NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Klášterní brána v Toruni

Klášterní brána v Toruni, také brána Svatého ducha nebo Maidenova brána je brána v polském městě Toruni ve čtvrti Stare Miasto. Je jednou ze tří bran středověkého města, které se zachovaly dodnes (dalšími jsou Mostecká a Plavecká). Brána se nachází v jižní části Staroměstského komplexu na ulicí Svatého Ducha 2a, východně od Šikmé věže. Historie Brána byla postavena ve vlámském gotickém stylu, který se vyznačoval masivní konstrukcí. Klášterní brána byla podobná další, již neexistující Paulinské bráně na Starém městě. Dokončení výstavby brány se datuje do první poloviny čtrnáctého století. Vývoj válečné techniky, především šíření střelných zbraní, byl důvodem pro vytvoření nadstavby brány kolem roku 1420. V lomeném oblouku na vnější straně brány byla padací mříž. Další překážkou pro případného útočníka byl tzv. kašovnik, což je díra ve stropě brány, ze které obránci nalili na protivníka horkou kaši nebo olej. Dalším prvkem byla pravá brána, která mohla být v případě potřeby podepřena ze strany města dalšími trámy, upevněnými ve speciálně připravených otvorech ve zdi brány. V 19. století, kdy již nebyly nutné žádné obranné funkce, byla brána přestavěna, a od té doby byly její prostory určeny pro obytné účely. Název brány pochází od kláštera benediktinských sester, který se nacházel těsně před městskými hradbami, a byla v něm i nemocnice a kostel Svatého Ducha. To všechno existovalo až do 17. století, a brána i celá ulice Svatého ducha tak získaly své původní jméno. Původ názvu ulice je někdy mylně spojován s jiným kostelem se stejným zasvěcením, který se nachází na druhém konci ulice a byl postaven v roce 1756 jako luteránský kostel. Od října 1943 se pod Bránou, která je v současnosti přístupná veřejnosti, nachází kryt pro 100 lidí (pravděpodobně postavený pro pracovníky přístavu nebo plynárny). Galerie Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Brama Klasztorna w Toruniu na polské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Klášterní brána v Toruni na Wikimedia Commons Bibliografie Baszty i bramy. Brama Klasztorna (pol.). Toruň – oficiální webové stránky města. [zpřístupněno 11. listopadu 2009]. Bramy. Brama Klasztorna (pol.). Turistická služba Toruně, 3. května 2008. [přístup 11. listopadu 2009].
Klostertor (Toruń)

Das Klostertor in Toruń (polnisch Brama Klasztorna), auch Heiligengeisttor, Nonnentor oder Frauentor, ist eines der drei bis heute erhaltenen Tore des mittelalterlichen Thorns. Lage Das Tor befindet sich im südlichen Teil der Altstadt von Toruń (Thorn), an der Heiligengeiststraße 2a (ul. św. Ducha), östlich vom Schiefen Turm. Geschichte Das Tor wurde im Stil der flämischen Gotik errichtet, der sich durch seine Massivbauweise auszeichnet. Das Klostertor erinnert an das Paulinertor in der Altstadt, das aber nicht mehr besteht. Der Bau wurde in der ersten Hälfte des 14. Jahrhunderts abgeschlossen. Die Entwicklung der Kriegstechnik, vor allem die Verbreitung der Feuerwaffen, erforderte die Aufstockung des Tores, die etwa 1420 ausgeführt wurde. In der spitzbogigen Nische, die sich auf der äußeren Torseite befand, gab es ein Fallgatter. In der Decke des Tordurchgangs war ein Loch, aus dem heiße Flüssigkeiten oder Öl auf die potenziellen Angreifer gegossen werden konnte. Das nächste Hindernis war das Tor, das bei Bedarf von der Stadtseite durch zusätzliche Balken, die in besonderen Öffnungen in der Tormauer verriegelt wurden, verstärkt wurde. Im 19. Jahrhundert verlor das Tor seine Verteidigungsfunktion und wurde so umgestaltet, dass seine Räume bewohnt werden konnten. Der Name des Tores bezieht sich auf das Benediktinerinnenkloster gleich außerhalb der Mauern, bei dem ein Krankenhaus und die Heiliggeistkirche standen. Die Kirche existierte bis ins 17. Jahrhundert. Davon stammt auch der Name sowohl des Tors als auch der Heiligengeiststraße. Seit Oktober 1943 befindet sich unter dem Tor ein Luftschutzbunker für 100 Personen (wahrscheinlich für die Hafen- oder Gastarbeiter gebaut), der heute für Besichtigungen offen steht. Galerie Einzelnachweise Weblinks Baszty i bramy. Brama Klasztorna (polnisch) Bramy. Brama Klasztorna (polnisch)
Monastery Gate

The Monastery Gate (Polish: Brama Klasztorna) also the Gate of the Holy Spirit or the Gate of the Lady - one of the three gates of medieval Toruń that have survived to this day. Location The gate is located in the southern part of the Old Town Complex, at 2a Holy Spirit Street, east of the Leaning Tower (pol. Krzywa Wieża). History The gate was erected in the style of the Flemish Gothic, characterized by a bulky structure. Due to its burly appearance, the gate resembles another, no longer existing, gate of the Old Town - the Pauline Gate. The completion of the gate dates back to the 1st half of the 14th century. The development of war technology, especially the spread of firearms, necessitated the extension of the gate, which was completed around 1420. There was a drop gate in a niche on the outside of the gate. Another obstacle was a hole in the ceiling of the gate opening, from which defenders poured, among others, hot groats or oil on possible attackers. Another element was the proper gate, which could be supported from the town side with additional beams if necessary. These beams were immobilized by locking them in specially designed openings in the gate wall. In the 19th century, the gate, which no longer had any defensive functions, was rebuilt and since then its rooms have been used for residential purposes. The name of the gate comes from the Benedictine Sisters' Convent, located just outside the city walls, where a hospital and the Holy Spirit Church were built. It existed until the 17th century. Both the gate and the whole street of the Holy Spirit took its name from it. The origin of the street's name is often mistaken with the modern church of the same calling, located at the other end of the street, which was built in 1756 as a Lutheran church dedicated to the Holy Cross. An air-raid shelter for 100 people has been located under the gate since October 1943 (probably built for port or gasworks workers), currently open to the public. Gallery References Sources Baszty i bramy. Brama Klasztorna (pol.). Toruń - a city website. Bramy. Brama Klasztorna (pol.). - Toruń city guide.
Porte du monastère de Toruń

La porte du monastère de Toruń (Brama Klasztorna en polonais), également connue sous le nom de porte du Saint-Esprit, de porte des Nonnes ou de porte des Femmes, est l'une des trois portes de la ville médiévale qui ont survécu à ce jour. Emplacement et nom La porte est située dans la partie sud de la vieille ville de Toruń, à l'est de la tour de Grue. Le nom de la porte fait référence au monastère bénédictin juste à l'extérieur des murs, où se trouvaient un hôpital et l'église du Saint-Esprit. L'église a existé jusqu'au XVIIe siècle. C'est de là que vient le nom de la porte et de la Heiligengeiststraße. Histoire La porte a été construite dans le style gothique flamand, qui se caractérise par sa construction solide. La porte du monastère rappelle la Paulinertor dans la vieille ville, qui n'existe cependant plus. La construction a eu lieu au XIVe siècle. Le développement des techniques de guerre, notamment la prolifération des armes à feu, obligea à ajouter des hauteurs au portail, ce qui fut réalisé vers 1420. Il y avait une herse dans la niche ogivale sur le côté extérieur de la porte. Il y avait un trou dans le plafond de la porte à partir duquel des liquides chauds ou de l'huile pouvaient être versés sur l'attaquant potentiel. L'obstacle suivant était la porte, qui, si nécessaire, était renforcée du côté de la ville par des poutres supplémentaires qui étaient verrouillées dans des ouvertures spéciales dans le mur de la porte. Au XIXe siècle, la porte a perdu sa fonction défensive et a été repensée pour que ses salles puissent être habitées. Depuis octobre 1943, il y a un abri anti-aérien pour 100 personnes (probablement construit pour les travailleurs du port ou les travailleurs invités) sous la porte, qui est maintenant ouvert aux visites. Galerie Liens web Baszty je bramy. Brama Klasztorna (Polonais) Bramy. Brama Klasztorna (Polonais) Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la Pologne Portail du patrimoine mondial
Brama Klasztorna w Toruniu

Brama Klasztorna w Toruniu także Brama Świętego Ducha lub Brama Panieńska – jedna z trzech bram średniowiecznego Torunia, jakie przetrwały do dziś. Znajduje się przy ul. św. Ducha 2a. Historia Brama została wzniesiona w stylu flandryjskiego gotyku, charakteryzującym się masywną konstrukcją. Ze względu na swoją przysadzistość Brama Klasztorna przypomina inną, nieistniejącą już, bramę Starego Miasta – Bramę Paulińską. Ukończenie budowy Bramy Mniszek datuje się na 1. połowę XIV wieku. Rozwój techniki wojennej, przede wszystkim upowszechnienie się broni palnej, wymógł nadbudowę bramy, której dokonano około roku 1420. W ostrołukowej wnęce znajdującej się po zewnętrznej stronie bramy mieściła się opuszczana brona. Kolejną przeszkodą był tak zwany kaszownik, czyli otwór znajdujący się w stropie prześwitu bramy, z którego obrońcy wylewali na ewentualnego napastnika między innymi gorącą kaszę, czy olej. Kolejnym elementem były właściwe wrota, które w razie potrzeby mogły być wsparte od strony miasta dodatkowymi belkami. Belki te unieruchamiano poprzez zablokowanie ich w specjalnie przygotowanych otworach w murze bramy. W XIX wieku, pozbawiona już właściwie funkcji obronnych, brama została przebudowana i odtąd jej pomieszczenia przeznaczone były na cele mieszkalne. Nazwa bramy pochodzi od znajdującego się tuż poza murami miejskimi klasztoru sióstr Benedyktynek, przy którym powstał szpital i kościół Ducha Świętego. Istniał on do XVII wieku. To właśnie od niego swoją zamienną nazwę wzięła zarówno brama, jak i cała ulica Ducha Świętego. Pochodzenie nazwy ulicy wiąże się nieraz mylnie ze współczesnym kościołem o tym samym wezwaniu, znajdującym się na drugim końcu ulicy, który jednak został wzniesiony w 1756 roku jako zbór luterański pw. Świętego Krzyża. Od października 1943 roku pod Bramą znajduje się schron przeciwlotniczy na 100 osób (wybudowany prawdopodobnie dla pracowników portu lub gazowni), obecnie udostępniony do zwiedzania. Przypisy Bibliografia Baszty i bramy. Brama Klasztorna. Toruń - oficjalna strona miejska. [dostęp 2009-11-11]. (pol.). Bramy. Brama Klasztorna. Toruński Serwis Turystyczny, 3 maja 2008. [dostęp 2009-11-11]. (pol.).
Portão Monástico em Toruń

Portão Monástico em Toruń também Portão do Espírito Santo ou Portão de Solteira – uma das três portões do Toruń Mediaval que sobreviveram até hoje. Localização Portão fica na parte Sul do complexo da Cidade Velha, da rua Espírito Santo 2a, no oriente da Torre Torcida. História Portão foi emergido no estilo do gótico flamengo, que se caracteriza da construção maciça. Por causa de seu chaparro, Portão Monástico corresponde com o outro, já não existente, portão da Cidade Velha - Portão Paulino. O fim da construção do Portão e datado pela primeira metade do século XIV. Desenvolvimento da técnica militar, sobretudo espalhamento da arma de fogo, exigiu aumentação do portão que foi feita em cerca de 1420. No nicho da forma de arco quebrado, que ficava ao lado exterior de portão, foi localizado rastrilho baixado. Outro obstáculo foi tão chamado kaszownik, um buraco que ficava no tecto do arco de portão, de qual defensores derramaram a agressor entre outros grão quente ou óleo. Outro elemento do portão foi o portão principal que, consoante com a necessidade, podia estar fomentado com traves adicionais do lado da cidade. Estas traves podiam estar imobilizadas através do bloqueio nos buracos especialmente preparados na muralha do portão. No século XIX, privado das funções defensivas, o portão foi reconstruída e desde disto suas câmaras serviram como celas residenciais. O nome do portão provém do monástico das monjas beneditinas que fica fora da muralha da cidade e no qual foi fundado hospital e a igreja do Espírito Santo que existiu até século XVII. O nome do portão e toda rua Espírito Santo tem origem de já não existente igreja. A proveniência do nome da rua liga-se muitas vezes com a contemporânea igreja do mesmo nome que fica no outro lado da mesma rua construído em 1756 como igreja luterana de Cruz Santa. Desde de Outubro de 1943 abaixo do Portão fica um abrigo antiaéreo para 100 pessoas (construído provavelmente por trabalhadores de porto ou companhia de gás), agora aberto para visita. Galeria Referências Este artigo foi inicialmente traduzido, total ou parcialmente, do artigo da Wikipédia em polonês/polaco cujo título é «Brama Klasztorna w Toruniu», especificamente desta versão. Bibliografia Baszty i bramy. Brama Klasztorna (pol.). Bramy. Brama Klasztorna (pol.).
Samostanska vrata

Samostanska vrata (poljsko Brama Klasztorna), tudi Vrata Svetega Duha ali Vrata Gospe, so ena od treh vrat srednjeveškega Torunja, ki so se ohranila do danes. Lokacija Vrata so v južnem delu kompleksa starega mestnega jedra, na ulici Svetega Duha 2a, vzhodno od Poševnega stolpa (poljsko Krzywa Wieża). Zgodovina Vrata so bila postavljena v slogu flamske gotike, za katero je značilna masivna konstrukcija. Zaradi svojega mogočnega videza vrata spominjajo na druga, neobstoječa vrata starega mestnega jedra - Pavlinska vrata. Dokončanje vrat sega v 1. polovico 14. stoletja. Razvoj vojne tehnologije, zlasti širjenje strelnega orožja, je zahteval razširitev vrat, ki je bila dokončana okoli leta 1420. V niši na zunanji strani vrat so bila dvižna vrata. Druga ovira je bila luknja v stropu odprtine vrat, iz katere so branilci med drugim zlivali vročo zdrob ali olje na morebitne napadalce. Drug element so bila notranja vrata, ki so jih po potrebi z mestne strani podprli z dodatnimi tramovi. Te tramove so imobilizirali tako, da so jih zataknili v posebej zasnovane odprtine v zidu vrat. V 19. stoletju so vrata, ki niso imela več obrambnih funkcij, obnovili in od takrat se njihovi prostori uporabljajo za stanovanjske namene. Ime vrat izvira iz samostana benediktink, ki je bil tik pred mestnim obzidjem, kjer sta bili zgrajeni bolnišnica in cerkev Svetega Duha. Obstajal je do 17. stoletja. Tako vrata kot celotna ulica Svetega Duha so po njem dobili ime. Izvor imena ulice se pogosto zamenjuje s sodobno cerkvijo istega kova, ki stoji na drugem koncu ulice in je bila zgrajena leta 1756 kot luteranska cerkev, posvečena Svetemu križu. Pod vrati je od oktobra 1943 zaklonišče pred zračnimi napadi za 100 ljudi (verjetno zgrajeno za delavce v pristanišču ali plinarni), ki je trenutno odprto za javnost. Galerija Sklici Zunanje povezave Baszty i bramy. Brama Klasztorna Bramy. Brama Klasztorna
Krakovská brána

Krakovská brána, polsky Brama Krakowska, je nejznámější skalní branou (či spíše kaňonem) a také jednou z několika skalních bran v Ojcovském národním parku. Nachází se jižně od vesnice Ojców ve gmině Skała v okrese Krakov (Powiat krakowski) v Malopolském vojvodství v jižním Polsku. Geologie, geografie, příroda a historie Krakovská brána je turisticky populární vápencový útvar, který se nachází na pravém břehu řeky Prądnik (přítok řeky Visly) v Dolině Prądnika ve vysočině Wyżyna Olkuska, která je součástí vysočiny Wyżyna Krakowsko-Częstochowska (Krakovsko-čenstochovská jura). Brána vznikla v důsledku erozních procesů a zvětrávání a její nejvyšší část skalního bloku má výšku cca 15 m. Skalní bloky jsou od sebe vzdálené jen pár metrů a vymezují vstup do bočního kaňonu Wąwóz Ciasne Skałki. Skalní bloky jsou na mnoha místech pokryty xerotermními přírodními společenstvy, ve kterých dominuje Kostřava sivá (Festuca pallens) a také četné kolonie lišejníků. Významný je objev nového, zřejmě endemitního a tedy i přísně chráněného plže z čeledi praménkovití (Hydrobiidae). Tento plž je znám pod názvem Niepozorka ojcowska (Falniowskia neglectissima). Krakovská brána je nazvaná podle staré zaniklé obchodní cesty, která v dávných dobách vedla z Krakova do Slezska. Poblíže Krakovské brány se nachází pramen Źródło Miłości. Galerie Další informace Ke Krakovské bráně vedou turistické trasy Szlak Orlich Gniazd, Szlak Warowni Jurajskich aj. a také cyklostezky. Místo je celoročně volně přístupné, avšak automobilům většinou není vjezd povolen. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Krakovská brána na Wikimedia Commons Reference
Kraków Gate (Ojców National Park)

Kraków Gate (Polish: Brama Krakowska) is one of the few rock gates in Ojców National Park. It is in the Valley of the Pradnik and closes the outlet of the Cracow Gorge Gateway to the valley. It is a classic example of the gates of rock. The name derives from the fact that once led the way trade route from Kraków to Silesia. In 1928, it was laid on the memorial plaque on the occasion of the construction of a new road from Krakow to Ojcow, running the bottom of the Pradnik Valley, but because of the protests of environmentalists, array removed in 1935. Bibliography Dolinki Podkrakowskie. Mapa turystyczna 1:25 000. Kraków: Wyd. Compass, 2006. ISBN 83-89165-95-3. Józef Partyka: Ojcowski Park Narodowy: przewodnik turystyczny. Warszawa: Sport i Turystyka Muza SA, 2006. ISBN 83-7319-963-2.
Brama Krakowska (Dolina Prądnika)

Brama Krakowska – jedna z kilku skalnych bram w Ojcowskim Parku Narodowym. Znajduje się w Dolinie Prądnika i zamyka wylot Wąwozu za Krakowską Bramą do tej doliny. Jest klasycznym przykładem bram skalnych. Jej nazwa wywodzi się od tego, że dawniej drogą przez Dolinę Prądnika biegł szlak handlowy z Krakowa na Śląsk. W 1928 roku wmurowano na niej tablicę pamiątkową z okazji wybudowania nowej drogi z Krakowa do Ojcowa, biegnącej dnem Doliny Prądnika, jednak z powodu protestów przyrodników tablicę usunięto w 1935 roku. Kolumny Bramy Krakowskiej zbudowane są z odpornych na wietrzenie bloków jurajskich wapieni skalistych o wysokości ok. 15 m, lewa kolumna jest wyższa. Brama powstała w wyniku procesów erozyjnych, które intensywniej zachodziły na spękaniach ciosowych, którymi spływała woda. W dalszych etapach dołączyły się zjawiska krasowe i wietrzenie mechaniczne. W skałach bramy dostrzec można płaszczyzny spękań pionowych oraz poziome powierzchnie uławicenia wapieni. W lewej kolumnie bramy zamontowany jest obrazek Matki Boskiej Częstochowskiej. Obok Bramy Krakowskiej rosną dwa cisy (nasadzone). Skały tworzące bramę pokrywa murawa kserotermiczna, w której dominuje kostrzewa blada, liczne są też kolonie porostów nadające jej miejscami czarne, białe lub ceglaste wybarwienia. Dawniej przy jednej ze skał bramy wypływało źródło odwadniające dolinę za bramą. Później jego ujście obudowano i przesunięto poniżej drogi, a przewodnicy nadali mu nazwę Źródło Miłości. Bramę Krakowską utrwalił w swoich wierszach Józef Cyra (Sonety Ojcowskie). W odległości około 100 m od Bramy Krakowskiej (w kierunku Ojcowa) znajduje się przy drodze biegnącej Doliną Prądnika duży schron zwany Jaskinią Krowią. W 1989 r. w okolicach Bramy Krakowskiej odkryto nowy gatunek ślimaka przodoskrzelnego. Nazwano go niepozorką ojcowską Falniowskia neglectissima. Prawdopodobnie jest endemitem i ze względu na rzadkość występowania znajduje się Polskiej czerwonej księdze zwierząt. Szlaki turystyki pieszej; czerwony Szlak Orlich Gniazd, odcinek od Sułoszowej przez Dolinę Prądnika do Prądnika Korzkiewskiego niebieski Szlak Warowni Jurajskich, odcinek od Doliny Prądnika, przez wąwóz Ciasne Skałki do Doliny Będkowskiej żółty z Wierzchowia przez Dolinę Prądnika, Dolinę Sąspowską i Sąspów do Pieskowej Skały Przypisy
Královská brána ve Štětíně

Královská brána (něm. Königstor nebo Anklamer Tor, pol. Brama Królewska) je bývalá součást fortifikačního systému ve Štětíně, postavená v letech 1725–1728 podle návrhu nizozemského architekta Gerharda Corneliusa van Wallrawe. Nachází se na městském sídlišti Staré Město na náměstí Pruského holdu (pol. plac Hołdu Pruskiego). Je chráněna jako kulturní památka (č. A-791 z 11. července 1954). Historie Je to jedna ze dvou (vedle Přístavní brány) brán zachovaných až do současnosti, které jsou zbytkem starého pruského opevnění. Fasádu ozdobil francouzský sochař Bartholomé Damart. Atiku zdobí Mars s mečem a štítem, Herkules s kyjem a lví kůží a oválný štít s erbem Pruska, korunovaný královskou korunou. Do roku 2000 v Braně sídlila kavárna „Brama Jazz Cafe“. V současnosti (2020) uvnitř Brány funguje kašna čokolády Wedel. Brána v roce 1994 prošla rekonstrukcí. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Královská brána ve Štětíně na Wikimedia Commons
Königstor (Stettin)

Das Königstor in Stettin, eigentlich Anklamer Tor, ist ein Überbleibsel der Festung Stettin. Beschreibung Das Königstor ist in klassischer Proportion gebaut. Es zeigt Kriegstrophäen und Mars als Allegorie des Krieges und Herkules, als Allegorie für Heldenmut. In einer Kartusche mit dem preußischen Adler sind die Initialen des Königs Friedrich Wilhelm I. zu sehen. Der Lorbeerkranz symbolisiert den Triumph; der Schild, die Ehre; die Palmenblätter, die Tugenden und Olivenblätter, den Frieden. Heute ist in dem Tor ein Café untergebracht. Geschichte Im Großen Nordischen Krieg, nach der Belagerung von Stettin im Jahr 1713, erwarb Friedrich Wilhelm I. 1720 im Frieden von Stockholm Teile von Vorpommern, welche an die Schweden am Ende des Dreißigjährigen Krieges im Westfälischen Frieden gefallen waren, in einem Kaufvertrag zurück. Als Erinnerung an die glückliche Zurückführung des Herzogtums Stettin ließ er beim Umbau der Festung am Anklamer Tor das prachtvolle Portal errichten. Der Architekt war der Festungsbaumeister Gerhard Cornelius von Walrave, die Steinmetzarbeiten wurden von dem Bildhauer Bartolomé Damart geschaffen. Als 1875 die Festung geschleift wurde, setzte sich Hugo Lemcke für den Erhalt des Königstores ein. Nach 1945 wurde Stettin polnisch. Das Königstor wurde bis heute durch polnische Restauratoren vorbildlich in Stand gehalten. Literatur Otto Kunkel, Hans Bernhard Reichow: Stettin – so wie es war. Fotografierte Zeitgeschichte Droste, 2. Auflage, Droste, Düsseldorf 1975, ISBN 3-7700-0351-9. Martin Wehrmann: Geschichte der Stadt Stettin. Weltbild, Augsburg 1993 (unveränderter Nachdruck der Ausgabe von Stettin 1911), ISBN 3-89350-119-3. (Letzte größere Stadtchronik in deutscher Sprache.) Ernst Völker: Stettin – Daten und Bilder zur Stadtgeschichte. G. Rautenberg, Leer 1986, ISBN 3-7921-0317-6. Weblinks