Konstancin-Jeziorna

Konstancin-Jeziorna kisváros Lengyelországban, a Mazóviai vajdaság Piaseczniei járásában. A névadó városi-vidéki közösség székhelye, növekvő számú, 2024-ben 25 000-nél több lakossal. A Varsó déli szélével határos fürdőváros számos villájáról ismert, amelyek közül sok történelmi emlékhely, és ma Lengyelország egyik legkeresettebb lakóövezete. Földrajza A község kiterjedt mezőgazdasági és erdős területeket foglal magában. Keletről az érintetlen, hajózhatatlan Visztula folyó határolja homokos strandjaival. A folyó és egy kilométer hosszú árvízvédelmi gátja közötti védett folyóparton az utóbbi időben hódok telepedtek meg. A Jeziorka (folyó) átfolyik a városon. A déli és nyugati kerületeket egy fenyveserdőben építették, egy természetvédelmi terület mellett. Mikroklímája Konstancint népszerű rekreációs területté teszi a varsói lakosok körében. Konstancin-Jeziorna északon a varsói Wilanów és Ursynów kerületekkel, nyugaton pedig a Piaseczno megyeszékhellyel határos. További szomszédos városok közé tartozik Karczew, mintegy öt kilométerre keletre, a Visztula túlsó partján, és Góra Kalwaria mintegy 13 kilométerre délre. Története A mai várost alkotó települések közül több a Varsóba vezető kereskedelmi útvonal mentén fejlődött ki. A legrégebbi település valószínűleg Cieciszew, ahol már a 13. században létezett plébánia. A 18. század végén papírmalmot építettek a mai Jeziorna járás területén. Lengyelország harmadik felosztása után a terület az orosz felosztási területhez, 1807-ben Bonaparte Napóleon által alapított Varsói Hercegséghez, majd 1815-ben a Kongresszusi Lengyelországhoz tartozott, így az Orosz Birodalom részévé vált. Konstancint 1897-ben alapították. Witold Skórzewski és Władysław Mielżyński grófok hozták létre nyári üdülőhelyként módos varsói polgárok számára. A Jeziorka folyótól délre fekvő terület 225 holdnyi erdőből és ugarból állt. Két ütemben fejlesztették. Először két parkot, egy szállodát, egy kaszinót, egy vasútállomást, valamint áramfejlesztőt és vízellátást építettek. Ezután 262 építési telket (egyenként 3000 és 10 000 m² között) hoztak létre. Telkenként csak egy különálló ház építését engedélyezték, legalább hatméteres utcafronttal. Ez magyarázza a csodálatos villaépítészetet, amelynek nagy része máig fennmaradt. Kezdetben a város szolgáltatásait elsősorban a nagyon gazdagok használták; később panziókat építettek, amelyek a középosztály számára is elérhetővé tették a kikapcsolódást. Az első világháború alatt, 1914 októberében harcok dúltak oroszok és németek között a mai város területén. A mindkét oldalon elesetteket a később beolvasztott Ciesiszew falu temetőjében, valamint a város délkeleti szélén, a Skarpa Oborska természetvédelmi terület feletti mező szélén temették el. A háború után a terület az újonnan megalakult Lengyelország részévé vált, és az új állami elit számos tagja Konstancinban lévő villákba költözött. A második világháború alatt a német megszállók számos villát rekviráltak, köztük a „Varsói kerület kormányzójának”, Ludwig Fischer SA-Oberführernek a számára is. 1943. augusztus 29-én Fischer megparancsolta őreinek, hogy célzott lövésekkel oszlassák fel egy futballmérkőzés nézőit Konstancinban, ahol többen meghaltak. A megszálló hatóságok betiltották a sporteseményeket a lengyelek számára. Miután a németek leverték a varsói felkelést, a szovjet Vörös Hadsereg 1945 elején szállta meg. A Lengyel Népköztársaság idején a villák nagy részét kisajátították a Lengyel Egyesült Munkáspárt elitje számára. Az itt élők között volt Bolesław Bierut államelnök, aki abba a villába költözött, amelyet a háború alatt Ludwig Fischer foglalt el, valamint Władysław Gomułka és Edward Gierek. Előbbi itt is hunyt el. 1962-ben kórházat nyitottak Konstancinban. 1969-ben Konstancint és Jeziornát közigazgatásilag egyesítették, így jött létre a mai Konstancin-Jeziorna városa. 1976-ban a baleseti áldozatok rehabilitációs központját itt építették, a Królewska Góra járásban. 1975 és 1998 között a település a Varsói Vajdasághoz tartozott. Az 1989/90-es politikai változások után sok korábbi tulajdonos visszakaphatta házát. Több tucat új villa és számos magasabb színvonalú lakópark is épült. 2024 elején Konstancinban volt a legmagasabb az átlagos négyzetméterenkénti házár a lengyel ingatlanpiacon. Kultúra és látnivalók Múzeumok a Papíripari Múzeum (Muzeum Papiernictwa) Magángyűjtemény, elsősorban a klasszikus modernizmus lengyel művészeinek alkotásaival („École de Paris”) (Villa La Fleur) Épületek Régi Papírmalom (Stara Papiernia): A 18. század végén papírmalom épült a mai Jeziorna járás területén. Ez volt az első Mazóviában és az egyik első Lengyelországban. A 19. század közepén munkástelepülés létesült a helyén. Ugyanekkor egy kilométerre egy modern, sokkal nagyobb papírmalom, a Warszawskie Zakłady Papiernicze épült, amely 2012-ben szűnt meg működni. A régi papírmalom 1984-ben leégett. Az 1990-es években az épületeket rekonstruálták és bevásárlóközponttá alakították át, kávézókkal és éttermekkel együtt. Ez egy új városközpontot hozott létre. Számos, a 19. század végétől a 21. századig épült villa található itt, amelyek különféle építészeti stílusokat képviselnek. A Lengyel Népköztársaság alatt leromlott állapotú, önkormányzati lakásokká alakítottak át, vagy magas rangú tisztviselőknek adtak át, a 20. század vége óta teljesen körűen restaurálták, és ma már történelmi emlékhelyként szerepelnek. Gyógyfürdő Konstancin-Jeziorna egy fürdőváros. Az első panziók a pihenésre és rekreációra vágyók számára már a 19. század végén épültek. Miután a német Reichswehr 1915-ben kiűzte az orosz hadsereget a varsói területről, a németek katonai kórházat hoztak létre Konstancinban. 1917-ben a német megszállók által kinevezett lengyel hatóságok hivatalos fürdővárosi státuszt adtak a konstancini járásnak. A két világháború közötti időszakban további panziók épültek, és 1931-ben megnyílt az első nagy szanatórium. A német megszállás után, a második világháborúban, egy nagy kórházat helyeztek át a lerombolt Varsóból Konstancinba. A város a lengyelországi baleseti áldozatok rehabilitációs központjává vált, és számos neves sebész és ortopédsebész talált itt hivatást, különösen az újonnan épült Stocer orvosi komplexumban. 1980-ban egy szép kioszkot építettek a városi parkban. A 21. század elején a városban négy nagy gyógyüdülőhely működött, amelyek fekvő- és járóbeteg-ellátást, valamint modern rehabilitációs létesítményeket, köztük fedett uszodákat kínáltak. Emellett számos szakorvosi rendelő és több gyógymasszázs rendelő is működik. Közösség A városi-vidéki önkormányzat (gmina miejsko-wiejska) Konstancin-Jeziorna, amelynek területe 78,3 km², magában foglalja magát a várost és számos helyi önkormányzattal rendelkező falut. Testvérvárosok és községek Leidschendam-Voorburg, Dél-Holland, Hollandia Saint-Germain-en-Laye Île-de-France, Franciaország Pisogne, Lombardia, Olaszország Hranice na Moravě, Cseh Köztársaság Kremenec, Nyugat-Ukrajna Naujoji Vilnia, Litvánia Denzlingen, Baden-Württemberg, Németország A DW721-es vajdasági út kelet–nyugati irányban, a DW724-es pedig észak–déli irányban halad át a városon. Konstancin-Jeziorna már nem rendelkezik saját vasúti kapcsolattal; autóbuszjáratok indulnak Varsóba. A legközelebbi nemzetközi repülőtér a Varsó-Chopin repülőtér, Konstancin-Jeziornától mintegy 15 kilométerre északnyugatra. Ismert személyek Kiemelkedő lakosok Bolesław Bierut (1892–1956), államelnök Maria Dąbrowska (1889–1965), író Urszula Dudziak (*1943), jazzénekes Ludwig Fischer (1905–1947), náci háborús bűnös Edward Gierek (1913–2001), a Munkáspárt főtitkára Władysław Gomułka (1905–1982), a Munkáspárt főtitkára Roman Kosecki (*1966), labdarúgó Małgorzata Kożuchowska (*1971), színésznő Ryszard Krauze (*1956), vállalkozó Jan Kulczyk (1950–2015), vállalkozó Tomasz Lis (*1966), újságíró Zbigniew Niemczycki (*1947), vállalkozó Maryla Rodowicz (*1945), pop- és rockénekes Jerzy Urban (1933–2022), újságíró és kormányszóvivő Władysław Witwicki (1878–1948), pszichológus és filozófus Marian Voronin (*1956), atléta Zbigniew Zamachowski (*1961), színész Stefan Żeromski (1864–1925), író Díszpolgárok Józef Piłsudski (1867–1935), 1928 Bogdan Jaworek, 1992 Sue Ryder (1923 vagy 1924–2000), 1997 Wil de’ Vreeze, 1997 Szent II. János Pál pápa (1920–2005), 1999 Johan Van Reisen, 2000 Józef Hlebowicz, 2000 Marian Weiss, 2001 Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Konstancin Jeziorna című német Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Irodalom Tomasz Lachowski: Konstancin. Obrazy z przeszłości (Konstancin. Képek a múltból), kiadó Definition Design, 2008 ISBN 83-923130-5-4 (lengyel és angol nyelven) További információk Villák Konstancinban