NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Muzeum im. Emeryka Hutten-Czapskiego

Muzeum im. Emeryka Hutten-Czapskiego (także Muzeum Czapskich) – oddział Muzeum Narodowego w Krakowie mieszczący się w pałacu Czapskich przy ulicy Józefa Piłsudskiego 10-12 oraz w domu Władysława Łozińskiego przy ulicy J. Piłsudskiego 14. Historia Pałacyk, zbudowany w 1884 roku, zakupił Emeryk Hutten-Czapski, kiedy sprowadził się do Krakowa. Był on wicegubernatorem Petersburga, a z zamiłowania kolekcjonerem, bibliofilem i numizmatykiem. W rodzinnym majątku Stańków zgromadził ponad 11 tys. monet, medali, orderów, banknotów i rycin oraz bogatą bibliotekę. Dla swojej unikatowej kolekcji, którą osobiście skatalogował, nakazał wybudować w Krakowie osobny pawilon. Obiekt zaprojektował w 1896 roku Tadeusz Stryjeński; nad wejściem do pawilonu umieszczono łaciński napis Monumentis Patriae Naufragio Ereptis, co w tłumaczeniu na język polski znaczy: „Pamiątkom ocalonym z burzy dziejowej”. Do pawilonu muzealnego wiodła osobna brama w ogrodzeniu i osobne wejście. Sale ekspozycyjne o dużych oknach posiadały muzealne wyposażenie (oszklone gabloty i szafy), gdzie wystawiano m.in. zbiory porcelany i szkła artystycznego. Emeryk Hutten-Czapski zmarł w trakcie prac organizacyjnych 23 lipca 1896 roku. Pochowany został na Cmentarzu Rakowickim. Dużą rolę w tworzeniu muzeum odegrała w tym okresie wdowa po Emeryku Hutten-Czapskim, Elżbieta Hutten-Czapska, która w 1901 roku dokonała otwarcia placówki wraz z Feliksem Koperą. Rodzina, reprezentowana przez Jerzego Hutten-Czapskiego, przekazała kolekcję miastu 12 marca 1903 roku. 18 lipca 1904 roku Muzeum Czapskich stało się oddziałem Muzeum Narodowego. Po roku 1937 Muzeum przejęło także archiwum korespondencji i księgozbiór zmarłego w tym roku hr. Bogdana Hutten-Czapskiego. Z czasem zbiory Czapskiego zostały uzupełnione o następujące darowizny: Wiktora Wittyga (monety średniowieczne), Zygmunta Zakrzewskiego (5 tys. monet piastowskich), Franciszka Piekosińskiego i Karola Halamy (monety antyczne) oraz Piotra Umińskiego (monety krzyżackie i kurlandzkie). Do muzeum trafiły także prace braci Maksymiliana i Franciszka Ksawerego Siemianowskich. Cała kolekcja była udostępniana dla zwiedzających do 1939 roku. Po zakończeniu generalnego remontu, 28 czerwca 2013 roku Muzeum Narodowe w Krakowie otworzyło w pałacu Europejskie Centrum Numizmatyki Polskiej, w którym jest wystawiona kolekcja monet, medali i banknotów polskich oraz zbiór starych druków i rękopisów. Odnowiono również dziedziniec, ogród i lapidarium. Kierowniczką muzeum jest od października 2017 Agnieszka Kosińska. W domu Władysława Łozińskiego mieszczą się: Dział Starych Druków i Rękopisów, Dział Starej Fotografii, Archiwum Zakładowe MNK, Pracownia Konserwacji Papieru i Skóry, Introligatornia Laboratorium Analiz i Nieniszczących Badań Obiektów Zabytkowych (LANBOZ). Przypisy Linki zewnętrzne Strona Muzeum im. Emeryka Hutten-Czapskiego na portalu MNK
Музей Чапских

Музей Чапских, полное название — Музей имени Гуттен-Чапского (пол. Muzeum Czapskich, Muzeum im. Emeryka Hutten-Czapskiego) — музей, находящийся во Дворце Чапских в Кракове на улице Пилсудского, 12. Филиал краковского Национального музея. Музей назван в честь польского общественного деятеля, библиофила и нумизмата Эмерика Гуттен-Чапского. История Здание было приобретено Эмериком Гуттен-Чапским в 1894 году, когда он переехал в Краков. В своём родовой усадьбе, которая находилась в селе Станькув, Эмерик Гуттен-Чапский собрал обширную коллекцию, насчитывающую около 11 тысяч медалей, орденов, монет и библиотеку. Для своей коллекции Эмерик Гуттен-Чапский выделил отдельный павильон в купленном им дворце. Этот павильон был разработан в 1896 году польским архитектором Тадеушем Стрыенским. К павильону вели ворота с отдельным входом. Эмерик Гуттен-Чапский скончался 23 июля 1896 года во время строительных работ. 12 марта 1903 года коллекция Эмерика Гуттен-Чапского была передана в дар городскому совету Кракова. 18 июля 1904 года коллекция Гуттен-Чапского стала филиалом Национального музея. В 1937 году музей приобрёл личный архив и библиотеку Богдана Гуттен-Чапского. В дальнейшем собрание музея пополнилось коллекцией средневековых монет Виктора Виттыга, пятью тысячами монет пястовского периода Зигмунта Закжевского, античных монет из собраний Францишка Пекосинского и Кароля Галамы, тевтонскими и курляндскими монетами Петра Уминского. Вся коллекция музея демонстрировалась до 1939 года, когда в связи с началом Второй мировой войны музей был закрыт, а коллекция музея находилась в запасниках Национального музея. 28 июня 2013 года после капитального ремонта Национальный музей открыл во Дворце Чапских нумизматическую выставку под названием «Europejskie Centrum Numizmatyki Polskiej» (Европейский центр польской нумизматики). В настоящее время в музее хранятся около 100 тысяч нумизматических материалов, средневековые карты и рукописи. Литература Maria Kocójowa: «Pamiątkom ojczystym ocalonym z burzy dziejowej». Muzeum Emeryka Hutten Czapskiego (Stańków — Kraków). Wydawnictwo Literackie, Kraków 1978 (Cracoviana. Ser. 1:Zabytki). Ссылки Информация на сайте Национального музея (пол.)
Музей Чапських

Музей Чапських, повна назва — Музей імені Емеріка Гуттен-Чапського (пол. Muzeum Czapskich, Muzeum im. Emeryka Hutten-Czapskiego) — музей, що знаходиться в Палаці Чапських у Кракові на вулиці Пілсудського, 12. Філія краківського Національного музею. Музей названо на честь польського громадського діяча, бібліофіла і нумізмата Емеріка Гуттен-Чапського. Історія У 1894 році будівлю придбав Емерік Гуттен-Чапський після переїзду до Кракова. У своєму родовому маєтку в селі Станьково (нині Мінська область, Білорусь), Емерік Гуттен-Чапський зібрав велику колекцію, яка нараховує близько 11 тисяч медалей, орденів, монет, а також власну бібліотеку (близько 20 тисяч книг). Для своєї колекції Емерік Гуттен-Чапський виділив окреме приміщення у купленому ним палаці. Проєкт цього павільйону створив 1896 року польський архітектор Тадеуш Стриєнський. До павільйону вели ворота з окремим входом. Над входом розмістили напис латинською мовою — «Monumentis Patriae naufragio ereptis». 12 березня 1903 року, після смерті Емеріка Гуттен-Чапського в 1897 та згідно з його заповітом, колекція була передана в дар міській раді Кракова. 18 липня 1904 року колекція Гуттен-Чапського стала філією Національного музею. У 1937 році музей придбав особистий архів і бібліотеку Емеріка Гуттен-Чапського. Надалі зібрання музею поповнилося колекціями середньовічних монет Віктора Віттига, п'ятьма тисячами монет пястівського періоду Зигмунта Закжевського, античних монет із зібрань Францішка Пекосінського і Кароля Галами, тевтонськими і курляндськими монетами Петра Уминського. Вся колекція музею демонструвалася до 1939 року. У зв'язку з початком Другої світової війни музей був закритий, а колекція знаходилася в запасниках Національного музею. 28 червня 2013 року, після здійсненого капітального ремонту, Національний музей відкрив у Палаці Чапських нумізматичну виставку під назвою «Europejskie Centrum Numizmatyki Polskiej» (Європейський центр польської нумізматики). На даний час в музеї зберігається близько 100 тисяч нумізматичних матеріалів, середньовічні географічні карти та рукописи. Див. також Палац Чапських Література Maria Kocójowa: «Pamiątkom ojczystym ocalonym z burzy dziejowej». Muzeum Emeryka Hutten Czapskiego (Stańków — Kraków). Wydawnictwo Literackie, Kraków 1978 (Cracoviana. Ser. 1: Zabytki). Посилання Інформація на сайті Національного музею (пол.)
Universitat de Música Fryderyk Chopin

La Universitat de Música Fryderyk Chopin (en polonès: Uniwersytet Muzyczny Fryderyka Chopina (UMFC) - anteriorment Akademia Muzyczna im. Fryderyka Chopina w Warszawie, PWSM w Warszawie, Konserwatorium Muzyczne w Warszawie) de Varsòvia és el centre d'estudis musicals més antic i més gran de Polònia, així com un dels més antics d'Europa. S'hi imparteixen estudis de grau fins al màster, en els següents camps: direcció (orquestral i coral), composició i teoria de la música, estudis instrumentals i estudis vocals, pedagogia i educació musical, enginyeria de so i pedagogia instrumental. Edificis L'edifici principal, dissenyat pels arquitectes Witold Benedek, Stanisław Niewiadomski, Stefan Sienicki i Władysław Strumiłło, va ser construït entre 1960 i 1966. Conté 62 aules insonoritzades; 5 auditoris: una sala de concerts (Sala Koncertowa) de 486 seients, l'auditori Szymanowski (adaptat per a projeccions cinematogràfiques) amb 155 seients, una sala música de cambra (Sala Melcera) amb 196 seients, un auditori d'òpera i representacions vocals (Sala Operowa im. Stanisława Moniuszki) de 53 seients, i una sala d'orgue (sala Organowa im. Bronisława Rutkowskiego). Així mateix, també compta amb una gran sala de dansa i ball (Sala Rytmiki i Tanca im. Zbigniewa Koryckiego i Marii Wieman), tres estudis de gravació i so, un estudi d'afinació, biblioteca i sala de lectura, fonoteca, oficines d'administració, una cafeteria-menjador i una clínica mèdica. Dins també hi ha una botiga de lutieria i articles musicals, i la botiga oficial de l'editorial Chopin University Press. El 1974 es va establir la filial de Białystok, on s'imparteix l'especialitat de pedagogia (Departament VII). El 1979 la Universitat va adoptar el nom d'un dels seus primers alumnes: Fryderyk Chopin, convertint-se oficialment en Akademia Muzyczna. El 2008, en virtut de la Llei de 25 d'abril del mateix any, la Universitat rep la seva actual denominació de Uniwersytet. La Universitat compta també amb la seva pròpia residència d'estudiants: Dziekanka, situada al 58/60 de Krakowskie Przedmieście. Aquesta última té la seva pròpia sala de concerts amb 150 seients (Sala Elsnera). Referències Enllaços externs Pàgina oficial Arxivat 2010-03-22 a Wayback Machine.
Universidad de Música Fryderyk Chopin

La Universidad de Música Fryderyk Chopin, en polaco: Uniwersytet Muzyczny Fryderyka Chopina (UMFC) – anteriormente Akademia Muzyczna im. Fryderyka Chopina w Warszawie, PWSM w Warszawie, Konserwatorium Muzyczne w Warszawie - se trata del centro de estudios musicales más antiguo y más grande de Polonia, así como uno de los más antiguos de Europa. En él, se imparten estudios de grado (Bachelor of Arts in Music) hasta habilitación, en los siguientes campos: dirección (orquestal y coral), composición y teoría de la música, estudios instrumentales y estudios vocales, pedagogía y educación musical, ingeniería de sonido y pedagogía instrumental. Departamentos Composición, dirección y teoría musical [1] Archivado el 26 de noviembre de 2012 en Wayback Machine. Piano, clavecín y órgano [2] Departamento instrumental [3] Vocal-Actuación [4] Dirección coral, educación musical, música eclesiástica, ritmos y danza [5] Ingeniería de sonido [6] Departamento Pedagógico-Instrumental [7] Edificios El edificio principal, diseñado por los arquitectos Witold Benedek, Stanisław Niewiadomski, Stefan Sienicki y Władysław Strumiłło, fue construido entre 1960 y 1966. Contiene 62 aulas insonorizadas; cinco auditorios: una sala de conciertos (Sala Koncertowa) de 486 asientos, el auditorio Szymanowski (adaptado para proyecciones cinematográficas) con 155 asientos, una sala música de cámara (Sala Melcera) con 196 asientos, un auditorio de ópera y representaciones vocales (Sala Operowa im. Stanisława Moniuszki) de 53 asientos, y una sala de órgano (Sala Organowa im. Bronisława Rutkowskiego). Así mismo, también cuenta con una gran sala de danza y baile (Sala Rytmiki i Tanca im. Zbigniewa Koryckiego i Marii Wieman), tres estudios de grabación y sonido, un estudio de afinación, biblioteca y sala de lectura, fonoteca, oficinas de administración, una cafetería-comedor y una clínica médica. Dentro también se encuentra una tienda de lutheria y artículos musicales, y la tienda oficial de la editorial "Chopin University Press". En 1974 se estableció la filial de Białystok, donde se imparte la especialidad de pedagogía (Departamento VII). 1979 será el año en el que la Universidad adopte el nombre de uno de sus primeros alumnos: Fryderyk Chopin, convirtiéndose oficialmente en Akademia Muzyczna. En 2008, en virtud de la Ley de 25 de abril del mismo año, la Universidad recibe su actual denominación de Uniwersytet. La Universidad cuenta también con su propia residencia de estudiantes: Dziekanka, ubicada en el 58/60 de Krakowskie Przedmieście. Esta última tiene su propia sala de conciertos con 150 asientos (Sala Elsnera). Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Universidad de Música Fryderyk Chopin. Página oficial Archivado el 22 de marzo de 2010 en Wayback Machine.
Université de musique Frédéric-Chopin

L'université de musique Frédéric-Chopin ou le conservatoire de Varsovie, connue naguère sous les noms de haute école de musique de Varsovie puis d'académie de musique Frédéric-Chopin, est une école supérieure publique de musique et de danse. Elle assure une formation universitaire du premier au troisième cycle (licence, master et doctorat). C'est la principale et la plus réputée des écoles de musique du pays. Localisation Son siège est situé en Pologne, à Varsovie, plus précisément dans le cœur historique Śródmieście (prononcé [ɕrudˈmjɛɕt͡ɕɛ] ). Son adresse est 2, rue Okólnik (pl). L'établissement a également une antenne à Białystok [bʲaˈwɨstɔk] . Histoire Elle est créée en 1810, et Frédéric Chopin y prend les cours de Józef Elsner entre 1826 et 1829 ; elle est ensuite renommée en l'honneur de ce compositeur virtuose. Elle porte de 1946 à 1979 le nom officiel d'École nationale supérieure de musique de Varsovie[réf. souhaitée]. Parmi ses élèves les plus notables, outre Chopin lui-même, on compte le pianiste Fu Cong, troisième lauréat du concours Chopin (également à Varsovie) en 1955. Witold Maliszewski, premier président du jury du même concours, et Jan Ekier, initiateur du projet d'édition urtext des partitions de Chopin (la Chopin National Edition (en)), y ont enseigné. Facultés Faculté I - Composition, réalisation et théorie de la musique Chaire de composition Chaire de direction d'orchestre Chaire de théorie de la musique Chaire de sciences humaines Faculté II - Piano, clavecin et orgue Chaire de piano Chaire d'orgue et de clavecin Chaire de musique de chambre Chaire de musique contemporaine Faculté III - Instrumental Chaire des instruments à cordes Chaire des instruments à vent Chaire interuniversitaire d'accordéon Chaire interfacultaire de musique de chambre Chaire de harpe et guitare Chaire de percussion Centre d'étude de la musique ancienne Faculté IV - Études vocales Chaire d'études vocales Chaire d'audiologie et de phoniatrie Faculté V - Éducation musicale Chaire d'éducation musicale Chaire de direction de chœur Chaire interuniversitaire de formation de l'écoute Institut interfacultaire de piano général Institut interfacultaire d'études pédagogiques Département des méthodes éducatives Pédagogie du ballet Faculté VI - Ingénierie du son Chaire de technique du son Chaire d'acoustique musicale Faculté VII - Pédagogie et instruments à Białystok Département de direction de chœur Département d'éducation artistique Département de piano, clavecin et orgue Département des instruments à cordes Département des instruments à vent, accordéon, percussion et guitare Département de musique de chambre Département d'études vocales Anciens élèves réputés Maciej Łukaszczyk Zbigniew Turski Ilya Alekseevich Shatrov Klezmafour Hania Rani Anciens professeurs réputés Zofia Jasnota Notes et références Notes Références Liens externes (pl + en) Site officiel Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail de l’éducation Portail de la musique classique Portail du jazz Portail de la danse Portail de Varsovie
Frédéric Chopinuniversiteit voor Muziek

De Frédéric Chopinuniversiteit voor Muziek (Pools: Uniwersytet Muzyczny Fryderyka Chopina, UMFC) is een hogeronderwijsinstelling voor muziek in Warschau. Geschiedenis De onderwijsinstelling werd opgericht in 1810, het geboortejaar van de latere naamgever Frédéric Chopin, maar ook het jaar van de stichting van de theaterschool door Wojciech Bogusławski (1757-1829), die toen nog bij het Nationaal Theater behoorde. Deze school was enkel bedoeld als opleiding van zangers en zangeressen, actrices en acteurs voor het theater. Onder leiding van Józef Elsner werd deze school in 1821 als Instytut Muzyki i Deklamacji (Instituut voor Muziek en Declamatie) een afdeling van de Universiteit van Warschau, waarmee de instelling een bredere opzet kreeg. In 1826 werd de school gesplitst in een Hoofdschool voor Muziek (Szkoła Główna Muzyki) en een School voor Drama en Zang (Szkoła Dramatyczna i Śpiewu). Tussen 1826 en 1829 studeerde Chopin aan Elsners Hoofdschool voor Muziek. In 1831 werden beide instellingen echter in de nasleep van de Novemberopstand samen met de rest van de universiteit ontbonden. In 1861 volgde de heroprichting als Muziekinstituut van Warschau (Warszawski Instytut Muzyczny). In 1919, toen Polen onafhankelijk was geworden, werd het als Conservartorium van Warschau (Konserwatorium Warszawskie) een staatsinstelling. Na de Tweede Wereldoorlog, waarin het hoofdgebouw was verwoest, gebruikte de instelling gebouwen in de Aleja Ujazdowskie (Ujazdówlaan). Het conservatorium ging Staatshogeschool voor Muziek (Państwowa Wyższa Szkoła Muzyczna) heten. In 1966 werd het nieuwe gebouw aan de ul. Okólnik in Warschau in gebruik genomen. Dit gebouw herbergt tevens een concertzaal met 486 zitplaatsen. In 1979 werd de instelling naar Chopin genoemd en werd de hogeschool muziekacademie (Akademia Muzyczna im. Fryderyka Chopina). De recentste naamswijziging vond in 2008 plaats, toen de muziekacademie universiteit ging heten. Faculteiten De academie heeft zes faculteiten: Compositie, directie en muziektheorie Piano, klavecimbel en orgel Instrumentale studies Vocale studies en acteren Muziekpedagogiek Geluidstechniek Eredoctoren van de academie Bekende professoren Bekende studenten
Музыкальный университет имени Фридерика Шопена

Музыкальный университет имени Фридерика Шопена (пол. Uniwersytet Muzyczny Fryderyka Chopina) — высшее музыкальное учебное заведение в Варшаве, старейшее в Польше и одно из старейших в мире. История В 1810 году актёром и режиссёром Войцехом Богуславским в Варшаве была основана школа для оперных певцов и театральных актёров. В 1820 году Юзеф Эльснер преобразовал школу в институт музыки и декламации, вошедший в состав недавно созданного Варшавского университета. После Польского восстания 1830 года указом императора Николая I институт был временно закрыт. В 1861 году он открылся вновь под названием «Варшавский институт музыки». В 1918 году, после обретения Польшей независимости, институт получил государственный статус и стал называться Варшавской консерваторией. Во время Второй мировой войны старое здание консерватории было полностью уничтожено. После войны, в 1946 году, вместе с новым зданием, консерватория получила новое название — Высшая государственная школа музыки. В 1979 году ей было присвоено имя Фридерика Шопена. В 2008 году учебное заведение получило своё современное название — Музыкальный университет имени Фридерика Шопена. Известные выпускники Среди выпускников Варшавской консерватории разных лет — выдающиеся музыканты разных поколений, в том числе Фридерик Шопен, Ян Падеревский, Витольд Лютославский, Кароль Шимановский, Станислав Монюшко, Ванда Ландовска, Микалоюс Константинас Чюрлёнис, Эугениуш Моравский-Домброва, Пётр Лашер, Бронислав Рутковский, Войтех Гавронский, Войчех Зелиньский, Владислав Шпильман и др. Ссылки Официальный сайт (англ.) (пол.)
Музичний університет Фридерика Шопена

Університет музики Фридерика Шопена (Uniwersytet Muzyczny Fryderyka Chopina) — найстарший і найбільший музичний ВНЗ у Польщі, а також один з найстарших у Європі. Розташований у Варшаві. Один з двох (разом з музичною академією в Кракові) музичних університетів у Польщі, де для прийняття на навчання не потрібен диплом про середню спеціальну музичну освіту. Історія Університет починає свою історію 1810 року, як музична школа, відкрита Йожефом Елснером і Войцехом Богуславським. 1821 року школа отримала статус консерваторії і отримала назву Інституту музики та декламації та стала частиною Відділу образотворчих мистецтв при Варшавському університеті. 1831 року після листопадового повстання Варшавський університет був закритий царською владою, а разом з тим і школа музики. Школа відродила діяльність лише 1861 року як Музичний інститут, 1918 року перейменований на Державну консерваторію. У часи німецької окупації консерваторія продовжувала діяльність під назвою Staatliche Musikschule in Warschau. Під час Варшавського повстання 1944 року Головна будівля консерваторії, розташована по вул. Окульнік 2, була знищена. По закінченні війни в 1946 році заклад отримав назву Державна вища школа музики і навчання проводилося в палаці Уяздовських. У 1962 році заклад отримав статус Академії (англ. Akademia Muzyczna) що дозволив їй випускати магістрів мистецтв з усіх музичних дисциплін і спеціальностей. Упродовж 1960-66 років для академії було збудовано нове приміщення по вул. Окульнік, 2. 1979 року Музичній академії було надано ім'я одного з перших її учнів — Фридерика Шопена. 2008 року Музична академія була перейменована на університет. З 2005 заклад очолював польський композитор Станіслав Морито, однак зараз ректором університету є Кладіуш Баран. Діяльність Наразі у Варшавському музичному університеті працює 6 відділів та один філіал: Композиції, диригування і теорії музики Фортепіано, клавесину та органу Інструментальний Вокальний Музичної педагогіки Звукорежисури Філіал у Білостоку Діє оркестр, хор та біґ-бенд студентів університету, проводяться конкурси скрипалів, органістів, клавесиністів (ім. В. Ландовської) та віолончелістів (ім. В. Лютославського) Видатні випускники та викладачі У Варшавській консерваторії вчилися такі видатні музиканти: Ф. Шопен, І. Я. Падеревський, М. Чюрльоніс, В. Ландовська, В. Лютославський, О. Шумовська-Гораїн, композитор, піаніст, концертмайстер, педагог Антоні Зигмунт Білінський, співачка і педагог Софія Мирович, Анна Білінська-Богданович та Владислав Білінський. Викладали такі видатні музиканти: Рудольф Штробль, Станіслав Монюшко, К. Шимановський, Вітольд Фріман, Фаустин Кульчицький та ін. Примітки Посилання Офіційний сайт [Архівовано 19 серпня 2009 у Wayback Machine.] сторінка консерваторії на сайті culture.pl [Архівовано 15 травня 2011 у Wayback Machine.] (Польська)
Mennonietenkerk (Gdańsk)

De Mennonietenkerk (Pools: Kościół Menonitów) in Danzig stamt uit het jaar 1819. Zoals andere mennonitische kerken werd het als een eenvoudige preekkerk ontworpen. In de onmiddellijke omgeving van de kerk bevonden zich een mennonitische armenhuis, een kerkhof en een hospitaal. In 1884 werd er een pastorie toegevoegd. Na de verdrijving van de Duitse bevolking werd de kerk in 1953 in gebruik genomen door een Poolse pinkstergemeente. Geschiedenis De eerste doopsgezinden kwamen waarschijnlijk reeds rond 1530 vanuit Nederland naar de Hanzestad. Al voor de reformatie bestonden er intensieve handelscontacten tussen Nederland en Danzig. De innige betrekkingen tussen de mennonieten van de Hanzestad met Amsterdam bleven tot ver in de 18e eeuw voortduren. Onder de eerste prekers van de gemeente bevond zich de uit Leeuwarden stammende theoloog en medeoprichter van de mennonieten Dirk Philips. Rond 1750 werd het Duits als kerktaal ingevoerd. Omstreeks 1569 vormde zich in Danzig eveneens een Vlaamse gemeente, gevolgd door de vorming van een kleinere Friese gemeente in 1600. De Friese gemeente bouwde in het jaar 1638 de eerste kerk. De Vlaamse gemeente volgde tien jaar later. Beide kerken bevonden zich nog buiten de stadsmuren. In 1800 kregen de mennonieten in Danzig voor het eerst burgerrechten. Na de afbraak van de kerk van de Friese gemeente onder Napoleon fuseerden de Friese en Vlaamse gemeenten en werd er in 1819 ten slotte een nieuwe kerk aan de Mennonitenstraße gebouwd. Met ruim 1000 leden in 1940 was de gemeente in Danzig een van de grootste Mennonitische gemeenten in het Oost-Duitse gebied. Na de Tweede Wereldoorlog werden delen van de bibliotheek geplunderd, andere delen werden met behulp van Amerikaanse mennonieten naar Noord-Amerika vervoerd. De vroege kerkboeken van de gemeente worden tegenwoordig bewaard door de Mennonitischer Geschichtsverein in Bolanden. Na de verdrijving emigreerden veel mennonieten naar Canada.