NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
ТЕЦ Бельсько-Бяла

ТЕЦ Бельсько-Бяла – теплоелектроцентраль на півдні Польщі у місті Бельсько-Бяла. У 1960-му на майданчику станції ввели в експлуатацію центральну котельню з трьома котлами ОР-120 виробництва австрійської компанії Pauker та двома турбінами TUK-25 чеського Першого Бренського заводу. В 1965-му до них додали котел ОР-140 рацибузької компанії Rafako та третю турбіну, а в 1979-му став до ладу ще один котел Rafako типу ОР-230 та четверта турбіна, що довело електричну потужність станції до 99,5 МВт. Для покриття пікових навантажень у 1973-му додали водогрійний котел Rafako WP-120 потужністю 140 МВт, після чого теплова потужність ТЕЦ досягла 535 МВт. Станом на другу половину 2000-х загальна електрична потужність станції рахувалась як 77 МВт, при цьому продовжували працювати дві турбіни TUK-25 та одна TP-30 (останню колись постачила компанія Zamech із Ельблонгу). В 2013-му на майданчику запустили новий енергоблок BC50, який обладнаний котлом із циркулюючим киплячим шаром Foster Wheeler CFB 219 та турбіною із протитиском Siemens потужністю 50,8 МВт. Теплова потужність цього блоку становить 106 МВт, а його загальна паливна ефективність ефективність досягає 90%. На випадок пікового попиту встановили два мазутні котли виробництва Loos потужністю по 38 МВт, а для покриття добових коливань ТЕЦ обладнали резервуаром-акумулятором з об’ємом 20 тис м3. Після запуску цих об’єктів старі потужності вивели з експлуатації. Станція використовує вугілля, доставка якого здійснюється залізничним транспортом. Видалення продуктів згоряння старої ТЕЦ відбувалось за допомогою двох димарів висотою 120 метрів та 160 метрів, які звели у 1960-му та 1967-му. Після введення нового блоку, котрий має власний димар, два старі демонтували у 2019-му. Примітки
Będzin Power Station

Będzin Power Station (Polish: Elektrociepłownia Będzin) is a cogeneration plant in Będzin, Silesian Voivodeship, Poland. The plant is operated by the Elektrociepłownia Będzin S.A. company. It is the major energy provider for the Zagłębie Dąbrowskie. Its construction begun in 1913, and it started operating in 1916. The company is a stock action company since 1993, and is listed on the Warsaw Stock Exchange. Electrical production in 2014 was 151,140 MW·h. Rated capacity of the two OP-140 utility boilers is 2 x 145 t/h = 290 t/h, equivalent to 112,6 MWt each, 225,2 MWt total. Rated heat capacity of the heating boilers (1 x WP-70 and 1 x WP-120) is 220.2 MWt. The total installed heat capacity is 445.4 MWt plus 83.5 MWt in cogeneration from the 13UCK 80 turboset. (UCK is a turbine classification acronym which stands for "kondensacyjne z upustami przemysłowymi i ciepłowniczymi", polish for "condensation with industrial and district heating") See also Łagisza Power Station References External links (in Polish) Official homepage
Elektrociepłownia Będzin

Elektrociepłownia Będzin – główny producent energii cieplnej i elektrycznej dla Zagłębia Dąbrowskiego. Zakład istnieje od 1913. Na początku lat 90. został przekształcony w spółkę akcyjną Skarbu Państwa, która pod dalszych przekształceniach stała się głównym składnikiem spółki EC Będzin S.A. Największym akcjonariuszem notowanej na Giełdzie Papierów Wartościowych w Warszawie EC Będzin S.A. jest GRUPA ALTUM Sp. z o.o. z siedzibą w Warszawie. Historia 1913 – rozpoczęcie budowy w Małobądzu (od 1915 r. dzielnica Będzina). 1916 – uruchomiono pierwszy turbozespół o mocy 5 MW 1922 – elektrownia przyjęła nazwę „Elektrowni Okręgowej” w Zagłębiu Dąbrowskim 1928 – rozpoczęto dostawy energii elektrycznej dla Spółki Akcyjnej „Tramwaje Zagłębia Dąbrowskiego”, a miasto Będzin przejęło rozdział energii elektrycznej pod własny zarząd 1949 – elektrownia została uznana za jedną z trzech najlepiej działających elektrowni w Polsce, a w 1954 roku za najlepszą. 1969 – decyzja o rozbudowie Elektrociepłowni „Będzin” (w latach 1970–1980 uruchamiano nowe kotły wodne i parowe, turbozespół ciepłowniczy oraz towarzyszące urządzenia) 1993 1 kwietnia – przedsiębiorstwo zostało przekształcone w jednoosobową Spółkę Skarbu Państwa o nazwie Elektrociepłownia Będzin S.A. 1998 – projekt prywatyzacji Elektrociepłowni Będzin S.A. zaakceptowała Rada Ministrów RP. 8 grudnia 1998 roku Spółka zadebiutowała na rynku wolnym GPW w Warszawie jako pierwsza spółka z branży elektroenergetycznej. Dane techniczne Podstawowe urządzenia wytwórcze w Elektrociepłowni: 2 kotły energetyczne OP-140 o mocy osiągalnej 112,6 MW każdy, 1 turbozespół typu 13UCK80 o mocy znamionowej elektrycznej 81,5 MW, kotły ciepłownicze: WP-70 i 2 x WP-120 o mocy cieplnej znamionowej 359,4 MW. Elektrociepłownia posiada możliwości produkcyjne: znamionowa moc elektryczna: 81,5 MW, osiągalna moc elektryczna: 78,0 MW, znamionowa moc cieplna: 520,9 MW, osiągalna moc cieplna: 414,5 MW. Przypisy Linki zewnętrzne Strona główna elektrociepłowni
ТЭЦ Бендзин

ТЭЦ Бендзин – теплоэлектроцентраль на юге Польши неподалеку от города Катовице. В 1916 году на площадке в Бендзине ввели в эксплуатацию два паровых котла и турбину мощностью 5 МВт. Поскольку объект сразу был спроектирован на мощность 10 МВт, через два года добавили еще одну турбину с таким же показателем, как у первой. В межвоенный период станцию усилили до уровня в 23,5 МВт, а в период немецкой оккупации здесь смонтировали четвертый котел Wiesner и турбину Skoda мощностью 17,2 МВт. В 1975 и 1978 годах станцию модернизировали, установив два новых паровых котла ОР-140 производства компании Rafako (Рацибуж), которые питают теплофикационную турбину 13UKK80 электрической и тепловой мощностью 81,5 МВт и 161,5 МВт соответственно. Для покрытия пиковых нагрузок в теплосистеме в 1974 году установили угольный водогрейный котел Rafako WP-70 мощностью 80 МВт, а в 1978–1979 годах его дополнили двумя котлами Rafako WP-120 мощностью по 140 МВт, что довело номинальную тепловую мощность станции до 521 МВт (фактическая не могла превышать 414,5 МВт из-за гидравлических ограничений со стороны теплосети, которые не позволяют котлам WP-120 работать одновременно с полной нагрузкой). Примечания
ТЕЦ Бендзин

ТЕЦ Бендзин — теплоелектроцентраль на півдні Польщі неподалік від міста Катовіце. У 1916-му на майданчику в Бендзині ввели в експлуатацію два парові котли та турбіну потужністю 5 МВт. Оскільки об'єкт одразу запроектували на потужність 10 МВт, за два роки додали ще одну турбіну з таким же показником як у першої. У міжвоєнні роки станцію підсилили до рівня у 23,5 МВт, а в період німецької окупації тут змонтували четвертий котел Wiesner та турбіну Skoda потужністю 17,2 МВт. У 1975-му та 1978-му станцію модернізували, встановивши два нові парові котли ОР-140 виробництва компанії Rafako (Рацибуж), які живлять теплофікаційну турбіну 13UKK80 електричною та тепловою потужністю 81,5 МВт та 161,5 МВт відповідно. Для покриття пікових навантажень у теплосистемі в 1974-му встановили вугільний водогрійний котел Rafako WP-70 потужністю 80 МВт, а в 1978—1979 роках його доповнили двома котлами Rafako WP-120 потужністю по 140 МВт, що довело номінальну теплову потужність станції до 521 МВт (фактична не могла перевищувати 414,5 МВт через гідравлічні обмеження зі сторони тепломережі, котрі не дозволяють котлам WP-120 працювати одночасно з повним навантаженням). Примітки
Elektrociepłownia Kalisz

Elektrociepłownia Kalisz – początkowo elektrownia o mocy 5 megawatów, a od 1945 elektrociepłownia w Kaliszu położona na osiedlu Piwonice, uruchomiona 25 sierpnia 1932 dzięki staraniom Ignacego Bujnickiego, późniejszego prezydenta Kalisza. Elektrociepłownia Kalisz należy do spółki Energa Kogeneracja wchodzącej w skład grupy kapitałowej Energa. Dane techniczne Elektrociepłownia wyposażona jest w następujące urządzenia: kotły dwa kotły wodne WR-25 o mocy cieplnej po 29 MW kocioł parowy OSr-32 o mocy cieplnej 25 MW turbozespoły turbozespół kondensacyjno-upustowy BBC M-6132 o mocy elektrycznej 3 MW turbozespół kondensacyjny STAL B-1473 o mocy elektrycznej 5 MW Do końca 2021 planowane jest wybudowanie za kwotę blisko 152 milionów zł (z czego niecałe 58 milionów zł stanowi dofinansowanie z NFOŚiGW) kogeneracyjnego bloku biomasowego spalającego zrębki drzewne o mocy elektrycznej 11 MW i mocy cieplnej 22 MW. Dyspozycyjna moc elektryczna elektrociepłowni wynosi 8 MW, natomiast dyspozycyjna moc cieplna 83 MW. Roczna produkcja energii elektrycznej wynosi około 18 GWh, produkcja ciepła około 480 TJ, z kolei emisja dwutlenku węgla w 2015 wyniosła 58 000 ton (spadek z poziomu 73 000 ton w 2010). Komin elektrociepłowni mierzy 82 m wysokości. Zobacz też Kaliski Okręg Przemysłowy Przypisy
ТЭЦ Калиш

ТЭЦ Калиш — теплоэлектроцентраль в одноимённом городе центральной Польши. В 1932 году в Калише была запущена электростанция, оснащенная двумя паровыми турбинами шведской компании Stal мощностью по 2,1 МВт. Позже к ним добавили турбину M-6132 мощностью 3 МВт, поставленную швейцарской компанией Brown Bovery. В 1945 году немцы при отступлении взорвали часть основного оборудования. Однако в 1946 году удалось ввести в эксплуатацию один агрегат с турбиной Stal, собранной из остатков двух поврежденных. Тогда же заработал агрегат Brown Bovery, для чего потребовалось отремонтировать генератор, который перегорел. Кроме того, у шведов заказали еще одну турбину типа B-1473 мощностью 5 МВт, которая была запущена в 1949 году. Для ее питания смонтировали котел OSR-32. Позже станция стала использоваться также для поставки тепловой энергии. В 1974 и 1975 годах дополнительно смонтировали два угольных водогрейных котла WR-25 мощностью по 29 МВт, поставленные компанией Rafako из Рацибужа. В 1999—2000 годах их модернизировали до показателя в 35 МВт. По состоянию на начало 2010-х годов два установленных еще в 1930-х годах паровых котла SR-10 находились в плохом состоянии и готовились к ликвидации. На данный момент тепловая мощность станции оценивается как 83 МВт. Удаление продуктов сгорания происходит с помощью дымовой трубы высотой 82 метра. Примечания
ТЕЦ Каліш

ТЕЦ Каліш — теплоелектроцентраль у однойменному місті в центральній частині Польщі. У 1932-му в Каліші стала до ладу електростанція, обладнана двома паровими турбінами шведської компанії Stal потужністю по 2,1 МВт. Через якийсь час до них додали турбіну M-6132 потужністю 3 МВт, постачену швейцарською компанією Brown Bovery. У 1945 році німці при відступі підірвали частину основного обладнання. Втім, в 1946-му вдалось ввести один агрегат з турбіною Stal, зібраною із залишків двох пошкоджених. Тоді ж запрацював агрегат Brown Bovery, для чого знадобилось відремонтувати генератор, котрий перегорів. Крім того, у шведів замовили ще одну турбіну типу B-1473 потужністю 5 МВт, яка стала до ладу в 1949-му. Для її живлення змонтували котел OSR -32. Надалі станція стала використовуватись також для постачання теплової енергії. У 1974-му та 1975-му додатково змонтували два вугільні водогрійні котли WR-25 потужністю по 29 МВт, постачені компанією Rafako із Рацибужа. У 1999—2000 роках їх модернізували до показника у 35 МВт. Станом на початок 2010-х два встановлені ще в 1930-х роках парові котли SR-10 знаходились у поганому стані та готувались до ліквідації. Наразі теплова потужність станції рахується як 83 МВт. Видалення продуктів згоряння відбувається за допомогою димаря висотою 82 метра. Примітки
Elektrociepłownia Kraków

Elektrociepłownia Kraków – elektrociepłownia opalana węglem kamiennym w Krakowie, w Łęgu, przy ul. Ciepłowniczej 1. Budowa została rozpoczęta w 1968 i ukończona w 1986. Moc elektryczna wynosi 460 MW, a cieplna 1547 MW. Na charakterystycznych kominach elektrociepłowni (o wysokości 120 m oraz 260 m – najwyższa budowla Krakowa) zainstalowane są anteny nadawcze. Historia 1963 – decyzja o budowie elektrociepłowni dla zaspokojenia rosnących potrzeb i rozwoju Krakowa; 1968 – rozpoczęcie budowy elektrociepłowni; 1970 – uruchomienie pierwszego kotła wodnego nr 1; 1 stycznia 1971 – Elektrociepłownia Kraków-Łęg w budowie została połączona z Elektrownią Wodną Dąbie, Elektrownią Wodną Przewóz i Elektrownią Dajwór (później ciepłownią) w Zespół Elektrociepłowni Kraków; 1977 – otwarcie pierwszego bloku ciepłowniczego; grudzień 1986 – zakończono budowę i elektrociepłownia osiągnęła zainstalowaną moc elektryczną 460 MW i cieplną 1547 MW; 1 stycznia 1989 – utworzenie przedsiębiorstwa państwowego Elektrociepłownia Kraków-Łęg; 13 lutego 1992 – powstanie spółki Elektrociepłownia Kraków S.A.; 29 maja 1998 – zamknięcie transakcji sprzedaży akcji elektrociepłowni, 55% akcji kupiło Konsorcjum EDF International i Finelex BV (spółki Électricité de France); 20 stycznia 2004 – pożar w elektrociepłowni (patrz niżej); maj 2013 – połączenie spółek Elektrownia Rybnik, EDF Polska i Elektrociepłownia Kraków w EDF Polska O nr 1 w Krakowie; styczeń 2015 – zakończonie budowy trzeciego, 120-metrowego komina; 16 września 2016 – rozpoczęcie rozbiórki 226-metrowego komina (drugiego pod względem wysokości); 2016 – rozpoczęcie negocjacji z EDF w sprawie odkupienia przez polskie firmy energetyczne elektrociepłowni (ostateczna umowa miała zostać podpisana 26 lipca 2017 z Polską Grupą Energetyczną (PGE)); lipiec 2019 – rozpoczęcie gruntownego remontu komina H-260 po prawie 50-letniej eksploatacji. Dane techniczne Moc cieplna zainstalowana w kotłach energetycznych, produkujących parę dla skojarzonego wytwarzania energii elektrycznej i ciepła wynosi 1224 MW, moc elektryczna generatorów – 460 MW oraz cieplna kotłów wodnych – 780 MW. Wypadki i awarie 20 stycznia 2004 roku w południe w elektrociepłowni zapalił się główny zbiornik oleju. W następstwie pożaru doszło do wybuchu wodoru, który zniszczył dach. Nad elektrociepłownią pojawiła się chmura czarnego dymu, widoczna z oddalonych o kilkanaście kilometrów wzgórz Pogórza Wielickiego. Do akcji zaangażowano 25 zastępów straży pożarnej, łącznie około 70 ludzi. Pierwsze jednostki były na miejscu pożaru po kilkunastu minutach, po dwóch godzinach udało się ugasić ogień. Przez około 4 godziny część Krakowa była pozbawiona ogrzewania. Bezpośrednią przyczyną awarii był wyciek oleju z układu turbinowego w bloku 2. W wypadku nikt nie ucierpiał. Zobacz też Lista najwyższych konstrukcji w Polsce Lista najwyższych kominów w Polsce Przypisy Linki zewnętrzne Diagrams - SkyscraperPage.com
ТЭЦ Краков

ТЭЦ Краков — теплоэлектроцентраль во втором по величине городе Польши Кракове. С 1905 года в Кракове действовала муниципальная электростанция, которая постепенно достигла мощности в 23,4 МВт. В 1930-х она также начала подавать технологический пар для соседних предприятий, а с 1958-го подключилась к теплоснабжению города. С течением времени наличие этого объекта в центре Кракова стало вызывать недовольство — не только из-за загрязнения воздуха, но и в связи с остановкой движения автомобилей и трамваев во время прохождения вагонов с углем для ТЭЦ. В результате, в 1970-м основали новую энергетическую площадку в районе Ленг, которая сначала действовала как котельная. Она начала работу с водогрейным котлом рацибужской компании Rafako, который относился к типу WP-70 и имел тепловую мощность 81 МВт. К 1975-му здесь установили еще три котла того же производителя, но более мощные — WP-120 с показателем по 140 МВт. В 1976-м старую муниципальную ТЭЦ закрыли, а вскоре на ленгской площадке заработала полноценная теплоэлектроцентраль. Сначала в 1977—1978 годах ввели в эксплуатацию два энергоблока типа ВС-90. Каждый из них имел паровой котел Rafako ОР-380, теплофикационную турбину 13UP125 производства Zamech (Эльблонг) и генератор TGH-120, поставленный компанией Dolmel (Вроцлав). Электрическая мощность одного блока составляла 120 МВт при тепловой мощности 150 МВт. В 1984—1985 годах начали работу еще два блока. На этот раз они относились к типу ВС-100, и отличались от предыдущих котлом ОР-430 и теплофикационной турбиной 13UP110. Электрическая мощность одного такого блока уменьшилась до 110 МВт, зато тепловая достигла 191 МВт. К 1986-му ввели еще два водогрейных котла WP-120, так что общая тепловая мощность Краковской ТЭЦ достигла 1547 МВт. В настоящее время котел WP-70 уже не используется, а электрическая и тепловая мощность станции определяется на уровне 480 МВт и 1644 МВт. Общая топливная эффективность станции при комбинированном производстве энергии в 2019 году составила 74,8 %. Для покрытия пиковых колебаний в течение суток ТЭЦ имеет резервуар-аккумулятор горячей воды объемом 18 тыс. м3. Каменный уголь доставляют на ТЭЦ железнодорожным транспортом (первоначальный проект сооружения для этого пристани на Висле так и не реализовали), а золу вывозят автомобилями. Удаление продуктов сгорания происходило с помощью двух дымовых труб высотой 225 и 262 метра. В 2016-м вместе с установкой десульфуризации ввели в действие еще одну дымовую трубу высотой 120 метров. Поскольку условиями лицензии предусматривалось наличие на площадке только двух таких сооружений, дымовую трубу высотой 225 метров демонтировали. Связь с энергосистемой осуществляется по ЛЭП, рассчитанной на работу под напряжением 110 кВ. ТЭЦ поставляет до 70 % необходимого Кракову тепла. См. также Список электростанций Польши Список самых высоких сооружений Польши Примечания
ТЕЦ Краків

ТЕЦ Краків — теплоелектроцентраль у другому за величиною місті Польщі Кракові. Із 1905 року в Кракові діяла муніципальна електростанція, котра поступово досягла потужності у 23,4 МВт. У 1930-х вона також почала подавати технологічну пару для сусідніх підприємств, а з 1958-го долучилась до теплопостачання міста. З плином часу наявність цього об'єкту в центрі Кракова почала викликати невдоволення — не лише через забруднення повітря, але й у зв'язку із зупинкою руху автомобілів та трамваїв під час проходження вагонів з вугіллям для ТЕЦ. Як наслідок, у 1970-му започаткували новий енергетичний майданчик в районі Ленг, котрий спершу діяв як котельня. Він почав роботу із водогрійним котлом рацибузької компанії Rafako, котрий відносився до типу WP-70 та мав теплову потужність у 81 МВт. До 1975-го тут встановили ще три котли того ж виробника, проте більш потужні — WP-120 із показником по 140 МВт. У 1976-му стару муніципальну ТЕЦ закрили, а невдовзі на лензькому майданчику запрацювала повноцінна теплоелектроцентраль. Спершу в 1977—1978 роках ввели в експлуатацію два енергоблоки типу ВС-90. Кожен з них мав паровий котел Rafako ОР-380, теплофікаційну турбіну 13UP125 виробництва Zamech (Ельблонг) та генератор TGH-120, постачений компанією Dolmel (Вроцлав). Електрична потужність одного блоку становила 120 МВт при тепловій потужності 150 МВт. У 1984—1985 роках стали до ладу ще два блоки. На цей раз вони відносились до типу ВС-100, та відрізнялись від попередніх котлом ОР-430 і теплофікаційною турбіною 13UP110. Електрична потужність одного такого блоку зменшилась до 110 МВт, зате теплова досягла 191 МВт. До 1986-го ввели ще два водогрійні котли WP-120, так що загальна теплова потужність Краківської ТЕЦ досягла 1547 МВт. Наразі котел WP-70 вже не використовується, а електрична та теплова потужність станції визначається на рівні 480 МВт та 1644 МВт. Загальна паливна ефективність станції при комбінованому виробництві енергії у 2019 році становила 74,8 %. Для покриття пікових коливань протягом доби ТЕЦ має резервуар-акумулятор гарячої води об'ємом 18 тис. м3. Кам'яне вугілля доправляють на ТЕЦ залізничним транспортом (первісний проект спорудження для цього пристані на Віслі так і не реалізували), а золу вивозять автомобілями. Видалення продуктів згоряння відбувалось за допомогою двох димарів висотою 225 та 262 метрів. У 2016-му разом з установкою десульфуризації ввели в дію ще один димар висотою 120 метрів. Оскільки умовами ліцензії передбачалась наявність на майданчику лише двох таких споруд, димар висотою 225 метрів демонтували. Зв'язок з енергосистемою відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 110 кВ. ТЕЦ постачає до 70 % необхідного Кракову тепла. Див. також Список електростанцій Польщі Список найвищих споруд Польщі Примітки
Elektrociepłownia Lublin-Megatem

Megatem EC-Lublin – pierwsza w Polsce sprywatyzowana elektrociepłownia, zlokalizowana na Tatarach, w przemysłowej dzielnicy Lublina. Została wybudowana w połowie XX w. dla potrzeb Fabryki Samochodów Ciężarowych w Lublinie. Z upływem czasu była modernizowana i rozbudowywana, by sprostać potrzebom macierzystej fabryki oraz sąsiednich zakładów przemysłowych. Stała się również drugim pod względem wielkości dostawcą ciepła dla Lublina. Charakterystyka zakładu W elektrociepłowni zainstalowanych jest: 5 kotłów parowych (EKM-50) o mocy 40 MW każdy, 3 kotły wodne (2 × WP-70 i 1 × WP-120) o mocy odpowiednio 81 MW i 140 MW każdy, 2 turbogeneratory o łącznej mocy 21 MW. Ciepło dostarczane jest magistralami ciepłowniczymi do dzielnic Lublina: Tatary, Bronowice, Felin, Śródmieście, Czechów, Kalinowszczyzna. Przypisy Linki zewnętrzne Strona elektrociepłowni Megatem EC-Lublin Sp. z o.o.
ТЭЦ Люблин (Megatem)

ТЭЦ Люблин (Megatem) — теплоэлектроцентраль на востоке Польши в городе Люблин. В 1956 году на автомобильном заводе в Люблине запустили собственную электростанцию, оборудованную пятью угольными паровыми котлами производства ГДР типа EKM-50 и двумя чешскими турбогенераторами мощностью по 12 МВт. С начала 1960-х годов, помимо обеспечения потребностей предприятия, ТЭЦ начала подавать тепло соседним жилым районам. В 1972 и 1973 годах для покрытия пиковых нагрузок на ней смонтировали два угольных водогрейных котла WP-70 мощностью 81 МВт, которые поставила компания Rafako (Рацибуж). В 1980 году к ним добавили третий котел того же производителя типа WP-120 мощностью 140 МВт. С 2002 года станция была отделена от автозавода, который обанкротился. В 2007 году турбину APT-12 агрегата № 2 заменили на новую производства Siemens типа PB R-12 мощностью 10,64 МВт. А в 2013 году приобрели вторую современную теплофикационную турбину мощностью 12 МВт. В 2011 году вместо устаревшего котла EKM-50 со станционным номером К-1 смонтировали новый типа OR50-N производства Energoserwis. По состоянию на вторую половину 2010-х годов электрическая и тепловая мощность когенерационной части станции составляли 22,64 МВт и 138,46 МВт соответственно. В конце 2019 года объявили тендер на поставку еще одного турбоагрегата с электрической и тепловой мощностью 12 МВт и 40 МВт соответственно, который должен работать на сжигании биомассы. Первоначально удаление продуктов сгорания происходило с помощью отдельного дымаря для каждого котла EKM, однако с начала 1970-х годов все котлы станции подключили к новой конструкции высотой 115 метров. Связь с энергосистемой осуществляется по ЛЭП, рассчитанной на работу под напряжением 110 кВ. Примечания
ТЕЦ Люблін (Megatem)

ТЕЦ Люблін (Megatem) — теплоелектроцентраль на сході Польщі у місті Люблін. У 1956-му на автомобільному заводі в Любліні запустили власну електростанцію, обладнану п'ятьма вугільними паровими котлами виробництва НДР типу EKM-50 та двома чеськими турбогенераторами потужністю по 12 МВт. З початку 1960-х окрім забезпечення потреб підприємства ТЕЦ почала подавати тепло сусіднім житловим районам. У 1972-му та 1973-му для покриття пікових навантажень на ній змонтували два вугільні водогрійні котли WP-70 потужністю 81 МВт, які постачила компанія Rafako (Рацибуж). В 1980-му до них додали третій котел того ж виробника типу WP-120 потужністю 140 МВт. З 2002-го станція відокремили від автозаводу, котрий збанкрутував. В 2007-му турбіну APT-12 агрегату № 2 замінили на нову виробництва Siemens типу PB R-12 потужністю 10,64 МВт. А в 2013-му придбали другу сучасну теплофікаційну турбіну потужністю 12 МВт. В 2011-му замість застарілого котла EKM-50 зі станційним номером К-1 змонтували новий типу OR50-N виробництва Energoserwis. Станом на другу половину 2010-х електрична та теплова потужність когенераційної частини станції рахувались як 22,64 МВт та 138,46 МВт відповідно. В кінці 2019-го оголосили тендер на постачання ще одного турбоагрегата електричною та тепловою потужністю 12 МВт та 40 МВт відповідно, котрий має живитись від спалювання біомаси. Первісно видалення продуктів згоряння відбувалось за допомогою окремого димаря для кожного котла EKM, проте з початку 1970-х всі котли станції підключили до нової споруди висотою 115 метрів. Зв'язок з енергосистемою відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 110 кВ. Примітки