Koncentrační tábor Gross-Rosen

Koncentrační tábor Gross-Rosen (německy: Konzentrationslager Groß-Rosen) byl nacistický koncentrační tábor, nacházející se v Dolním Slezsku, zhruba 60 kilometrů jihozápadně od Vratislavi. Tábor Gross-Rosen byl založen v létě roku 1940 jako pobočný tábor koncentračního tábora Sachsenhausen a samostatným se stal 1. května 1941. Z počátku pracovali vězni v tomto táboře ve velkém kamenolomu vlastněném SS-Deutsche Erd- und Steinwerke GmbH. S postupným rozrůstáním táborového komplexu byli mnozí vězni přeloženi na práci při výstavbě zařízení pobočných táborů zdejšího tábora. V říjnu 1941 přivezla do tábora SS na 3 000 sovětských válečných zajatců k popravě zastřelením. Gross-Rosen byl znám pro brutální zacházení s NN (Nacht und Nebel) vězni, zvláště pak v kamenolomu. Brutální zacházení s politickými a židovskými vězni neměli na svědomí pouze SS a kriminální vězni, ale v menší míře i němečtí civilisté pracující v kamenolomu. V roce 1942 byla průměrná doba přežití politického vězně v táboře méně než dva měsíce. Vzhledem ke změně politiky v srpnu 1942 měli vězni přežít delší dobu, neboť byli potřební jako nuceně nasazení dělníci v německém průmyslu. Proto byli vězni, kteří nebyli schopni pracovat, a kteří neměli během několika dní zemřít, posláni do koncentračního tábora Dachau v takzvaných invalidních transportech. Jeden z těchto vězňů, Willem Lodewijk Harthoorn, byl vězněm od konce dubna do polovina srpna 1942, popsal své zážitky slovy Verboden te sterven (což je v nizozemštině „Zakázáno zemřít“). Většinu vězňů tábora však tvořili Židé, kteří přicházeli zprvu z Dachau a Sachsenhausenu, později z koncentračního tábora v Buchenwaldu. Židé v Gross-Rosen pocházeli především z Polska a Maďarska, jiní byli z Belgie, Francie, Nizozemska, Řecka, Jugoslávie, Slovenska a Itálie. Na vrcholu své činnosti v roce 1944 měl komplex Gross-Rosen více než 60 pobočných táborů ve východním Německu a okupovaném Polsku. Na odstoupeném českém území byl jeden z táborů např. v Poříčí u Trutnova. Ve své závěrečné fázi tvořili vězni z Gross-Rosen na 11 % všech vězňů nacistických koncentračních táborů v oné době. Během existence táborového komplexu jím prošlo na 125 tisíc vězňů různých národností, z nichž se odhaduje, že 40 tisíc zemřelo na místě a v evakuačních transportech. Tábor byl osvobozen 14. února 1945 Rudou armádou. V komplexu Gross-Rosen bylo vyškoleno a působilo zde na 500 ženských táborových dozorkyň. Příslušnice SS působily v ženských pobočných táborech Bruennlitz, Graeben, Gruenberg, Gruschwitz Neusalz, Hundsfeld, Kratzau II, Oberaltstadt, Reichenbach a Schlesiersee Schanzenbau. V severních a v severovýchodních Čechách (většinou v Sudetské župě, na území protektorátu Čechy a Morava pouze výjimečně) byla celá řada pobočných táborů Gross-Rosen, zřizovaných zejména v letech 1943-1944. Zřejmě nejznámějším z nich byl Brněnec, kam Oskar Schindler přesunul Židy, které zachránil pro svoji továrnu. Další pobočné tábory byly např. v Meziměstí, Červené Vodě nebo Jablonci nad Nisou. Ve všech těchto místech se nacházely průmyslové podniky, v nichž vězni konali nucené práce, často za velmi těžkých podmínek. Velitelé tábora V době, kdy byl Gross-Rosen pobočným táborem koncentračního tábora Sachsenhausen, jej řídili následující důstojníci SS: Lagerführer SS-Untersturmführer – Anton Thumann SS-Untersturmführer – Georg Gussregen V době, kdy byl Gross-Rosen samostatným koncentračním táborem, tedy od května 1941, jej řídili následující velitelé: SS-Obersturmbannführer – Arthur Rodl, květen 1941–září 1942 SS-Hauptsturmführer – Wilhelm Gideon, září 1942–říjen 1943 SS-Sturmbannführer – Johannes Hassenbroek, říjen 1943–do evakuace Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Gross-Rosen concentration camp na anglické Wikipedii. Literatura Adam, Alfons: Otroci třetí říše. Pobočné koncentrační tábory na území České republiky. Praha 2016. Dobkiewicz, Agnieszka: Děvčata z koncentračního tábora Gross-Rosen. Líbeznice 2024. Dobkiewicz, Agnieszka: Příběhy katů z koncentračního tábora Gross-Rosen: polský malý Norimberk. Líbeznice 2022. Kryl, Miroslav: Pobočky koncentračního tábora Gross-Rosen ve lnářských závodech Trutnovska za nacistické okupace. Trutnov 1981. Štrait, Jaroslav: Takový osud připravili lidé lidem. Choustníkovo Hradiště 1945-2015. Praha 2015. Související články Schindlerova továrna Externí odkazy Galerie Koncentrační tábor Gross-Rosen na Wikimedia Commons Obrázky, zvuky či videa k tématu Koncentrační tábor Gross-Rosen na Wikimedia Commons (polsky) Muzeum koncentračního tábora Gross-Rosen Archivováno 9. 1. 2010 na Wayback Machine. (česky) Holocaust.cz – Gross-Rosen (anglicky) United States Holocaust Memorial Museum – Gross-Rosen (anglicky) Jewish Virtual Library – Gross-Rosen (anglicky) Encyclopædia Britannica – Gross-Rosen (česky) Nucená práce v pobočných koncentračních táborech na území České republiky