NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Jezioro Szymbarskie

Jezioro Szymbarskie – jezioro rynnowe w Polsce, położone województwie warmińsko-mazurskim, w powiecie iławskim, w gminie Iława, na terenie Pojezierza Łasińskiego i Obszarze Chronionego Krajobrazu Pojezierza Iławskiego. Ukształtowanie Przez północną część jeziora przepływa Osa, doprowadzająca wody z jeziora Gardzień i wypływająca do jeziora Ząbrowo. Ponadto w środkowo-wschodniej części jest połączone z jeziorem Stęgwica, a na południu z jeziorem Silm. Brzegi w większości wysokie i strome. W wodach jeziora występuje leszcz, okoń, sandacz. Nad jeziorem leży wieś Szymbark. Zlewnia całkowita stanowi obszar rolniczo-leśny, z dużym udziałem lasów (50%) i podmokłych łąk. W zlewni bezpośredniej (200 ha), po 40% zajmują lasy i zadrzewienia oraz łąki, pastwiska i nieużytki. Grunty orne stanowią 20% jej obszaru. Jezioro nie jest zagospodarowane na cele rekreacyjne. Do północnej zatoki jeziora są odprowadzane oczyszczone ścieki z Szymbarku. Dane morfometryczne Powierzchnia zwierciadła wody według różnych źródeł wynosi od 146,5 ha do 165,2 ha. Zwierciadło wody położone jest na wysokości 96,9 m n.p.m. lub 97,0 m n.p.m. Średnia głębokość jeziora wynosi 6,1 m, natomiast głębokość maksymalna 25,1 m. W oparciu o badania przeprowadzone w 2003 roku, wody jeziora zaliczono do III klasy czystości. Przypisy Linki zewnętrzne Jezioro Szymbarskie w informatorze turystyczno-przyrodniczym www.jezioro.com.pl. jezioro.com.pl. [zarchiwizowane z tego adresu (2008-12-27)].
Wicko (See)

Der Wicko [ˈvʲit͡skɔ], deutsch Vietzker See, ist ein Gewässer in der polnischen Woiwodschaft Westpommern. Es liegt in Hinterpommern, im Gebiet der Landgemeinde Postomino (Pustamin) im Kreis Sławno (Schlawe). Der Vietzker See, knapp 20 Kilometer nördlich von Schlawe gelegen, ist ein Grundmoränensee. Er befindet sich in unmittelbarer Nähe zur Ostsee. Mit einer Länge von 5,1 km und einer Breite von 3,7 km bedeckt er eine Fläche von 10,59 km². Der See liegt nur 0,1 m über NN. Er hat eine maximale Tiefe von 6 m. Mitten durch den See zieht sich eine Endmoräne, die sich noch in der Ostsee als Steinzug fortsetzt. Sie beginnt an der Halbinsel beim ehemaligen und früher namensgebenden Ort Wicko (Vietzke) im Süden und zieht sich über den Großen Stein nach Wicko Morskie (Vietzkerstrand). Das östliche Seebecken, an dessen Ufer vor 1945 der heute nicht mehr existierende Ort Królewice (Krolowstrand) lag, ist 5,30 Meter tief. Das westliche Seebecken mit den Orten Łącko (Lanzig) und Jezierzany (Neuenhagen Amt) erreicht nur eine Tiefe von 4,50 Meter. In dieses Becken fließt die Klasztorna (Klosterbach). Die Nehrung zwischen See und Meer ist über 1 Kilometer breit. Auf ihr liegen zwei Wanderdünen. Der Ausfluss in die Ostsee bei Jarosławiec (Jershöft), die Głównica (Glawnitz), hat ein über 1 Kilometer langes Flussbett. Meerwasser gelangt jedoch nur selten in den See. Siehe auch: Wicko Wielkie (Großer Vietziger See) Literatur Johannes Hinz: Pommern Lexikon. Für alle, die Pommern lieben. Flechsig, Würzburg 2001, ISBN 3-88189-394-6. Manfred Vollack (Hrsg.): Der Kreis Schlawe. Ein pommersches Heimatbuch. Husumer Druck-und-Verlagsges., Husum 1. Der Kreis als Ganzes. 1988, ISBN 3-88042-239-7 2. Die Städte und Landgemeinden. 1989, ISBN 3-88042-337-7.
Wicko (jezioro)

Wicko (niem. Vietzker See) – jezioro przybrzeżne na Wybrzeżu Koszalińskim, położone w gminie Postomino, w powiecie sławieńskim, w województwie zachodniopomorskim, do 1998 słupskim. Dawna zatoka morska oddzielona od Bałtyku lesistą mierzeją. Obszary przylegające do jeziora od północy, wschodu i częściowo południa wchodzą w skład Centralnego Poligonu Sił Powietrznych; na jego terenie znajduje się położone pomiędzy jeziorem a morzem nieczynne lotnisko wojskowe Wicko Morskie. Jezioro w całości znajduje się na terenach Obszaru Chronionego Krajobrazu „Pas Pobrzeża na zachód od Ustki”. Zasilają je strugi Klasztorna, Świdnik i Struga Królewicka. Z jeziora wypływa rzeka Głównica (Głownica) uchodząca do morza. Podstawowe dane statystyczne Powierzchnia 1058,9 ha Wysokość lustra wody 0,2 m n.p.m. Głębokość maksymalna 6,1 m (zjawisko kryptodepresji) Przypisy Linki zewnętrzne Wicko Lake Sandbar. polishdunes.szc.pl. [zarchiwizowane z tego adresu (2014-08-08)]., Tomasz Łabuz, Uniwersytet Szczeciński, (ang.)
Віцко

Віцко (пол. Wicko, нім. Vietzker See) — озеро у Польщі, у Словінськєму мезорегіоні. Озеро розташоване у гміні Постоміно Славенського повіту в Західнопоморському воєводстві (до 1998 року у Слупському). В минулому морська затока, яка наразі відділена від Балтійського моря косою. Поруч з озером є аеропорт. Основні статистичні дані Розмір 1059 га Висота рівня води 0,1 м над рівнем моря Максимальна глибина 6 м Див. також Віцко-Вєлкє Посилання Wicko Lake Sandbar
Powązki Cemetery

Powązki Cemetery (Polish pronunciation: [pɔˈvɔ̃skʲi]; Polish: Cmentarz Powązkowski), also known as Stare Powązki (English: Old Powązki), is a historic necropolis located in Wola district, in the western part of Warsaw, Poland. It is the most famous cemetery in the city and one of the oldest, having been established in 1790. It is the burial place of many illustrious individuals from Polish history. Some are interred along the "Avenue of the Distinguished" – Aleja Zasłużonych, created in 1925. It is estimated that over one million people are buried at Powązki. The cemetery is often confused with the newer Powązki Military Cemetery, which is located to the north-west of Powązki Cemetery. History Powązki Cemetery was established on 4 November 1790 on land donated by nobleman Melchior Szymanowski, and consecrated on 20 May 1792. Initially it covered an area of only about 2.5 ha. In the same year Saint Karol Boromeusz Church, designed by Dominik Merlini, was built on the northern edge of the cemetery. The catacombs were erected soon thereafter. Several other cemeteries were founded in the area: the Jewish cemetery, and those of the Calvinist, Lutheran, Caucasian and Tatar communities. The Orthodox cemetery is also located in the vicinity. As in many old European cemeteries, some of the tombstones in Powązki were created by renowned sculptors, both Polish and foreign. Some of the monuments are examples of the then prevailing styles in art and architecture. On All Saints Day (1 November) and Zaduszki (2 November) in Warsaw, vigils are held not only in the Roman Catholic cemeteries, but in the Protestant, Muslim, Jewish and Orthodox cemeteries as well to honor the deceased and express remembrance. At Powązki Cemetery, many graves are lit up by Votive candles Notable burials A few of the notables buried here are: Gallery See also Rakowicki Cemetery Lychakiv Cemetery References
Cementerio de Powązki

El cementerio de Powązki en Varsovia fue fundado en 1790,​ es el cementerio de mayor renombre de Polonia por las numerosas personalidades que descansan en el mismo. Está situado en la calle Powązkowska número 14, en la parte noroeste de la ciudad. Contiene también grandes secciones con las tumbas de los que fallecieron durante la Segunda Guerra Mundial. Cada año los defensores de Varsovia se reúnen en este cementerio el 1 de agosto para conmemorar el levantamiento contra la invasión de Polonia por la Alemania de Hitler, en el año 1939, y la muerte de más de 250.000 habitantes en 1944. Fue el combate más trágico de la historia polaca. Gente notable Existen tumbas y lápidas de gente notable en este cementerio: Galería de imágenes Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Cementerio de Powązki. Referencias
Cimitero Powązki

Il cimitero Powązki (in polacco: Cmentarz Powązkowski, a volte citato come Stare Powązki, "vecchio Powązki") è un grande e storico cimitero cattolico di Varsavia, in Polonia, situato nel quartiere di Wola, nella parte nord occidentale della città. Vi sono sepolti molti personaggi illustri della storia polacca, alcuni di essi lungo la Aleja Zasłużonych ("corso dei notabili"), stabilita nel 1925. Il cimitero non è da confondere col più recente cimitero militare Powązki, che è situato a nord ovest del cimitero Powązki. Descrizione Il cimitero Powązki fu creato il 4 novembre 1790, consacrato il 20 maggio 1792 e inizialmente occupava un'area di soli 2,5 ettari. Nello stesso anno fu costruita la chiesa di San Carlo Borromeo, progettata da Domenico Merlini. Dopo poco altri cimiteri furono aperti nella stessa zona: quelli ebraico, calvinista, luterano, caucasico e tataro. Anche quello ortodosso si trova poco lontano. Come molti degli antichi cimiteri europei, le lapidi del Powązki furono progettate dai più rinomati scultori dell'epoca, sia polacchi che stranieri. Alcuni dei monumenti sono eccellenti esempi di vari stili architettonici e artistici. Vi sono sepolti, tra gli altri Tekla Bądarzewska-Baranowska (1834-1861), compositrice Aleksander Bardini (1913 -.1995), attore, drammaturgo, regista Wojciech Bogusławski (1757-1829), scrittore, attore e regista Jan Gotlib Bloch (1836-1902), banchiere, imprenditore, filantropo, economista e attivista Jan Gawronski (1892-1983), diplomatico e scrittore Jan Kiepura (1902-1966), cantante e attore Krzysztof Kieślowski (1941-1996), regista Irena Kwiatkowska (1912-2011), attrice Krzysztof Komeda (1931-1969), compositore jazz Witold Lutosławski (1913-1994), compositore Witold Małcużyński (1914-1977), pianista Antoni Malecki (1861-1935), vescovo Stefan Mazurkiewicz (1888-1945), cofondatore della Scuola di matematica di Varsavia Stanisław Moniuszko (1819-1872), compositore Jerzy Petersburski (1895-1979), compositore Bolesław Prus (1847-1912), giornalista e scrittore Kazimierz Pużak (1883-1950), politico polacco, esponente del partito socialista Władysław Reymont (1867-1925), scrittore, vincitore del premio Nobel Edward Rydz-Śmigły (1886-1941) politico, statista, Maresciallo di Polonia Wacław Sierpiński (1882-1969), matematico Władysław Skłodowski (1832-1902), scienziato Jerzy Skolimowski, canottiere e architetto Leon Suzin (1901-1976), architetto Henryk Wieniawski (1835-1870), compositore Mieczysław Surzyński (1866-1925) Stanisław Wojciechowski (1869-1953), presidente della Polonia Wojciech Żywny (1756-1842), primo insegnante di pianoforte di Fryderyk Chopin, compositore. Galleria d'immagini Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su cimitero Powązki Collegamenti esterni (PL) Sito ufficiale, su cmentarz.stare-powazki.pl. (PL) Sito non ufficiale sul cimitero (archiviato dall'url originale il 17 aprile 2021).
Старые Повонзки

Пово́нзковское кладбище или Старые Пово́нзки, также обычно Пово́нзки (пол. Cmentarz Powązkowski, Stare Powązki) — самый старый и известный некрополь Варшавы, в городском районе Повонзки. История и местоположение Основано в 1790 году. Расположено в северо-западной части столицы (улица Повонзковска(я), 14). Здесь покоятся останки многих известных деятелей польской истории и культуры. Значительная часть кладбища отведена могилам военных, героев и жертв, павших в войнах XIX—XX вв. См. также См. категорию Похороненные на кладбище Старые Повонзки Галерея См. также Кладбище «Повонзки» Повонзки — городской район Варшавы Литература Karol Mórawski: Przewodnik historyczny po cmentarzach warszawskich. Warszawa: PTTK «Kraj», 1989. ISBN 83-7005-129-4 Ссылки Сайт кладбища (пол.) Кладбище Повонзки (Cmentarz Powązkowski) Архивная копия от 5 ноября 2017 на Wayback Machine (рус.)
Powązki (kyrkogård)

Powązkikyrkogården (polska: Cmentarz Powązkowski), också känd som Stare Powązki (svenska:Gamla Powązki) är en historisk kyrkogård i Woladistriktet i västra Warszawa. Det är en av de mest kända kyrkogårdarna i Warszawa och en av de äldsta, då den byggdes i november 1790 och invigdes 20 maj 1792. Kyrkogården blandas ibland ihop med den mindre militärkyrkogården Powązki, som är ungefär 24 hektar stor och ligger nordväst om Gamla Powązki. Det har beräknats att fram till 1977 hade över en miljon människor har begravts på den ungefär 43 hektar stora kyrkogården, som också innehåller gravarna efter många av Polens mer kända personer. Bland andra ligger upprorsledaren Jan Kiliński, presidenten Stanisław Wojciechowski, nobelprisnominerade militärteoretikern Ivan Bloch, nobelpristagaren Władysław Reymont och kompositören Chopins familj begravda här. När kyrkogården byggdes omfattade den från början ungefär 2,5 hektar. Samma år byggdes den tillhörande Karol Boromeusz-kyrkan, vilken ritades av Domenico Merlini, och relativt snart tillkom även kyrkogårdens katakomber. Det började sedan byggas kyrkogårdar i närheten även för lutheraner, judar, ortodoxa m.fl. Likt många av Europas äldre kyrkogårdar har gravstenarna på Powązkikyrkogården ofta skulpterats av välkända skulptörer, både polska och utländska, och visar upp goda exempel på olika stilar inom konst och arkitektur. Den 1 augusti 1946 restes här det första minnesmonumentet över Warszawaupproret två år tidigare. Källor
Повонзківський цвинтар

Повонзківський цвинтар, або Старі Повонзки (пол. Cmentarz Powązkowski) — найстаріший та найвідоміший некрополь Варшави. Цвинтар розташований на території дільниці Воля. Перебуває під духовною опікою курії Варшавської архідієцезії, а з громадської сторони під опікою Громадського комітету опіки Пам'яток Старих Повонзків. На цвинтарі поховано мільйон осіб. Площа лише на 1 гектар менша за площу Ватикану Історія Цвинтар заснований у 1790 році. Розташований у північно-західній частині Варшави (вулиця Повонзки, 14). Тут знайшли свій спокій останки багатьох відомих діячів польської історії та культури. Значна частина кладовища відведена для поховань військових, осіб, що загинули у війнах 19-20 сторіч. Від Старих Повонзок слід відрізняти Військове кладовище Повонзки (вулиця Повонзки, 43/45), де також поховано багато відомих діячів польської історії та культури. Відомі поховання Грабченко Антон Мартинович — підполковник Армії УНР Клочковський В'ячеслав Євгенович — контр-адмірал, командувач Чорноморським флотом Української Держави Єжи Анджеєвський — письменник Анна Білінська-Богданович — художниця Іван Бльох — підприємець Францішек Богомолець — богослов, історик, видавець Богуславський Войцех — театральний діяч Олімпія Боронат — оперна співачка Генрик Венявський — польський скрипаль Вітольд Лютославський — композитор Станіслав Монюшко — композитор Станкевич Софія — художниця Леопольд Стафф — поет Ірена Яроцька — польська естрадна співачка Ян Стахнюк — польський політичний публіцист Владислав Скочиляс — польський художник, графік і скульптор Ципріан Годебський — польський поет, перекладач, публіцист, військовий діяч Агатон Ґіллер — польський політик, один із керівників Січневого повстання 1863 року, журналіст, письменник та історик Вавжинець Дайчак — польський архітектор, педагог, політичний діяч, військовик Адольф Дигасінський — польський педагог, журналіст, письменник, представник натуралістичного напрямку в літературі Болеслав Прус — польський письменник, співтворець польського реалізму. Леон Козловський — археолог Тимотеуш Ліпінський — археолог Зигмунт Глогер — археолог Кристина Пйотровська — геологиня і картографка Юзеф Вольф — історик Генрик Юзевський — віце-міністр внутрішніх справ УНР, потім міністр внутрішніх справ ІІ РП, Волинський воєвода (проводив політику мирного співіснування українців та поляків на Волині) — кватера 234-V-5/6; Венантій Бурдзинський — юрист, натураліст, засновник зоопарків в Києві та Варшаві. Старі Повонзки, кватера 100(6/7) Василь Калиновський — греко-католицький ієромонах-василіянин, протоігумен Холмської провінції василіян (1834—1838), парох у Варшаві при вул. Мьодовій Чеслав Немен — польський співак, композитор, автор текстів пісень Світлини Примітки Література Jerzy Waldorff, H.Szwankowska, D.Jendryczko, B.Olszewska, Z.Czyńska, Cmentarz Powązkowski w Warszawie Stanisław Szenic, Cmentarz Powązkowski (3 tomy — 1790—1850, 1851—1890, 1891—1918) Tadeusz Maria Rudkowski, Cmentarz Powązkowski w Warszawie, Zakład Narodowy im. Ossolińskich, Wrocław-Warszawa-Kraków 2006. ISBN 83-04-04741-1 Посилання Сайт, присвячений цвинтарю Lotnicze kwatery na Starych Powązkach]
Zbąszynek

Zbąszynek (pronounced [zbɔ̃ˈʂɨnɛk] ; German: Neu Bentschen) is a town in western Poland, in Lubusz Voivodeship, in Świebodzin County. As of 2019, it has 5,020 inhabitants. It is located within the historic region of Greater Poland. History The territory became a part of the emerging Polish state under its first historic ruler Mieszko I in the 10th century. It formed part of the Kościan County in the Poznań Voivodeship in the Greater Poland Province until the Second Partition of Poland in 1793, when it was annexed by Prussia. After the successful Greater Poland uprising of 1806, it was regained by the Poles and included within the short-lived Duchy of Warsaw. Following the duchy's dissolution, it was re-annexed by Prussia, and from 1871 it was also part of Germany. The town was founded in the early 1920s when, as a result of the Treaty of Versailles, the railroad hub in nearby Zbąszyń (Bentschen) became again part of the Second Polish Republic. In 1922, the government of Weimar Germany decided to build a new border station, a new rail hub (which replaced Zbaszyn) as well as a settlement for railroad workers. Within a few years in 1923–30, a large station was constructed, together with a modern suburban type settlement, based on a project by architect Friedrich Veil. The town, named Neu Bentschen, was inhabited by ethnic German railroad workers. There were two churches, a printing shop, a house of culture (Deutsches Haus), a school, a mail office and a bank. The settlement belonged to the Meseritz county. It was from German Neu-Bentschen (now Zbąszynek) that thousands of Polish Jews expelled from Germany in October, 1938, were forced into Polish Zbąszyń, among them the parents of Herschel Grynszpan. World War II Following the invasion of Poland in World War II, the Germans opened a forced labour camp in Zbąszynek, in which various categories of prisoners were kept including POWs from France, Italy, and, after 1941, from the Soviet Union, as well as Jews from the Łódź Ghetto. Hundreds died of diseases and exhaustion. Those who survived, worked on the rail infrastructure, which was necessary for transports to the Eastern front. In January 1945 some German inhabitants of Neu Bentschen fled the advancing Red Army and the town was captured without fighting. As a result of the territorial changes of Poland immediately after World War II following the Potsdam Conference, it was transferred to Poland. The remaining populace was expelled to Germany in accordance with the Potsdam Agreement. Neu Bentschen was briefly called Nowy Zbąszyń, some time in the late 1940s, the name was changed to Zbąszynek. Twin towns – sister cities See twin towns of Gmina Zbąszynek. Gallery See also German–Polish customs war References External links Official town website, Zbaszynek, train, and I
Zbąszynek (ville)

Zbąszynek (prononciation : [zbɔ̃ˈʂɨnɛk] ; en allemand : Neu Bentschen) est une ville polonaise du powiat de Świebodzin dans la voïvodie de Lubusz. C' est le chef-lieu de la gmina de Zbąszynek. Géographie La ville est située dans la région historique de Grande-Pologne, dans l'ouest du pays. Zbąszynek se trouve à 53 kilomètres au nord-est de Zielona Góra (siège de la diétine régionale), 82 kilomètres au sud-est de Gorzów Wielkopolski (capitale de la voïvodie), 91 kilomètres à l'ouest de Poznań et 416 kilomètres à l'ouest de Varsovie (capitale de la Pologne). Histoire Anciennement intégrée au duché de Grande-Pologne, la région autour de la ville de Międzyrzecz pendant des siècles faisait partie de la république des Deux Nations, incorporée dans la voïvodie de Poznań. Elle fut annexée par le royaume de Prusse en 1793, au cours du deuxième partage de la Pologne et est incorporée dans l'arrondissement de Meseritz dans le district de Posen au sein du grand-duché de Posen. La ville ferroviaire de Neu Bentschen n'a été fondée que dans les années 1920, quand, à la suite du traité de Versailles, la partie orientale de l'arrondissement de Międzyrzecz (Meseritz) avec le moyeu de chemin de fer de Zbąszyń (Bentschen) est à nouveau incorporée dans la voïvodie de Poznań au sein de la république de Pologne rétablie. En 1922, le gouvernement de la république de Weimar décide de construire une nouvelle station frontalière du côté allemand, une nouvelle plaque tournante ferroviaire sur la ligne de Francfort-sur-l'Oder à Poznán, qui doit remplacer Zbąszyń, ainsi que d'une localité pour les travailleurs de chemin de fer. En quelques années, une grande station est construite, avec un jardin moderne, basée sur un projet de l'architecte Wilhelm Beringer. La ville, nommée Neu Bentschen, est habitée par des ethnies travailleurs de la Deutsche Reichsbahn (« Chemin de fer du Reich allemand »). Il y a deux églises, une boutique d'impression, une maison de la culture (Deutsches Haus), une école, un bureau de poste et une banque. La localité appartenait à l'arrondissement de Meseritz. Au cours de la Polenaktion ordonnée par Reinhard Heydrich en 1938, Neu Bentschen jouait un rôle de gare de passage pour le déplacement forcé de milliers de Juifs vers la Pologne. Pendant la Seconde Guerre mondiale, les Allemands ont ouvert un camp de travail pour prisonniers de guerre, dans lequel divers soldats ont été internées de l'Union Soviétique, de la France, d'Italie, ainsi que les Juifs du ghetto de Lodz. Des centaines sont morts de maladies et d'épuisement, ceux qui ont survécu, ont travaillé sur l'infrastructure ferroviaire, qui était nécessaire pour les transports au front de l'Est. Après la guerre, avec la mise en œuvre de la ligne Oder-Neisse, le village retourne à la république de Pologne. La population d'origine allemande est expulsée et remplacée par des Polonais. De 1975 à 1998, le village appartenait administrativement à la voïvodie de Zielona Góra. Depuis 1999, il appartient administrativement à la voïvodie de Lubusz. Démographie Notes et références Liens externes Site officiel Portail de la Pologne Portail du royaume de Prusse
Збоншинек

Збоншинек (пол. Zbąszynek, нем. Neu Bentschen) — город в Польше, входит в Любушское воеводство, Свебодзинский повят. Имеет статус городско-сельской гмины. Занимает площадь 2,76 км². Население — 5185 человек (на 2004 год). История Ссылки Официальная страница города
Збоншинек

Збоншинек (пољ. Zbąszynek) је град у Пољској у Војводству Лубушком у Повјату świebodziński. Према попису становништва из 2011. у граду је живело 5.052 становника. Становништво Према прелиминарним подацима са пописа, у граду је 2011. живело 5.052 становника. Партнерски градови Пајц Референце Спољашње везе Званични веб-сајт