Klášter Křesobor

Křesoborský klášter (česky také klášter Křešov/Křesobor, polsky Klasztor w Krzeszowie, německy Abtei Grüssau) je původně benediktinský klášter se zachovalým cisterciáckým opatstvím v dolnoslezském Krzeszówě v okrese Kamienna Góra v Polsku. Leží nedaleko Lubawky a asi 16 km severovýchodně od Žacléře. Od roku 1947 je sídlem komunity benediktinek a od roku 1992 spadá pod lehnickou diecézi, přičemž tvoří jednu z její hlavních svatyní. Klášterní kostel Nanebevzetí Panny Marie byl roku 1998 povýšen Janem Pavlem II. na basilicu minor. K roku 2004 je pro své výjimečné kulturní dědictví opatství zapsané jako historická památka Polska. Pro svůj architektonicko-urbanistický celek je klášter společně s bazilikou, která dotváří rozsáhlý poutní areál, nazýván evropskou perlou baroka (Europejska Perła Baroku) a díky zachovalé mariánské poutní tradici je také přezdíván Nový Jeruzalém (tj. Nowa Jerozolima). Na duchovní tradici navazuje dálková turistická poutní Svatojakubská cesta – Východočeská trasa, která zde má svůj počátek společně s druhou větví v kladských Vambeřicích s bazilikou Nanebevzetí Panny Marie. Kopcovitý region Středních Sudet propojuje s křesoborskou částí poutní Sudetská cesta sv. Jakuba (Międzygórze–Lubań) a mezinárodní zastávka trasy Via Sacra. Dějiny Založení kláštera Mužský klášter benediktinů založila 8. května 1242 Anna Česká, vdova po slezském a polském knížeti Jindřichovi II. Pobožném, jenž padl v bitvě u Lehnice. Klášter byl osídlen benediktinskými mnichy z Opatovického kláštera. Roku 1289 benediktini klášter opustili, ale už v roce 1292 ho osídlili cisterciáci. Roku 1392 se Svídnické knížectví a s ním i klášter, stalo součástí Zemí Koruny české. Za husitských válek v letech 1426-1427 byl klášter zničen a 70 mnichů bylo zavražděno. V polovině 15. století byl kostel obnoven, klášter však znovu utrpěl za Třicetileté války. Během poslední třetiny 17. století opat a barokní mystik Bernard Rosa (1660-1696) pozvedl klášter k novému rozkvětu, podporoval rekatolizaci země. Založil v klášteře kostel sv. Josefa, založil laické bratrstvo sv. Josefa, šířil kult Svaté rodiny. Přijímal do řádu absolventy broumovského benediktinského gymnázia, roku 1689 založil vlastní klášterní gymnázium, také pro stipendisty z nemajetných rodin. Roku 1663 opat zavedl mariánská procesí z Křesoboru do slezské Varty a dále přes Broumov do Kladska, jehož se například v roce 1671 účastnil německý lékař a mystický básník Johann Schäfler, zvaný Angelus Silesius, jehož opat podporoval. Styky kláštera s českým prostředím nepřestaly ani po připojení Slezska k Prusku. Uměnímilovný opat Benedikt II. Seidl (vládl v letech 1734-1763) býval hostem divadelních a hudebních představení, pořádaných opatem Benno Löblem v Broumovském klášteře. Po připojení Slezska k Prusku v roce 1742 se z klášterního kostela stal rovněž farní kostel a přestavba kláštera mohla začít až 1768, jenže už roku 1810 byl klášter v sekularizaci zrušen. 20. století Po první světové válce byli němečtí mniši z pražského Emauzského kláštera v tehdejším Československu nuceni opustit město, přesídlili roku 1919 do prázdných klášterních budov v Křesoboru, tehdy patřícímu k Výmarskému Německu. Papež Pius XI. v roce 1924 klášter znovu povýšil na opatství, avšak již v roce 1940 klášter zrušila nacistická vláda a budovy zkonfiskovala pro účely sběrného tábora. Během bombardování Berlína v roce 1942 sem byla také přemístěna značná část sbírek Berlínské státní knihovny včetně vzácných hudebnin. Postupimskou dohodou z roku 1945 dolnoslezské území připadlo pod polskou správu. Ačkoliv byl po válce klášter navrácen mnichům, byli jako etničtí Němci v květnu 1946 ze Slezska polskou vládou vyhnáni. Další osudy konventu tohoto kláštera se proto spojily s řádem svatého Benedikta a s klášterem Bad Wimpfen v Bádensku-Württembersku, kam německá komunita z Křesoboru přesídlila roku 1947. Bývalé opatství přešlo do rukou Poláků, kteří Křesobor téhož roku znovu osídlili polskými benediktinskými řeholnicemi, vysídlenými ze Lvova, benediktinky zde působí dodnes. Zajímavost V roce 1946 byl na zpáteční cestu z kláštera do Berlína vypraven konvoj, naložený tisíci rukopisy i svitky hudebnin. Byly mezi nimi autografické partitury W. A. Mozarta (téměř čtvrtina jeho známé hudební tvorby), Ludwiga van Beethovena, Johanna Sebastiana Bacha a dalších skladatelů. Konvoj se z neobjasněných příčin ztratil. Některé svazky se v roce 1965 objevily ve Východním Německu, zbytek sbírky zvané Berlinka je v knihovně Jagellonské university v Krakově. Její status "krádeže umění" je dodnes předmětem sporů. Novodobá poutnická tradice Křesoborským poutním areálem s klášterem prochází polská a česká větev celoevropské dálkové poutní sítě Svatojakubské cesty. Ta spojuje Střední Sudety, Broumovský výběžek, Kladské pomezí a Kladsko. Od roku 2010 je integrována do Sudetské Svatojakubské cesty (plná délka Międzygórze–Wambierzyce–Broumov–Lubań od roku 2019) úsek 5. etapy procházející přes Křešov (Chełmsko Śląskie – Krzeszów – Kamienna Góra). Duchovní propojení Dolnoslezského vojvodství s Královéhradeckým krajem dotváří od roku 2017 Svatojakubská cesta – Východočeská trasa (Krzeszów–Libná–Vlašim), která zde začíná první etapou Krzeszów–Libná–Meziměstí a od Broumova, kde se připojuje počáteční vambeřická větev, již prochází středem českého území. Navazuje tak na tradici sounáležitosti k českému území a duchovní propojenosti. Památky a části komplexu Klášter Křesobor patří mezi nejcennější umělecké památky vrcholného baroka ve Slezsku. Na jeho stavbě i výzdobě se podíleli umělci českého a slezského baroka, například Kilián Ignác Dientzenhofer, sochaři Ferdinand Maxmilián Brokoff a jeho žák Antonín Dorazil, malíři Petr Brandl, Joseph Anton Lachel, Michael Leopold Willmann a jeho nevlastní syn Jan Kryštof Liška. Klášterní kostel Nanebevzetí Panny Marie Vrcholně barokní dvouvěžová bazilika z let 1728-1735 (svatyně Panny Marie Milostivé), zřejmě ovlivněná stavbami Kryštofa a Kiliana Ignáce Dientzenhoferů. Exteriér V průčelí je osazeno šest pískovcových soch v nadživotní velikosti: zleva sv. Scholastika a sv. Benedikt, Mojžíš s deskami Starého zákona, (kartuše s nápisem), sv. Řehoř Veliký, vpravo sv. Bernard z Clairvaux a sv. Luitgarda. Z nich pouze sochy Mojžíše a Řehoře tesal Brokoff, čtyři sochy řádových patronů v hábitech jsou od jeho žáka Antonína Dorazila Interiér Trojlodní bazilika na půdorysu průniku tří elips má 12 oltářů v 6 mělkých kaplích, nad nimi vedou empory; klenby jsou stlačené, dělené pasy, 2 chórové kaple sv. Bernarda a sv. Benedikta byly vyhrazeny pro řeholníky. Hlavní oltář: pod královskou korunou s červeným baldachýnem je vystaven gotický deskový obraz madony Křešovské (nejpozději z 2. poloviny 13. století, spojena s poutní tradicí); původem česká ikona ze 14. století byla přenesena mnichy z Opatovického kláštera do Slezské Středy při jejich útěku před husity v roce 1421; dřevěné bíle štafírované sochy pocházejí z Brokoffovy dílny. Petr Brandl namaloval obraz Nanebevzetí Panny Marie na hlavním oltáři i obraz Almužníka sv. Jana Nepomuckého na bočním oltáři při jižní stěně. Bohatou sochařskou a řezbářskou výzdobu, včetně kazatelny, chórových lavic a varhanní skříně podle návrhů F. M. Brokoffa vytvořil jeho žák Anton Dorazil a J. A. Lachel; další oltářní obrazy: sv. Jana křtitele a sv. Jana Evangelisty, sv. Františka Xaverského, sv. Voršily, sv. Čtrnácti svatých pomocníků, šest obrazů: sv. Mikuláše, Mystické zasnoubení sv. Kateřiny, Loučení sv. Petra se sv. Pavlem, sv. Josefa pěstouna Páně, sv. Marie Magdalény a Zázrak ve Špýru v chórové kapli sv. Bernarda namaloval Felix Antonín Scheffler z Prahy v letech 1741-1746. Na oltáři Dítěte Ježíše stojí kopie Pražského Jezulátka přivezená z Kladska. Varhany z let 1732-1736 postavil Michaela Engler z Vratislavi po nákladné opravě patří k nejlepším ve Slezsku; sochařská výzdoba skříně je z Brokoffovy dílny. Kaple sv. Marie Magdalény – obraz světice namaloval Felix Antonín Scheffler Loretánská kaple z roku 1728 má na oltáři černou madonu z roku 1676, kterou vyřezal Georg Schrötter Knížecí kaple a mauzoleum slezských Piastovců – barokní z let 1738-1745, kupoli vysokou 9,4 metru vymaloval Jiří Vilém Neunhertz, štukatury vytvořil Ignatius Provisore; oltářní obrazy sv. Václava, sv. Hedviky Slezské a Všech svatých namaloval Felix Antonín Scheffler, mauzoleum zakladatelů – slezských Piastovců svídnicko-javorských: dva gotické sarkofágy s ležícími postavami knížat ve zbroji a s novodobou polychromií: Bolek I. Surový († 1301) a Bolek II. Malý († 1368). Kostel svatého Josefa Jednolodní vrcholně barokní stavba z let 1692-1695 nemá věže, západním průčelí je členěno pilastry a plastickou dekorací. Založil jej opat Rosa severozápadně od opatského kostela a uvedl do něj zbožné laické bratrstvo sv. Josefa. Cyklus fresek ze života sv. Josefa vytvořili Michael Leopold Willmann, Jan Kryštof Liška a dokončil Jiří Vilém Neunhertz. Pro svou bohatou výzdobu je kostel zvaný slezská Sixtinská kaple. Klášter V přízemí hlavní budovy konventu se zachovala pozdně gotická kapitulní síň a barokní dvoupatrová knihovna. Dům pro hosty je třípodlažní barokní palác. Řádový hřbitov, před vchodem kamenná barokní skupina Kalvárie s P. Marií, sv. Janem a truchlící Marií Magdalénou Okolí Křížová cesta, má 38 sousoší zastavení ve zčásti uzavřených kaplích, vede krajinou (původní Kalvárie z let 1672–78 je nejstarší svého typu v Dolním Slezsku) Sousoší Narození Páně v Betlémě a areál s letním pavilonem – asi 2 km západně od kláštera Socha sv. Jana Nepomuckého – na můstku přes říčku Zadrnou Svatojakubská cesta – Východočeská trasa a Sudetská Svatojakubská cesta Odkazy Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Krzeszów Abbey na anglické Wikipedii a Kloster Grüssau na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Klášter Křesobor na Wikimedia Commons Přátelé Křesoborského opatství (německy) FotoKrzeszow (polsky) Pohled na klášter z dronu Archivováno 27. 6. 2017 na Wayback Machine. Kalvárie s křížovou cestou - Kalwaria Krzeszowska na str.polska-org.pl (polsky) Související články Krzeszów Svatojakubská cesta – Východočeská trasa Sudetská cesta sv, Jakuba