Навчально-освітній центр для незрячих дітей імені Рози Чацької в Ласках

Навчально-реабілітаційний центр для незрячих дітей імені Рози Чацької в Лясках — центр у Лясках, у гміні Ізабелін поблизу Варшави, що здійснює навчання та реабілітацію незрячих і слабозорих осіб. Історія Центром керує Товариство опіки над сліпими (Towarzystwo Opieki nad Ociemniałymi). Його було засновано 1921 року в Лясках як «Заклад для сліпих» на території колишнього фільварку, подарованого родиною Дашевських незрячій графині Розі Чацькій, яка 1911 року заснувала у Варшаві Товариство опіки над сліпими. 1917 року Роза Чацька прийняла францисканський габіт і як мати Єлизавета (Matka Elżbieta) 1918 року заснувала Конгрегацію францисканок-сестер Служебниць Хреста (Zgromadzenie Sióstr Franciszkanek Służebnic Krzyża), яке донині залишається основою допомоги незрячим. У перший рік діяльності було зведено один будинок, у якому проживало 30 осіб. Через десять років Центр уже мав 10 житлових будинків, у яких мешкало близько 300 осіб, а також 8 господарських споруд. На території маєтку створили ферму, город, фруктовий і квітковий сад із парниками та теплицею. За ініціативою Товариства та за його участі було прокладено дорогу до Варшави, електрифіковано Інститут і сусідні села, а також встановлено телефонний зв’язок із Варшавою, що сприяло розвитку місцевості та покращенню комунікації. Товариство прагнуло, щоб Інститут у Лясках став зразковим осередком різних форм опіки над незрячими, центром наукових досліджень у галузі тифлології та навчальною базою для підготовки персоналу, який працює з незрячими. Дерев’яну каплицю Матері Божої Ангельської (Kaplica Matki Bożej Anielskiej) було споруджено у 1922–1925 роках за проєктом Лукаша Вольського. У 2001–2002 роках її перебудували, зберігши первісний вигляд. Під час Вересневої кампанії 1939 року Центр опинився в зоні бойових дій і, попри матеріальні втрати, що сягали 75%, надавав допомогу як польовий шпиталь. У роки війни діяльність Центру офіційно припинили. Частину вихованців евакуювали до Жулува. Проте заклад у Лясках продовжував діяти як осередок опіки, зокрема для дітей-сиріт війни. Мешканці брали участь у підпільній діяльності. У 1942–1944 роках тут перебував як капелан округу Армії Крайової отець Стефан Вишинський — майбутній примас Польщі. 1944 року мати Чацька ухвалила рішення про включення закладу в Лясках до діяльності Варшавського повстання. На території Центру було організовано повстанський шпиталь і контактний пункт Армії Крайової. Певний час тут також перебували угорські солдати, про що свідчить меморіальна таблиця на одному з будинків. 10 лютого 1947 року рішенням мера Варшави Товариство офіційно відновило діяльність і було внесене до реєстру товариств. Розпочалися масштабні відбудовчі роботи. Унаслідок земельної реформи Товариство втратило значні площі орних земель, які становили матеріальну базу його діяльності. Комуністична влада також намагалася взяти Ляський інститут під державний контроль або перевести учнів із нормальним рівнем інтелектуального розвитку до державних закладів. Товариство опіки над сліпими, яке безперервно керує Навчально-реабілітаційним центром від 1921 року, підготувало до самостійного життя понад 2000 незрячих і слабозорих осіб. У повоєнний період Інститут було реконструйовано та значно розширено. Завдяки численним приватним пожертвам, зокрема від польсько-американської громади, збудували нові корпуси дитячого садка, шкіл, інтернатів, майстерень і технічних приміщень, а також Будинок друзів сліпих. Окрім закладу в Лясках, філії освітнього центру діють у Рабці-Здрую — початкова школа для незрячих дітей із легкими інтелектуальними порушеннями — та в Гданську-Собешеві, де функціонує центр ранньої підтримки розвитку незрячої дитини. Соціальна, культурна та релігійна діяльність Ляски були місцем, яке відвідували й описували у своїх творах відомі польські письменники та публіцисти, серед яких Антоній Слонімський, Єжи Ліберт, Єжи Завейський, Станіслав Стомма, Зиґмунт Кубяк, Мар’ян Брандис, Збіґнєв Герберт, Єва Шельбурґ-Зарембіна, Тадеуш Мазовецький, отець Ян Твардовський, Юлія Прайс та Адам Міхнік. Багато з них поховані на лісовому кладовищі установи. Центр також був важливим осередком католицької інтелігенції та місцем, яке приваблювало й приховувало людей, переслідуваних комуністичною владою. Духовну опіку над закладом здійснювали отець Владислав Корнілович і отець Ян Зея. Ляски також відомі як осередок євангелізації. Реколекційний дім, який утримують францисканки Служебниці Хреста, протягом багатьох років проводить зустрічі та реколекції для молоді й дорослих — як зрячих, так і незрячих — з усієї Польщі під проводом багатьох відомих священників. Освітня та виховна діяльність У Навчально-реабілітаційному центрі в Лясках близько 300 незрячих і слабозорих дітей з усієї Польщі готуються до самостійного життя. Робота з дітьми починається у відділі ранньої підтримки розвитку незрячої дитини, де батьки невдовзі після встановлення діагнозу можуть отримати психологічну та тифлопедагогічну допомогу. Діти розпочинають освіту в дошкільному закладі, навчаючись самостійності в одяганні, харчуванні та пересуванні. Далі вони продовжують навчання у початковій і середній школах, що працюють за загальною шкільною програмою та водночас готують до незалежного життя. Подальшу освіту можна здобути у загальноосвітніх і професійно-технічних закладах. У Лясках також діє музична школа. Діти з легкими інтелектуальними порушеннями навчаються за програмами, адаптованими до їхніх можливостей. Центр має розвинену спортивну, реабілітаційну та побутову інфраструктуру: три гуртожитки, критий басейн, зал фізичної реабілітації, центр професійної реабілітації з численними майстернями та студіями, стайню для іпотерапії, конференц-зал із клубом і кафе. У межах освітньої діяльності реалізуються такі програми: — рання підтримка розвитку незрячої дитини; — дитячий садок; — початкова школа; — загальноосвітній ліцей; — технікум для незрячих і слабозорих зі спеціальністю «технік-програміст»; — технікум зі спеціальністю «технік-масажист»; — професійно-технічне училище І ступеня для незрячих за спеціальностями: механік-слюсар машин і пристроїв; текстильне ремесло; — після середні школи; — Початкова музична школа імені Едвіна Коваліка. Для учнів з обмеженими можливостями OSW проводить спеціальні школи: спеціальна початкова школа для сліпих, професійно-технічне училище для сліпих. Крім того, Центр має бібліотеки: чорно друковану, шрифтом Брайля, тифологічну та мультимедійну. Посилання Зовнішні посилання Вебсайт Центру в Ласках Вебсайт Товариства догляду за сліпими