NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Палац у Неборові

Палац у Неборові (пол. Pałac w Nieborowie) — палацово-парковий ансамбль 17-19 століть у ґміні Неборув, філія Національного музею (Варшава). Історія Поселення відоме з 14 століття. У 16 столітті виникає садиба перехідного стилю від пізньої готики до ренесансу. Володарями була родина Неборовських, які продали маєтність кардиналу Міхалові Стефану Радзеєвському. У добу бароко З 1694 р. кардинал залучив до проєктування та будівництва відомого польського архітектора, нідерландця за походженням Тильмана Ґамерського. Він створив палац у формах стриманого бароко та регулярний сад (залишки саду бароко реставровані і відомі в Польщі). З 1774 р. володар замку — князь Міхал Єронім Радзівілл, у майбутньому — губернатор міста Вільно. Радзівілл розбудовує сад бароко, переробляє частину інтер'єрів і наповнює палац творами мистецтва. За часів володарювання князя палац прикрасили: картинна галерея (твори митців Голландії, Іспанії, Німеччини, Італії), колекція меблів, бібліотека на 10 тисяч примірників, серед яких були і інкунабули 15 століття, кабінет гравюр та малюнків (близько 15 тисяч аркушів). У 19 столітті По смерті князя у 1831 р. маєток декілька років не мав володаря через сперечання нащадків за спадок. Садиба перейшла до Зігмунда Радзівілла, який почав розпродавати майно заради прибутку, в тому числі ділянки саду Аркадія. Найкраща частина картинної галереї та бібліотеки була розпродана на аукціонах у Парижі. З 1879 р. володарем став племінник Петро Міхал Радзівілл, який викупив ділянки саду Аркадія. У 1881 р. створив у садибі керамічну мануфактуру та майстерню по виготовленню меблів. Міхал Радзівілл відновив і палацову бібліотеку, хоча й не колишніми зразками. Він помер у 1903 р. У 20 столітті Удова продала маєток родичу, володарем став Януш Радзівілл. Він переробляє частку інтер'єрів, а садиба стає модним місцем зустріч польських аристократів у міжвоєнний період. До 1945 р. він залишався володарем садиби. Теріторя підпала під окупацію спочатку німецьких фашистів, потім радянський військових, але садиба була збережена . Посадовці НКВС арештували Радзивіллів і перемістили в концтабір на територію СРСР біля м. Красногорськ, де і померла дружина Януша. Останній вижив і повернувся вже в Соціалістичну Польщу у 1947 р. Але садиба (сад бароко, сад Аркадія, палац, керамічна мануфактура) були вже націоналізовані і стали майном держави. Янущ Радзівіл помер у 1967 р. Садибу в Неборові зробили філією Національного музею в Варшаві. Інтер'єри палацу в Неборові Див. також Мистецтво Польщі Сад бароко Національний музей (Варшава) Кахлі Кабінет Примітки Джерела Krzysztof Jabloński, Włodzimierz Piwkowski. Nieborów, Arkadia.— Warszawa, 1996. ISBN 83-7079-598-6 Посилання (Museum in Nieborów und Arkadia) сайт музею в Неборові
Karmeliterkirche (Warschau)

Die Karmeliterkirche oder auch Kirche Mariä Himmelfahrt und des Heiligen Josefs (polnisch Kościół Wniebowzięcia Najświętszej Maryi Panny i św. Józefa Oblubieńca) ist eine römisch-katholische Kirche in Warschau an der Krakauer Vorstadt unmittelbar nördlich des Präsidentenpalasts. Geschichte Die Kirche wurde in den Jahren 1661 bis 1681 von den Karmelitern im Stil des Barock durch Isidoro Affaitati erbaut. Die Rokoko-Fassade der Kirche geht auf Ephraim Schröger zurück. Die Kirche ist eine der wenigen Warschauer Sakralbauten in der Innenstadt, die während des Zweiten Weltkrieges nicht zerstört wurden. Unmittelbar nach dem Krieg kam ihr daher bis zum Wiederaufbau der Johanneskathedrale die Funktion der Kathedrale zu. Literatur warszawa.wikia.com Weblinks
Carmelite Church, Warsaw

Church of the Assumption of the Virgin Mary and of St. Joseph (Polish: Kościół Wniebowzięcia NMP i św. Józefa Oblubieńca), commonly known as the Carmelite Church (Polish: Kościół Karmelitów), is a Roman Catholic church at Krakowskie Przedmieście 52/54 in Warsaw, Poland. The Carmelite Church has Warsaw's most notable neoclassical-style façade, created in 1761–83. The church assumed its present appearance beginning in the 17th century and is best known for its twin belfries shaped like censers. History The present church is the second building to have arisen here, erected over the site of a wooden church originally constructed for the Discalced Carmelite Order in 1643 and burned down by the Swedes and Brandenburg Germans in the 1650s. The new building was founded in 1661 by Polish Primate Michał Stefan Radziejowski, who also established Warsaw's Holy Cross Church. It was built in 1692–1701 to the plan of Józef Szymon Bellotti. The church's basic structure had been largely completed by the end of the 17th century, but the present façade was not begun till 1761. It was erected by Prince Karol Stanisław Radziwiłł, who commissioned the German architect Efraim Szreger to draw up a plan for a comprehensive new façade. This impressive façade was built in a style typical for the reign of King Stanisław II Augustus, with dominant columns supporting the cornice. The distinguished 18th-century artist Szymon Czechowicz embellished the church with his paintings. Another leading Polish painter, Franciszek Smuglewicz, created altar paintings. The interior is opulent, with magnificent rococo main altar, gilding and stucco ceiling decorations. The Carmelite Church was the site of Frédéric Chopin's first employment. He was invited to give a recital on the church's organ. In 1864, after the January Uprising was brutally crushed by Russians, the monastery was liquidated by the Tsarist regime as a stronghold of Polish patriotism. The buildings have been since adapted for the Warsaw Archdiocesan Seminary and the former Carmelite Church serves as the seminary church. The church was the background for the song "Siekera, Motyka", in the Polish Movie, "Forbidden Melodies" It served as a procathedral until the reconstruction of St. John's Cathedral. See also Presidential Palace St. Anne's Church St. Florian's Cathedral References General: Stefan Kieniewicz, ed. (1984). Warszawa w latach 1526-1795 (in Polish). Warsaw. ISBN 83-01-03323-1.: CS1 maint: location missing publisher (link) External links Carmelite Church Archived 2012-07-17 at the Wayback Machine (in Polish) www.warszawa1939.pl (in Polish) www.dziedzictwo.ekai.pl Archived 2014-09-24 at the Wayback Machine
Église de l'Assomption-de-la-Bienheureuse-Vierge-Marie-et-Saint-Joseph de Varsovie

L’église de l’Assomption-de-la-Bienheureuse-Vierge-Marie-et-Saint-Joseph (appelée en polonais Kościół Wizytek) est une église carmelite située Ulica Krakowskie Przedmieście nos 52/54, arrondissement de Śródmieście, à Varsovie en Pologne. Histoire Sources (pl) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en polonais intitulé « Kościół Wniebowzięcia Najświętszej Maryi Panny i św. Józefa Oblubieńca w Warszawie » (voir la liste des auteurs). (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Visitationist Church » (voir la liste des auteurs). Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme Portail de Varsovie
Karmelićanska crkva u Varšavi

Crkva Uznesenja Marijina i sv. Josipa, poznatija i kao Karmelićanska crkva, katolička je crkva u Varšavi poznata po svojem pročelju u neoklasicističkom stilu i zvonicima nalik kadionicima. Izgrađena je 1681. poticajem poljskog primasa Michała Radziejowskog na temeljima drvene crkve bosonogih karmelićanki iz 1643. koju su pedesetih godina spalili Šveđani i brandenburški Nijemci. Tijekom 18. stoljeća znameniti poljski slikari uresili su unutrašnjost freskama u rokoko i baroknom stilu. Na crkvenim je orguljama svoje prve recitale održao Frédéric Chopin. Slomom Siječanjskog ustanka Carska Rusija srušila je karmelićanski samostan uz crkvu kao uporište poljskih domoljuba. Crkva nije značajnije stradala u nacionalsocijalističkim razaranjima nakon Varšavskog ustanka te je za vrijeme obnove Katedrale sv. Ivana Krstitelja služila kao prokatedrala. Danas je u službi sjemeništa Varšavske nadbiskupije. Vanjske poveznice
Karmelietenkerk (Warschau)

De Kerk van Maria-Hemelvaart en Sint-Jozef (Pools: Kościół Wniebowzięcia NMP i św. Józefa Oblubieńca), beter bekend onder de naam Karmelietenkerk (Kościół Karmelitów), is een 17e-eeuws rooms-katholiek kerkgebouw in de Poolse hoofdstad Warschau. De opmerkelijke neoclassicistische gevel met klokkentorentjes in de vorm van wierookvaten werd later in de jaren 1761-1783 toegevoegd. Geschiedenis De huidige Karmelietenkerk werd gebouwd op de plaats van een eerste, toen nog houten kerkgebouw dat in 1643 oorspronkelijk werd opgericht voor de orde van Ongeschoeide Karmelieten en in de jaren 1650 in brand werd gestoken door Zweedse en Brandenburgse troepen. Het voornemen een tweede kerk te bouwen kreeg net als de Heilig Kruiskerk de zegen van de Poolse primaat Michał Stefan Radziejowski. De daadwerkelijke bouw vond plaats in de periode 1692-1701. Aan het ontwerp werkten architecten Józef Szymon Bellotti, Konstantin Tencalla en Tielman van Gameren mee. Tegen het einde van de 17e eeuw kwam de hoofdstructuur van het gebouw goeddeels gereed; echter met de huidige façade werd niet eerder begonnen dan in 1761 naar een ontwerp van de Hongaarse architect Efraim Szreger. De indrukwekkende gevel werd gebouwd in een voor koning Stanislaus August Poniatowski typerende stijl met forse zuilen die de kroonlijst ondersteunen. De gerenommeerde 18e-eeuwse kunstenaar Szymon Czechowicz verfraaide de kerk met zijn schilderijen. Een andere toonaangevende Poolse schilder, Franciszek Smuglewicz, schiep de altaarschilderijen. Het interieur is weelderig vormgegeven en bezit een prachtig rococo hoofdaltaar en decoratief stucwerk. In deze kerk gaf de componist Frédéric Chopin op uitnodiging van de kerk voor het eerst een recital op het kerkorgel. Na het neerslaan van de Januariopstand door de Russen in 1864 werd het klooster op last van het tsaristisch regime opgeheven, omdat het een bolwerk van Pools patriottisme was. De kloostergebouwen werden vervolgens geschikt gemaakt voor het aartsbisschoppelijk seminarie; de voormalige Karmelietenkerk werd de kerk van het seminarie. Gedurende de Tweede Wereldoorlog werd het kerkgebouw gespaard bij de geplande vernietiging van Warschau in 1944 door de terugtrekkende Duitse troepen. Het gebouw liep slechts lichte beschadigingen op. De kerk deed in de periode 1944-1956 tijdelijk dienst als kathedraal, totdat de herbouw van de Johanneskathedraal gereed kwam. Externe link (pl) De Karmelietenkerk op de website Kerken van Warschau
Kościół Wniebowzięcia Najświętszej Maryi Panny i św. Józefa Oblubieńca w Warszawie

Kościół Wniebowzięcia Najświętszej Maryi Panny i św. Józefa Oblubieńca, zwyczajowo kościół pokarmelicki lub kościół seminaryjny – zabytkowy kościół znajdujący się w Warszawie przy ul. Krakowskie Przedmieście 52/54. W latach 1945–1952 prokatedra archidiecezji warszawskiej. Pełni funkcję kościoła Wyższego Metropolitalnego Seminarium Duchownego w Warszawie. Opis Zbudowany w latach 1661–1681 na planie krzyża z dwiema bocznymi nawami w stylu barokowym według projektu Isidoro Affaita starszego dla karmelitów bosych. W latach 1762–1780 fasada przebudowana według projektu Efraima Szregera w stylu klasycyzmu. To pierwsza kamienna fasada w stylu klasycyzmu w Rzeczypospolitej. Około 1642 Albrycht Wessel chorąży nadworny i starosta różański, makowiecki i tykociński postanowił wybudować kościół dla karmelitów bosych, których nie było w tamtych czasach w Warszawie. Przedmieście Warszawy, na którym miała stanąć świątynia nosiło nazwę Bykowiec a plac należał do Marcina Krasickiego starosty bolimowskiego. Po śmierci Wessla, który nie zapewnił stosownych funduszy na dalszą budowę kościoła, jego wznoszenie odbywało się dzięki kolejnym „dobroczyńcom”. Julian Bartoszewicz tak opisuje owych dobroczyńców (pisownia oryginalna z pominięciem akcentów é): Tak więc budowa, liczona od rozpoczęcia budowy przez Albrychta Wessla do poświęcenia kościoła przez ks. Augustyna Wessla (wnuka brata Albrychta Wessla), trwała 74 lata (1642–1716). J. Bartoszewicz odnotowuje również, że 1 września 1705 rozpoczęły się w klasztorze rozmowy o pokój ostateczny pomiędzy Polską i Szwecją (pomiędzy Stanisławem Leszczyńskim a Karolem XII), które zakończyły się podpisaniem w nim przymierza 18 listopada 1705 r. Wspomina także przeora i prowincjała zakonu karmelitów ks. Jerzego Brzostowskiego, który założył bibliotekę uważaną wówczas za jedną z największych w Polsce, a także Ojca Honorego od św. Elizeusza, który przez 20 lat był przeorem. Charakterystycznym elementem budynku jest umieszczona na dachu w 1779 w czasie remontu fasady wielka kula z wężem trzymającym jabłko w pysku. Mieszkańcy Warszawy nazywali ją „banią karmelicką”. Kościół nie został zniszczony podczas II wojny światowej. W latach 1945–1952, do czasu odbudowy katedry św. Jana, pełnił rolę prokatedry. W 1965 roku świątynia wraz z zespołem klasztornym karmelitów bosych została wpisana do rejestru zabytków. Wnętrze ołtarz główny i ołtarze w ramionach transeptu (do transeptu przylegają dawne zabudowania klasztorne) ołtarz boczny (trzeci od strony kruchty) poświęcony Matce Boskiej Patronce Dobrej Śmierci. Znajdująca się w nim ikona pochodzi z Ukrainy i jest darem króla Jana Kazimierza z 1664 liczne epitafia, między innymi malarza Rafała Hadziewicza, dziennikarza Józefa Keniga, ziemianina Augusta Mazaraki grupa Zaślubin Marii autorstwa Jana Jerzego Plerscha powstała ok. 1770 (przeniesiona z warszawskiego kościoła Dominikanów Obserwantów) figurka Dzieciątka Jezus (na prawo od nawy głównej) Galeria Przypisy Linki zewnętrzne Archiwalne widoki kościoła w bibliotece Polona
Jesuit University of Philosophy and Education Ignatianum

Ignatianum University in Cracow (formerly Jesuit University Ignatianum in Krakow) is a Catholic higher education institution run by the Society of Jesus in Kraków, Poland. It is officially recognized by the state of Poland. It offers BA, MA, and PhD studies in 14 academic disciplines, such as psychology, pedagogy, and philosophy. It also has its own publishing house (Ignatianum University Press) which publishes 8 academic journals. History Ignatianum traces its roots back to 1867 when the didactic-academic center Seminarium Cracoviense Societatis Jesu was established in Kraków. In 1932 the Faculty of Philosophy of the Society of Jesus in Kraków received the rights of a Catholic school of university standing. In 1989, after social changes in Poland, it was possible for Jesuits to set up Ignatianum, a legal status Papal University. It has faculties of philosophy and education conferring MA degrees, as well as the PhD in philosophy, through agreement between the Government and the Catholic bishops in Poland. In October 1989 the Religious Culture Institute was established, a two-year philosophical and theological program of studies for lay people, and in 1990 the religious pedagogy department for training lay teachers of religious education. On October 1, 2011 the name of the school was changed from Jesuit University of Philosophy and Education Ignatianum to Jesuit University Ignatianum. Since 2012, the Ignatianum has conferred the PhD in Humanities within the discipline of cultural studies and philosophy. In October 2023 it was promoted to university, and changed its name to Ignatianum University in Cracow. The philosophy department offers majors in philosophy, cultural studies, psychology, and journalism and public communication. The education department offers majors in pedagogy, political studies, social work, administration and public policy, and English philology. Full-time studies can be pursued through the web. Further offerings In its University of the Third Age Ignatianum offers courses to the 50-and-over group, to help them contribute to society in their advancing years. There is also an academy for children. Since 1973 Ignatianum has published books and 6 academic journals: two annuals – Yearbook of the Faculty of Philosophy and Yearbook of the Faculty of Education – and three twice-yearly journals – Philosophical Forums, Perspectives of Culture, and Horizons of Education – along with Horizons of Politics. The Jesuit library on site has over 400,000 volumes and more than 500 magazines (170 foreign); there is a modern reading room. Catalogues of the library are computerized and accessible on the Internet. The academic staff at the University includes 244 teachers and research scholars. There are 3730 students. See also List of Jesuit sites References
Académie Ignatianum de Cracovie

L’Académie Ignatianum de Cracovie naguère École supérieure de philosophie et de pédagogie Ignatianum de Cracovie (en abrégé « Ignatianum ») (en polonais Akademia Ignatianum w Krakowie, auparavant Wyższa Szkoła Filozoficzno-Pedagogiczna Ignatianum w Krakowie) est un établissement d’enseignement supérieur catholique polonais relevant des Jésuites et reconnu par l’État. Il est composé de deux facultés: de philosophie et de pédagogie, qui sont homologuées pour la délivrance des titres et grades universitaires jusqu’au doctorat. La situation juridique de l’ "Ignatianum" est réglée par l’accord signé entre le gouvernement polonais et la conférence épiscopale polonaise le 1er juillet 1999 . Le nom latin abrégé de l'établissement - "Ignatianum" - introduit au début des années 1990, fait référence au cinquième centenaire de la naissance de saint Ignace de Loyola (1491 -1991), fondateur de l'Ordre religieux, et aux quatre cent cinquante ans de la Compagnie de Jésus (1540-1990). Le centre cracovien d'enseignement et de recherche pour les prêtres jésuites a commencé à fonctionner dès la fin du XIXe siècle. Il a reçu le droit de délivrer le grade académique de licencié en philosophie par une lettre de la Congrégation romaine des séminaires et universités, adressée au Supérieur général de la Compagnie de Jésus, le 8 septembre 1932 . Notes et références Liens externes (pl) « Ignatianum », sur ignatianum.edu.pl (consulté le 10 décembre 2023) Projet d'établissement [PDF] Portail de l’éducation Portail de la philosophie Portail de la Compagnie de Jésus Portail de Cracovie
Università di Filosofia ed Educazione dei Gesuiti Ignatianum

L'Università Ignatianum di Cracovia (già Università di Filosofia e Educazione Ignatianum) è un ateneo privato di Cracovia, gestito dai gesuiti e riconosciuto ufficialmente dallo stato polacco. Storia La storia dell'Ignatianum iniziò nel 1867, quando a Cracovia a venne istituito il seminario della Compagnia di Gesù. Nel 1932 la sua Facoltà di filosofia ottenne il titolo di Università. Nel 1989, dopo la fine della Repubblica Popolare di Polonia, i gesuiti istituirono l'Ignatianum, che divenne così una delle Università pontificie. Strutture L'Ignatianum ha una facoltà di filosofia e una facoltà di educazione. Nell'ottobre 1989 è stato istituito l'Istituto per la cultura religiosa e nel 1990 il dipartimento di pedagogia religiosa per la formazione dei laici all'educazione religiosa. Il 1º ottobre 2011 il nome della scuola è stato cambiato da Università di Filosofia e Educazione Ignatianum a Università Ignatianum. Rettori Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sull'Università di Filosofia ed Educazione dei Gesuiti Ignatianum Collegamenti esterni (PL) Sito ufficiale, su ignatianum.edu.pl.
Иезуитский университет философии и образования Игнатианум

Иезуитский университет Игнатианум в Кракове (пол. Akademia Ignatianum w Krakowie) — частное католическое высшее учебное заведение, находящееся в ведении Общества Иисуса в Кракове, Польша. Официально признан государством Польша. В университете есть факультеты философии, дающие степень магистра и доктора философии, и факультеты образования, дающие степень магистра. История История Ignatianum восходит к 1867 году, когда в Кракове был основан научно-дидактический центр Seminar Cracoviense Societatis Jesu. В 1932 году философский факультет Общества Иисуса в Кракове получил права католической школы с университетским статусом. В 1989 году, после социальных изменений в Польше, иезуиты смогли основать Игнатианум, папский университет с юридическим статусом. Он имеет факультеты философии и образования, присуждающие степени магистра, а также доктора философии по соглашению между правительством и католическими епископами Польши. В октябре 1989 года был создан Институт религиозной культуры, двухлетняя философско-богословская программа обучения для мирян, а в 1990 году кафедра религиозной педагогики для подготовки светских учителей религиозного образования. 1 октября 2011 года название школы было изменено с Иезуитского университета философии и образования Игнатианум на Иезуитский университет Игнатианум. С 2012 года Ignatianum присуждает докторскую степень по гуманитарным наукам в области культурологии и философии. Кафедра философии предлагает специальности в области философии, культурологии, психологии, журналистики и общественных коммуникаций. Кафедра образования предлагает специальности в области педагогики, политических исследований, социальной работы, управления и государственной политики, а также английской филологии. Очное обучение можно проходить через интернет. Дополнительные предложения В своём Университете третьего возраста Ignatianum предлагает курсы для людей старше 50 лет, чтобы помочь им внести свой вклад в жизнь общества в пожилом возрасте. Также есть академия для детей. С 1973 года Игнатианум издаёт книги и 6 научных журналов: два ежегодника — Ежегодник факультета философии и Ежегодник педагогического факультета — и три журнала, выходящих два раза в год — Философские форумы, Перспективы культуры и Горизонты образования — вместе с Горизонтами политики. Библиотека иезуитов на территории насчитывает более 400 000 томов и более 500 журналов (170 иностранных); есть современный читальный зал. Каталоги библиотеки компьютеризированы и доступны в Интернете. Профессорско-преподавательский состав университета включает 270 преподавателей и научных сотрудников. Образование получают 3730 студентов. См. также (296968) Ignatianum — астероид, названный в честь академии Ignatianum. Примечания
Martinskirche (Warschau)

Die katholische Kirche des Heiligen Martin (polnisch Kościół św. Marcina) in Warschau ist eine katholische Augustinerkirche in der Warschauer Altstadt. Geschichte Die Kirche wurde zusammen mit dem dazugehörenden Kloster und Heilig-Geist-Spital in den Jahren 1353 bis 1380 von den Augustinern im Stil der Backsteingotik auf Initiative des Papstes Innozenz VI. erbaut. Der Bau wurde zum großen Teil von Siemowit III. von Masowien finanziert. Die gotische Kirche brannte im 15. Jahrhundert sowie erneut im 17. Jahrhundert ab und wurde von Giovanni Battista Spinola und Karol Bay im Rokoko-Stil wieder errichtet. Den Rokoko-Altar schuf Johann Georg Plersch. Im Warschauer Aufstand von der Wehrmacht zunächst niedergebrannt und später durch Sprengung zerstört, wurde die Kirche nach dem Krieg wieder aufgebaut. Kunst Die Fassade wurde im Rokoko-Stil wiederaufgebaut, wobei auch die Figuren von Plersch rekonstruiert wurden. Der Kirchturm trägt im unteren Bereich Züge der Backsteingotik, die von einem barocken Helm gekrönt wird. In der Kirche hängt der untere Teil eines während des Zweiten Weltkriegs zerstörten barocken Kruzifix, dessen oberer Teil in modernem Stil ergänzt wurde. In der Kirche sind unter anderem der Barockkomponist Adam Jarzębski und der Geistliche Władysław Korniłowicz bestattet. Geographische Lage Die Kirche befindet sich in der Warschauer Altstadt an der Piwnastraße („Bierstraße“), die zum Schlossplatz führt. Der 65 Meter hohe Kirchturm ist gut vom Schlossplatz gut zu sehen. Darstellungen Literatur warszawska.info Weblinks