullöarna) är en ögrupp i Franska Polynesien i Stilla havet. Geografi Mariaöarna ligger i ögruppen Australöarna och ligger ca 650 km sydväst om Tahiti. Öarna, egentligen atollen, har en area om ca 1,3 km² och är obebodda, förvaltningsmässigt tillhör de Rimatara ca 200 km sydöst om atollen. Högsta höjden är endast någon m ö.h. och området omges av ett rev med sammanlagd 4 motus (småöar) i lagunen innanför. Historia Îles Maria har troligen alltid varit obebodda. Atollen upptäcktes av brittiske Hiram Paulding 1827. 1903 införlivades atollen tillsammans med övriga öar inom Franska Polynesien i det nyskapade Établissements Français de l'Océanie (Franska Oceanien). Under en period användes Îles Maria som straffkoloni. Externa länkar om Îles Maria om Îles Marias geografi
Marotiri

Marotiri, o illots de Bass, és un grup d'illots rocosos de les illes Australs, a la Polinèsia Francesa. Depenen de la comuna de Rapa que es troba a 75 km al nord-oest. Està format per quatre illots i sis roques en forma d'agulla que emergeixen d'una plataforma submergida de 5 km de diàmetre i 100 m de profunditat. En total la superfície emergida és de 0,04 km². L'altitud màxima és a la roca Meridional, amb 105 m. Geològicament són les illes més joves de les Australs. Les roques pràcticament no tenen vegetació. És un lloc de pesca abundant. Van ser descoberts per George Bass que va identificar amb les Cuatro Coronadas de Quirós. Referències
Marotiri

Marotiri is a group of four uninhabited volcanic rocks protruding from the sea (and several submerged rocks), forming the southeastern end of the Austral Islands of French Polynesia. Marotiri is also known as Bass Rocks (Îlots de Bass in French), after the European explorer George Bass who discovered them in either late 1801 or early 1802 but whom had since erroneously deemed them the long lost Four Crowns of Quiros: “ Sailing North for Tahiti I found The 4 Crowns of Quiros, placed on the modern charts. I found their position to be 14 leagues E.S.E of Oparo [Rapa Iti, SD]. Of all discoveries this one gave me the most pleasure as it serves to redeem the name of a great Navigator from the infamy of having been called a liar. It is true that these 14 leagues do not correspond with Quiros's said 4 league distance but I think this to have been on account of a copy error by the one who transferred his manuscript and that 4 should have been 14. This is why Vancouver’s Oparo is the San Miquel of Quiros. When I saw the rocks and the island to the West I had no idea that the last one was Oparo, because having run a lot of sea by this time and not expecting to find myself to be close to it I thought both rocks and island to be discoveries. But having had the fortune to observe both latitude and longitude to be in accordance with Vancouver’s Oparo [...] I do not doubt it to be the same island.” Marotiri is very isolated, located about 1,167 km (725 mi) west-south-westward of Pitcairn Island. The closest island is Rapa Iti, 75 km farther northwest, but separated from it by an ocean depth of more than 1,500 meters. The rocks are part of the municipality of Rapa. The climate is wet temperate. The lower rocks are almost devoid of vegetation - although there is some vegetation on the upper slopes and summits. They are important as a seabird rookery. Fish abound in the adjacent waters. The rocks emerge from a submarine platform 100 meters deep and 5 km in diameter. They lie at a distance between 1.5 and 3 km from one another. The total land area is 43,100 m2, which is broken down as follows by the individual rocks: The southern rock is the largest, with a height of 113 meters at its highest point. See also Desert island List of islands References
Marotiri

Marotiri, o islotes de Bass, es un grupo de islotes rocosos de las islas Australes, en la Polinesia Francesa. Dependen de la comuna de Rapa, que se encuentra a 75 km al noroeste. Descripción Está formado por cuatro islotes y seis rocas en forma de aguja que emergen de una plataforma sumergida de 5 km de diámetro y 100 metros de profundidad. En total la superficie emergida es de 0,04 km². La altitud máxima es en la roca Meridional, con 105 m. Geológicamente son las islas más jóvenes de las Australes. Está ubicado en las antípodas de Israel. Las rocas prácticamente no tienen vegetación. Es un lugar de pesca abundante. Islotes Véase también Rapa Referencias y notas de pie Bibliografía Islands of the Austral Islands: Rapa Iti, Iles Maria, Rimatara, Rurutu, Tubuai, Marotiri, Raivavae, Bass Islands [Paperback] ISBN 1157190650 ISBN 978-1157190653
Marotiri

Marotiri è un gruppo di quattro isolotti disabitati (e di diversi scogli sommersi), all'estremità sud-orientale delle Isole Australi nella Polinesia francese. Questo gruppo è noto anche come Cuatro-Coronados ma anche isolotti di Bass, probabilmente dal nome del navigatore inglese George Bass che li scoprì nel 1800. Gli isolotti sono amministrativamente annessi al comune di Rapa. Sono molto isolati, a 75 km dall'isola di Rapa. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Marotiri Collegamenti esterni
Marotiri

Marotiri (ook wel Bass Rocks genoemd) is een groep van vier eilanden, die deel uitmaken van de Australeilanden (Frans-Polynesië). Het grootste eiland is Southern Rock (22.400 m²). Het dichtstbijzijnde eiland is Rapa Iti, dat 75 kilometer ten noordwesten van de eilandengroep ligt. Alle eilanden zijn onbewoond. De vier grote rotseilandjes bereiken een hoogte van maximaal 105 meter boven de zeespiegel, de kleinere zijn zo laag dat ze voortdurend worden overspoeld door de branding. De eilandjes liggen 1,5 tot 3 kilometer uit elkaar.
Marotiri

Marotiri – grupa czterech najbardziej wysuniętych na południowy wschód wysepek archipelagu Tubuai w Polinezji Francuskiej. Wyspy znane są również pod nazwami Cuatro-Coronados i Îlots de Bass. Administracyjnie Marotiri należy do gminy Rapa. Charakterystyka fizycznogeograficzna Najbliżej położoną od Marotiri wyspą jest Rapa, oddalona o 90 km na północny zachód. Grupa oddalona jest o 340 km od plamy gorąca Macdonald. Wyspy są wierzchołkami platformy o średnicy około 5 km. Odległość między wyspami wynosi od 1,5 do 3 km. Łączna powierzchnia Marotiri wynosi 4,31 ha, w tym: îlot nord: 0,58 ha, îlot central: 0,18 ha, îlot sud: 2,24 ha, îlot ouest: 1,31 ha. Na Marotiri panuje klimat umiarkowany wilgotny. Wyspy są prawie pozbawione roślinności, głównie za sprawą skalistych, stromych brzegów, stanowią jednak miejsce gniazdowania morskich ptaków, głównie z rodziny faetonów. Linki zewnętrzne Compte-rendu d'une visite effecyuée le 22 Juillet 1934. botany.hawaii.edu. [zarchiwizowane z tego adresu (2006-09-13)].
Marotiri

As Marotiri são um grupo de quatro ilhotas volcânicas desabitadas, é um grupo de ilhas do arquipélago das Austrais, na Polinésia Francesa, com uma área 0,04 km². Geografia O grupo de ilhotes Marotiri é formado por quatro ilhotas e seis rochas em forma de agulha que emergem de uma plataforma mergulhada de 5 quilómetros de diâmetro e 100 metros de profundidade. As ilhotas de Marotiri encontram-se separadas umas das outras a uma distância entre 1,5 e 3 quilometros. A altitude máxima é na roca Meridional, com 105 metros. Geologicamente são as ilhas mais novas das Austrais, quase totalmente desprovidas de vegetação, o seu clima é temperado húmido. São um importante local de nidificação de aves marinhas e, é um local de pesca abundante. Rapa Iti, a ilha mais próxima de Marotiri, encontra-se a 75 quilómetros a noroeste da mesma, embora ambas sejam separadas por uma profundidade oceânica de mais de 1 500 metros. História cronológica 1800 - Descoberta pelo navegador inglês George Bass. Administração Estas ilhotas Marotiri dependem da comuna de Rapa Iti. Referências Ligações externas «Petrografia e geoquímica das ilhotas Marotiri» (PDF)
Marotiri

Marotiri eller Marotiriöarna (franska Les îlots Marotiri, tidigare Bassöarna) är en ögrupp i Franska Polynesien i Stilla havet. Geografi Marotiriöarna ligger i ögruppen Australöarna och ligger cirka 1 500 km söder om Tahiti. Öarna har en area om cirka 4,3 ha (hektar) och är obebodda, förvaltningsmässigt tillhör de Rapa Iti cirka 75 km sydväst om området. Högsta höjden finns på Motu Sud Rock Meridional med cirka 105 m ö.h. och området består av 4 motus (småöar) inom en radie om cirka 5 km Motu Central, cirka 0,18 ha Motu Nord, cirka 0,58 ha Motu Sud, cirka 2,24 ha Motu Ouest, cirka 1,31 ha Historia Les îlots Marotiri har troligen alltid varit obebodda. Ögruppen upptäcktes av brittiske Hiram Paulding 1827. 1903 införlivades området tillsammans med övriga öar inom Franska Polynesien i det nyskapade Établissements Français de l'Océanie (Franska Oceanien). Externa länkar om Marotiri om Marotiri geografi
Hereheretue

Hereheretue o Hiri-oro és un atol de les Tuamotu, a la Polinèsia Francesa. Forma una comuna associada a la comuna d'Hao. Està situat al sud-oest de l'arxipèlag, a 450 km d'Hao. És un atol petit i allunyat. Les terres més properes són les illes del Duc de Gloucester, a 150 km, que depenen de la comuna associada d'Hereheretue. Unides administrativament, algun cop s'inclou en aquest grup. La superfície total és de 4 km², tancant completament la llacuna interior. El primer albirament documentat per europeus va ser per l'expedició espanyola de Pedro Fernández de Quirós el 4 de febrer de 1606. Amb els altres tres atols de les illes del duc de Gloucester van ser anomenats Cuatro Coronas. La població total era de 56 habitants al cens del 2012. La vila principal es troba a l'illot de l'oest, però segons les condicions del vent i del mar, la població es desplaça a l'illot del sud. Disposa d'una estació meteorològica, però no hi ha ni port ni aeroport. La població actual prové d'Anaa, situat al nord, amb qui comparteix el mateix dialecte anomenat «parata». Referències Enllaços externs Imatges d'Hereheretue (francès)
Héréhérétué

Héréhérétué (auch Hereheretue) ist ein Atoll im Pazifischen Ozean, das zu Französisch-Polynesien gehört. Es besteht aus etwa 40 Inselchen (Motus), die eine zentrale Lagune umringen. Héréhérétué ist das nördlichste Atoll der Îles du Duc de Gloucester im Tuamotu-Archipel. Die nächste Nachbarinsel Anuanuraro liegt 150 km entfernt. Administrativ gehört das Atoll zur Gemeinde Hao. Auf detaillierten Karten kann man mindestens 60 Einzelinseln (Motus) zählen. Das größte Motu liegt im Südosten, aber die meisten Einwohner leben auf dem westlichsten Motu. Dort befindet sich mit Otetou die einzige, dauerhaft bewohnte Siedlung der Îles du Duc de Gloucester. Héréhérétué ist im Guinness-Buch der Rekorde als Name mit den meisten Akzenten eingetragen. Siehe auch Liste der Tuamotu-Inseln Einzelnachweise Weblinks Census 2007 (PDF, französisch) (Memento vom 29. Februar 2008 im Internet Archive)
Hereheretue

Hereheretue or Hiri-oro is an atoll in French Polynesia, Pacific Ocean. It is the northernmost island of the Duke of Gloucester Islands group, or Îles du Duc de Gloucester, a subgroup of the Tuamotu group. Hereheretue's nearest neighbour is Anuanuraro, which is located about 150 km away. It lies 450 km southwest of Hao and 488 km southeast of Tahiti. Hereheretue Atoll has a roughly trapezoidal shape. Its lagoon is quite deep and has an area of 23 km2. The broad reef completely encloses the lagoon, so that there is no navigable passage to enter it. Hereheretue is the only permanently inhabited atoll of the group. It had a population of 56 at the 2012 census. Most of the population lives in the main village Otetou. History The first recorded sighting by Europeans was by the Spanish expedition of Pedro Fernández de Quirós on 4 February 1606. With the other three atolls of the Duke of Gloucester Islands they were named Cuatro Coronas (Four Crowns in Spanish). Administration Administratively the four atolls of the Duke of Gloucester Islands, including Anuanuraro, Anuanurunga and Nukutepipi, belong to the commune of Hereheretue, which is associated with the Hao commune. There is a meteorological station on Hereheretue. References Oceandots Meteorological station External links Atoll list (in French)
Hereheretue (atolón)

Hereheretue o Hiri-oro​ es un atolón de las Tuamotu, en la Polinesia Francesa. Historia El primer avistamiento del atolón registrado por los europeos fue por la expedición española de Pedro Fernández de Quirós el 4 de febrero de 1606. Junto con los otros tres atolones de las Islas del Duque de Gloucester fueron nombrados como islas de las Cuatro Coronas.​ Geografía Es un atolón pequeño y lejano. Las tierras más cercanas son las islas del Duque de Gloucester, a 150 km, y alguna vez se le incluye en este grupo. La superficie total es de 0,6 km², cerrando completamente la laguna interior. La población total era de 50 habitantes en el censo de 1996. Además dispone de una estación meteorológica.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Hereheretue. Imágenes de Hereheretue (en inglés)
Hereheretue

Hereheretue, également appelé Hiri-oro, est un atoll situé dans l'archipel des Tuamotu en Polynésie française. Il fait administrativement partie de la commune de Hao et de l'archipel des îles du Duc de Gloucester. Géographie Situation Atoll le plus au nord des îles du Duc de Gloucester, Hereheretue est très isolé. Il est situé à 157 km au nord-ouest d'Anuanuraro, l'atoll le plus proche, à 450 km au sud-ouest d'Hao auquel il est administrativement rattaché, et à 488 km au sud-est de Tahiti. C'est un atoll de forme triangulaire de 9 km de longueur et 7 km de largeur maximales pour une surface de terres émergées de 4 km2. Son lagon couvre une superficie de 23 km2 et est dépourvu de passe en communication avec l'océan. Géologie D'un point de vue géologique, l'atoll est l'excroissance corallienne (de quelques mètres) du sommet d'un petit mont volcanique sous-marin homonyme, qui mesure 2 810 mètres depuis le plancher océanique, formé il y a environ 55,4 à 57,3 millions d'années. Démographie En 2017, Hereheretue est peuplé par 57 personnes, résidant en deux points distincts de l'île sur le motu ouest – où se trouve le principal village nommé Otetou – et sur le motu sud ; son évolution est la suivante : Histoire La première notification de l'atoll par un Européen aurait été faite en 1606 par le navigateur portugais Pedro Fernandes de Queirós[réf. nécessaire] qui l'aurait nommé San Pablo. La première mention attestée est celle faite en 1822 par un navire britannique du nom de Britomart qui lui donne son nom de Britomart Island. L'atoll est également visité le 12 janvier 1840 par l'Américain Charles Wilkes lors de son expédition polaire, qui le mentionne sous le nom de San Pablo. Au XIXe siècle, Hereheretue devient un territoire français, peuplé environ 25 habitants. En 1962, une station météorologique est installée et en 1983 un important cyclone s'abat sur l'atoll nécessitant l'évacuation de tous ses habitants. Économie L'exploitation du coprah est l'une des principales activités de l'île. Notes et références Liens externes Portail des îles Portail de la Polynésie française
Hereheretue

Hereheretue (más néven Hiri-oro) egy kis atoll sziget a Dél-Csendes-óceánon. A terület politikailag Francia Polinéziához tartozik. Hereheretue a Tuamotu-szigetek egyik alcsoportjának, a Gloucester herceg szigetcsoportnak a része. A Gloucester herceg-szigetek a Tuamotu szigetcsoport délnyugati részén található. A Gloucester herceg-szigetek másik három tagja Anuanuraro, Anuanurunga és Nukutepipi. A szigetcsoport legkeletibb szigete Nukutepipi és a legnyugatibb Hereheretue. A kettő között lévő távolság mintegy 270 km. Napuka Tahititől 488 km-re délkeletre található. A trapéz alakú atoll 9 km hosszú, maximális szélessége 7 km. Lagúnája 7 km2 területű. Az alacsony korallszigetekre jellemzően Hereheretue száraz, népessége alacsony létszámú. Hereheretue lakossága 58 fő volt a 2002-es népszámláláskor. A fő település a szigeten Otetou. Története 1606-ban említik először európai írások Hereheretue szigetét. Pedro Fernandes de Queirós portugál hajós először San Pablo szigetnek nevezte el. Az első hivatalos feljegyzést 1822-ben tette a Britomart névre hallgató brit hajó, amely a Britomart-sziget nevet adta a szigetnek. 1840-ben Charles Wilkes amerikai hajós is a szigetre látogatott, aki San Pablo néven tesz rá említést. A 19. században Hereheretue szigetét magukhoz csatolták a franciák, amelyen akkor 25 fő élt. 1962-ben létesítettek a szigeten egy meteorológiai állomást. 1983-ban egy jelentős trópusi ciklon miatt ki kellett telepíteni a teljes lakosságot az atollról. Közigazgatás Közigazgatásilag a Gloucester herceg-szigetek négy atollja Anuanuraro, Anuanurunga és Nukutepipi is Hereheretue települési önkormányzathoz (commune) tartozik. Gazdaság A sziget fő gazdasági tevékenysége a kókuszból készített kopra. Jegyzetek További információ Atoll lista (franciául) Archiválva 2007. február 28-i dátummal a Wayback Machine-ben
Hereheretue

Hereheretue (nome derivante da "etuentue-dentos", "dente" nella lingua antica delle Tuamotu) un atollo appartenente all'arcipelago delle Isole Tuamotu nella Polinesia francese. È l'atollo più settentrionale delle Isole del Duca di Gloucester (Îles du Duc de Gloucester), un sottogruppo dell'arcipelago delle Isole Tuamotu. L'atollo più vicino è quello di Anuanuraro, che si trova a circa 150 km di distanza. Hereheretue ha una forma trapezoidale. La sua laguna è molto profonda e ha una superficie di 29 km². L'ampia barriera corallina racchiude completamente la laguna, e non vi è alcun passaggio navigabile per accedervi. Hereheretue è l'unico atollo abitato permanentemente nel gruppo delle Isole del Duca di Gloucester. Possedeva una popolazione di 57 abitanti al censimento del 2002. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Hereheretue Collegamenti esterni Arcipelago delle Tuamotu - Hereheretue, su oceandots.com.
Hereheretue

Hereheretue is een atol in de Tuamotuarchipel in Frans-Polynesië. Het is deel van de Îles du Duc de Gloucester. Het eiland ligt zeer geïsoleerd, het dichtst bijzijnde eiland is Anuanuraro en dat ligt 157 km verder. Het ligt 488 km van Tahiti. Hereheretue heeft een bijna driehoekige vorm met een maximale lengte van 9 km en een breedte van 7 km. Het landoppervlakte is 4 km² en het wateroppervlak van de lagune is 23 km². Geschiedenis Onduidelijk is welke Europese zeevaarder het eiland het eerst beschreef. De Amerikaanse ontdekkingsreiziger Charles Wilkes noemde het eiland in 1840 San Pablo op grond van veel oudere documentatie. Omstreeks 1850 namen de Fransen bezit van het eiland. Er woonde toen ongeveer 25 mensen, volgens de volkstelling van 2017 wonen er 57 mensen die zich voornamelijk bezighouden met het maken van kopra en zelfvoorzienende landbouw en visserij. Bestuurlijk/administratief gezien behoren de vier atollen van de Îles du Duc de Gloucester onder de gemeente Hao. Fauna Er komen 31 vogelsoorten voor en zes soorten van de Rode Lijst van de IUCN waaronder de met uitsterven bedreigde hendersonstormvogel (Pterodroma atrata) en het witkeelstormvogeltje (Nesofregetta fuliginosa).
Hereheretue

Hereheretue – atol należący do grupy Îles du Duc de Gloucester, znajduje się na południu archipelagu Tuamotu, w Polinezji Francuskiej. Powierzchnia atolu wynosi 23 km², w tym 19 km² przypada na lagunę. Główną miejscowością na wyspie jest Otetou. Hereheretue jest jedynym zamieszkałym atolem z grupy wysp Îles du Duc de Gloucester. Administracyjnie należy do gminy Hao. Historia Atol odkrył 4 lutego 1606 roku portugalski podróżnik Pedro Fernández de Quirós. Demografia Liczba ludności zamieszkującej atol Hereheretue: Przypisy
Hereheretue

Hereheretue (também grafado Héréhérétué) é um atol das Ilhas do Duque de Gloucester, na Polinésia Francesa, com uma superfície total de 0,6 km². É um atol pequeno e longínquo, o extremo norte do grupo das Ilhas do Duque de Gloucester, localizado a 150 quilómetros do atol Anuanuraro e a 450 km de Hao, a comuna a que este faz parte. Hereheretue possui uma lagoa no seu interior sem qualquer ligação ao mar, como acontece na maioria das ilhas do seu grupo. Tem uma população total de 57 habitantes, segundo os Censos de 2002, e também dispõe de uma estação meteorológica. Administração Administrativamente é um dos quatro atóis das Ilhas do Duque de Gloucester que pertencem à comuna de Hereheretue (o próprio atol), e que está associado à comuna de Hao, situada no Arquipélago de Tuamotu. Ligações Externas Lista de Atóis (em francês) Imagens de Hereheretue (em inglês)
Херехеретуэ

Херехеретуэ (фр. Hereheretue) — атолл в архипелаге Туамоту (Французская Полинезия), самый северный атолл в группе островов Дьюк-оф-Глостер. Расположен в 450 км к юго-западу от атолла Хао и в 150 км от атолла Ануанураро. На Херехеретуэ расположена метеорологическая станция. География Атолл имеет форму треугольника. В центре Херехеретуэ расположена лагуна площадью 23 км². Административное деление Административно входит в состав коммуны Хао. Население В 2007 году численность населения острова составляла 58 человек. Это был единственный обитаемый остров в группе Дьюк-оф-Глостер. См. также Список островов Французской Полинезии Ссылки Информация на Oceandots.com (англ.) Фото острова (англ.)
Taputapuatea

Taputapuatea és una comuna de la Polinèsia Francesa, situat a l'illa de Raiatea, a les Illes de Sotavent (arxipèlag de les Illes de la Societat. Té 4.614 habitants. Comprèn les comunes associades d'Avera, Opoa i Puohine. S'hi troba el principal marae de Raiatea, el marae de Taputapuātea. Taputapuātea fou declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO el juliol de 2017. Referències
Taputapuatea

Taputapuatea ist eine der drei Gemeinden auf der Insel Raiatea (Gesellschaftsinseln) in Französisch-Polynesien. Die Gemeindegemarkung hat einen Anteil am Tefatua, der mit 1017 m. ü. M. den höchsten Punkt Taputapuateas ergibt. Eine weitere Erhebung ist der Oropiro auf 824 m. ü. M. im Süden der Insel. Die Nachbargemeinden sind Tumaraa im Westen und Uturoa im Nordwesten. Taputapuatea gliedert sich, von Nord nach Süd, in die drei Teilgemeinden mit gleichnamigen Dörfern: Das Gemeindegebiet wird eingeschnitten durch die Meeresbuchten Baie Vairahi, Baie Faaroa, Baie Hotopuu und die überwiegend bereits vor Tumaraa liegende Baie Faatemu. Ein Teil des Gemeindegebiets mit zwei bewaldeten Tälern, einem Teil der Lagune und des Korallenriffs, einer Marae und einem Streifen des offenen Ozeans wurde 2017 vom Welterbekomitee als Kulturerbestätte in das UNESCO-Welterbe aufgenommen. Weblinks Te Fenua – Cartes de Polynésie française Einzelnachweise
Taputapuatea

Taputapuātea is a commune of French Polynesia, an overseas territory of France in the Pacific Ocean. The commune of Taputapuātea is located on the island of Raiatea, in the administrative subdivision of the Leeward Islands, themselves part of the Society Islands. At the 2022 census it had a population of 5,007. The commune was named after a large marae complex which was the religious center of eastern Polynesia for roughly 1000 years. The archaeological site of Taputapuatea marae is still today the most famous landmark of Raiatea, and it was inscribed on the UNESCO World Heritage List in 2017. Taputapuātea consists of the following associated communes: Avera Opoa Puohine The administrative centre of the commune is the settlement of Avera. It was a major stop in the Polynesian Voyaging Society's sail of Hōkūleʻa across French Polynesia in mid 2025. References