Блок 10

Блок 10 — будівля в основному таборі (Аушвіц I) концентраційного табору Аушвіц, яка з 1943 року слугувала станцією для «медичних» експериментів. Розташування Блок 10 знаходився безпосередньо поруч із Блоком 11, де була табірна в'язниця, і був ізольований від решти табору. Доступ був дозволений лише уповноваженим особам. Між Блоком 10 та Блоком 11 був двір, наприкінці якого знаходилася стіна з кулеуловлювачем — у табірному жаргоні її називали Стіною смерті, — де проводилися страти в'язнів. Через близьке розташування в'язні обох блоків були свідками розстрілів. Використання до 1943 року З 1940 по 1942 рік Блок 10 використовувався, крім бараків, для розміщення в'язнів. У 1941 році там тимчасово утримували так званих виправних в'язнів. У 1942 році на кілька місяців там розмістили жінок, доки наприкінці року приміщення не обладнали медичною апаратурою для створення гінекологічного відділення. У квітні 1943 року приміщення було передано гінекологу Карлу Клаубергу, якого вважали «провідним світовим фахівцем у галузі репродуктивної медицини». Використання після 1943 року Жінки, що утримувалися в Блоці 10, були використані для людських експериментів лікарями Карлом Клаубергом, Едуардом Віртсом та Горстом Шуманом. Культуролог Ганс-Йоахім Ланг у 2011 році опублікував книгу під назвою нім. Die Frauen von Block 10. Medizinische Versuche in Auschwitz (укр. Жінки Блоку 10. Медичні експерименти в Аушвіці), для якої йому вдалося знайти свідків, готових розповісти свої історії. Його книга була перекладена кількома мовами (фінською, польською та чеською) і у 2018 році вийшла в переробленому новому виданні. У лютому 2012 року Уве Штольцманн на Deutschlandfunk Kultur розповів про книгу Ланга під назвою Лабораторія жаху. У червні 2012 року про Блок 10 писав журнал Der Spiegel. У 2019 році під режисурою Соні Вінтерберг та Сільвії Нагель було знято фільм Медичні експерименти в Аушвіці. Клауберг та жінки Блоку 10, який транслювався в січні 2020 року на каналі ARTE. Клауберг у співпраці з Schering-Kahlbaum AG розробляв, серед іншого, гормональні препарати і був одним із творців протизаплідних таблеток. Його «роботи з регулювання народжуваності та безпліддя досі є частиною медичного канону — однак без посилання на його медичні експерименти в Аушвіці», — зазначає ARD у супровідному тексті до фільму. Під час судового процесу в Радянському Союзі у 1947–1948 роках Клауберг визнав свою провину, однак під час слідства, розпочатого в Німеччині у 1955 році, він усе заперечував і стверджував, що «лише допомагав і рятував жінок» — як пише австрійська щоденна газета Der Standard. Міжнародний комітет Аушвіцу опублікував у своїх Новинах з Аушвіцу звіт свідка під назвою 8 грудня 1944: Один день на дослідній станції доктора Клауберга. Меморіальна дошка Меморіальна дошка польською, англійською та івритом нагадує про злочини, скоєні Клаубергом з квітня 1943 року по травень 1944 року. Деякі з жертв померли від лікування, яке вони отримували. Інших було вбито для проведення аутопсій. Ті, хто вижив, отримали тривалі ушкодження. Інші лікарі СС також проводили експерименти над жінками в цьому блоці. Література Der Kieler Gynäkologe Carl Clauberg und die Bevölkerungspolitik des Nationalsozialismus. — P. 85–118. — ISBN 3-925499-57-1. Die Frauen von Block 10. Medizinische Versuche in Auschwitz. — ISBN 978-3-8289-5857-9. Посилання Примітки