NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Тошецкий замок

Тошецкий замок (пол. Zamek w Toszku) — частично реконструированный замок, в котором в настоящее время располагаются культурные институции города Тошек в Гливицком повяте Силезского воеводства Польши. История История оборонительных сооружений в Тошке, вероятно, восходит к X—XI векам, когда на месте нынешнего замка стояло деревянное городище, принадлежавшее в период феодальной раздробленности силезским князьям. В начале XV века деревянные укрепления были заменены каменным замком. В 1429 году его разрушили гуситы, а отстроил замок, сделав его своей постоянной резиденцией князь Пшемыслав Тошецкий. После его смерти в 1484 году, замок оставался собственностью опольских князей до смерти Яна II Доброго в 1532 году, после чего как лен чешских королей перешел во владение Габсбургов. Впоследствии его заложили под залог роду Редернов, которые его выкупили в 1592 году и перестроили в стиле ренессанса. Они не только ликвидировали повреждения, причиненные пожаром в 1570 году, но также достроили жилые помещения рядом с воротами. Племянница Георга II Редерна вышла замуж за графа Каспера Колонна, который впоследствии стал владельцем замка и в очередной раз его перестроил. В XVIII веке замок несколько раз менял владельцев, сначала им завладел барон Иоганн Дитрих фон Петерсвальд, потом Франциск Кароль Котулинский, впоследствии Пасадовский, и наконец — род поэта Йозефа фон Эйхендорфа. В 1797 году Эйхендорфы продали имение графу Франциску Адаму Гашину. После пожара 1811 года замок уже не восстанавливали; в 1840 году руины приобрел Авраам Гурадзе. Его род владел замком до Второй мировой войны. Наконец в 1957—1963 годах замок частично восстановили. В наше время замок является резиденцией культурного центра «Замок в Тошке». Археология Археологические раскопки показали, что самым древним каменным сооружением является центральная часть въездных ворот. Четырехэтажная башня, которая является четырехгранной у основания и восьмигранной сверху, стоит на своем первоначальном месте, пряча под собой глубокие подземелья. Во времена Колонна были построены две боковые башни, которые окружают въезд. Дом с северной стороны оборонительной стены в XVII веке был конюшней, о чем свидетельствуют сохранившиеся декоративные кормушки в виде углублений; в XVIII веке его превратили в оранжерею. Работы по перестройке замка Колонн поручил миланскому архитектору Яну Сереньо, который, вероятно, был автором дизайна двух каменных декоративных порталов: меньший над въездом в конюшню (с гербом Колоннов) и главного, ведущего в резиденцию. Галерея Литература Jurasz, Tomasz. Zamki i ich tajemnice. — Wydawnictwo Iskry, 1972. Jan F. Lewandowski. Historia zamku w Toszku (пол.). Дата обращения: 29 февраля 2008. polskiezabytki.pl - Toszek : [пол.]. Tomasz Jurasz: Zamki i ich tajemnice. Warszawa: Wydawnictwo Iskry, 1972. Toszek в Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. t. XII: Szlurpkiszki — Warłynka, Warszawa 1892, s. 431. Ссылки Портал Polskie zabytki Портал Zamki Polskie
Тошецький замок

Тошецький замок (пол. Zamek w Toszku) — частково реконструйований замок, в якому у наш час розташовуються культурні інституції міста Тошек, шо належить до Глівіцького повіту Сілезького воєводства Польщі. Історія Історія оборонних будівель у Тошку, ймовірно, сягає X—XI століть, коли на місці нинішнього замку стояло дерев’яне городище, що належало у період регіонального розпаду сілезьким князям. На початку XV століття дерев'яні укріплення було замінено мурованим замком. У 1429 році його зруйнували гусити, а відбудував замок, зробивши його своєю постійною резиденцією князь Пшемислав Тошецький. Після його смерті в 1484 році, замок залишався власністю опольських князів до смерті Яна II Доброго в 1532 році, після чого як лен чеських королів перейшов у володіння Габсбургів. Згодом його було закладено під заставу родині Редернів, які його викупили у 1592 році та перебудували у стилі ренесансу. Вони не лише ліквідували пошкодження, заподіяні пожежею 1570 року, але також добудували житлові приміщення поруч із брамою. Племінниця Георга II Редерна вийшла заміж за графа Каспера Колонна, який згодом став власником замку та вкотре його перебудував. У XVIII столітті замок кілька разів змінював власників, спочатку ним заволодів барон Йоганн Дітріх фон Петерсвальд, потім Франциск Кароль Котулинський, згодом Пасадовські, і врешт-решт — родина поета Йозефа фон Ейхендорфа. У 1797 році Ейхендорфи продали маєток графу Франциску Адаму Гашину. Після пожежі 1811 року замок вже не відбудовували; у 1840 році руїну придбав Авраам Ґурадзе. Його родина володіла замком до Другої світової війни. Нарешті у 1957—1963 роках замок частково відбудували. У наш час замок є резиденцією культурного центру "Замок в Тошку". Археологія Археологічні розкопки засвідчили, що найдавнішою кам’яною спорудою є центральна частина в'їзної брами. Чотириповерхова вежа, яка є чотиригранною біля основи та восьмигранною згори, стоїть на своєму первісному місці, ховаючи під собою глибокі підземелля. За часів Колонна було споруджено дві бічні вежі, що оточують в'їзд. Будинок з північної сторони оборонного муру був у XVII столітті стайнею, про що свідчать збережені декоративні годівниці у вигляді поглиблень; у XVIII столітті її перетворили на оранжерею. Роботи з перебудови замку Колонн доручив міланському архітектору Яну Сереньйо, який, ймовірно, був автором дизайну двох кам’яних декоративних порталів: меншого над в'їздом у конюшню (з гербом Колоннів) та головного, що веде до резиденції. Світлини Література Tomasz Jurasz: Zamki i ich tajemnice. Warszawa: Wydawnictwo Iskry, 1972. Toszek в Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. T. XII: Szlurpkiszki – Warłynka. Warszawa 1892. Посилання Портал Polskie zabytki Портал Polskie zamki
Czocha (hrad)

Hrad Czocha čili Čocha je obranný hrad ve vesnici Czocha (gmina Leśna) v okrese Lubáň Dolnoslezského vojvodství v jihozápadním Polsku. Nachází se u přehrady Leśnia na řece Kwisa na historickém území Horní Lužice, jež v dobách vzniku hradu patřila pod České království. Dnešní nejbližší česká obec, Srbská ve Frýdlantském výběžku, se od hradu nachází asi 8 kilometrů po silnici. Hrad Czocha byl postaven na rulové skále a jeho nejstarší částí je donjon, ke kterému byly později přistavěny obytné stavby. Hrad Czocha vznikl jako pevnost na hranici Čech a Lužice. Jeho stavbu nařídil Václav I. v polovině 13. století (1241–1247). V roce 1253 byl hrad předán míšeňskému biskupovi Konradovi z Wallhausenu. V roce 1319 se hrad stal součástí panství Jindřicha I. Javorského a po jeho smrti jej převzal další slezský vládce Boleslav II. Malý a jeho manželka Anežka. Kamenná hradní stavba pochází z roku 1329. V polovině 14. století hrad Czocha získal císař Karel IV. V letech 1389 až 1453 patřil šlechtickým rodům Dohnů a Kluksů. Hrad byl zesílen, přesto neodolal obležení husity, kteří ho dobyli v roce 1427 a nějaký čas ho drželi. V roce 1453 koupili hrad Nosticové, kteří ho vlastnili 250 let. Během jejich vlády byly provedeny přestavby v letech 1525 a 1611. Mimo jiné byly posíleny a vyztuženy hradby, což zmařilo švédské obléhání hradu během třicetileté války. V roce 1703 hrad koupil Jan Hartwig von Uechtritz, vlivný dvořan Augusta II. Silného. 17. srpna 1793 celý hrad vyhořel. V roce 1909 koupil Czochu výrobce doutníků z Drážďan Ernst Gutschow, který provedl velkou přestavbu na základě obrazu hradu z roku 1703, na kterou najal berlínského architekta Boda Ebhardta. Gutschow, který měl dobré vztahy s ruským carským dvorem a na hradě nechal žít několik bílých emigrantů, bydlel na hradě až do března 1945. Když odcházel, vzal s sebou nejcennější předměty z hradního inventáře. Po druhé světové válce byl hrad několikrát vydrancován jak vojáky Rudé armády, tak polskými zloději, kteří přišli plenit tzv. znovuzískaná území ze střední a východní části země. Nábytek a další vybavení bylo rozkradeno a na přelomu čtyřicátých a padesátých let byl zámek domovem Řeků, kteří uprchli před řeckou občanskou válkou. V roce 1952 hrad Czocha převzala polská armáda. Byl používán jako vojenské rekreační středisko a zmizel z oficiálních map. Veřejnosti byl opět zpřístupněn v září 1996 jako hotel a konferenční centrum. Objevil se v několika filmech a televizních seriálech, včetně populární komedie z roku 1963 Gdzie jest generał? (Kde je generál?) a filmů Legenda, Wiedźmin, Beyond Sherwood Forest a seriálu The Secret of the Cipher Fortress. V roce 1994 zde byl natáčen úspěšný polsko-australský dobrodružný sci-fi seriál Vládci kouzel (anglicky Spellbinder), uvedený v roce 1995. V poslední době byl hrad používán jako prostředí hry College of Wizardry patřící k žánru hraní rolí naživo (LARP), kterou lze přirovnat k Harrymu Potterovi. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Czocha Castle na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hrad Czocha na Wikimedia Commons
Zamek Czocha

Zamek Czocha er et slot nær landsbyen Leśna i Powiat lubański i Województwo dolnośląskie (sydvestlige Polen). Fæstningen ligger ved floden Kwisa ud til søen Jezioro Leśniańskie i Oberlausitz. Czocha blev bygget på gnejsklippe. Opførslen blev påbegyndt i 1200-tallet og den ældste del af fæstningen er kernetårnet. De andre bygninger er siden blevet tilføjet. I 2014 blev slottet verdenskendt for at huse det succesfulde internationale rollespilsscenarie College of Wizardry, skabt af den danske forening Rollespilsfabrikken og den polske forening Liveform. Eksterne henvisninger Officiel hjemmeisde (polsk) Fotogalleri af slottet College of Wizardry Arkiveret 26. januar 2016 hos Wayback Machine
Castello di Czocha

Il castello di Czocha (in tedesco: Tzschocha, in Latino Caychow) è un castello difensivo nel villaggio di Czocha (Gmina Lesna), nel distretto di Lubań, Voivodato della Bassa Slesia (Polonia del sudovest). Il castello si affaccia sul Lago Leśnia, presso il fiume Queis, in ciò che oggi è la parte polacca dell'Alta Lusazia. Il castello è stato costruito sullo Gneiss e la sua parte più antica è il dongione, mentre le strutture abitabili furono aggiunte successivamente. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su castello di Czocha Collegamenti esterni Sito ufficiale, su hotelewam.pl.
Kasteel Czocha

Kasteel Czocha (Pools Zamek Czocha) is een kasteel op een heuvel in Stankowice (Duits: Rengersdorf), een plaats in het Poolse woiwodschap Neder-Silezië, district Lwówecki. Stankowice is bestuurlijk onderdeel van de Gemeente Leśna. Het kasteel ligt vier kilometer ten oosten van Leśna aan de linker steile oever van de rivier Kwisa Geschiedenis Het kasteel werd voor het eerst vermeld in 1264 en geraakte in eigendom van Piast hertog Hendrik V in 1329. In 1346 werden het kasteel, alsmede het gehele vorstendom Jawor overgenomen door prins Bolko II van Świdnica. Na zijn dood werd Jawor samengevoegd met Silzezië onder leiding van de Boheemse koning Karel I. Hierdoor verloor het kasteel zijn oorspronkelijke strategische functie als grensfort. Hierna functioneerde kasteel Czocha als ridderzetel, die vaak wisselde van eigenaar. In 1427 trachtte de Hussieten het kasteel in te nemen. Tijdens een tweede poging in 1433 slaagde de Hussieten erin om het fort over te nemen. De toenmalige eigenaar, Hartung von Klux, bevond zich destijds in Bazel en een omgekochte dienstmeid verschafte toegang aan de Hussieten-eenheid. Hartung gaf echter zijn kasteel niet zomaar prijs en in de lente van het volgende jaar heroverde hij het bolwerk. De verraderlijke dienstmeid zou hierbij zijn onthoofd. Tussen 1525 en 1611 werd het bolwerk uitgebreid tot een comfortabele adellijke residentie in renaissancestijl. Tijdens de Dertigjarige Oorlog voegde Christian von Nostitz een nieuwe toegangspoort toe, geflankeerd door twee artillerietorens. De verdediging tegen Zweedse troepen in 1640 vervulde de laatste keer dat het kasteel als strategisch bolwerk fungeerde. Een grote brand in 1793 verwoestte de kasteelgebouwen vrijwel volledig, waarbij enkel de kapel bespaard werd. Het kasteel overleefde de Tweede Wereldoorlog grotendeels intact. Echter werd vlak voor het einde van de oorlog alle waardevolle elementen van het interieur leeggeroofd. Na de oorlog werd het kasteel veelvuldig leeggeroofd door het Rode Leger en dieven. De Poolse strijdkrachten namen bezit van het kasteel als militair vakantieresort. Vanaf 1996 is het kasteel publiekelijk geopend als hotel en conferentiecentrum.
Czochas slott

Czochas slott, (polska: Zamek Czocha, tyska: Burg Tzschocha), är ett medeltida slott i byn Sucha i sydvästra Polen, tillhörande Leśnas kommun i Nedre Schlesiens vojvodskap. Slottet ligger 4 kilometer öster om staden Leśna på en udde som sticker ut på södra stranden av floden Kwisa. Historia Borgen uppfördes ursprungligen under andra halvan av 1200-talet, som gränsbefästning i Oberlausitz gentemot Schlesien, under huset Askaniens eller de böhmiska kungarnas tid som herrar i Oberlausitz. I skrift omnämns borgen första gången 1329, och ska ha givits bort i hemgift 1316 av den böhmiske kungen Wencel II, i samband med hans dotter Agnes giftermål med den schlesiske hertigen Henrik I av Schweidnitz-Jauer. Efter Henrik I:s död 1346 återgick slottet till den böhmiska kronan. Under 1300-talet och 1400-talet kom det böhmiska länet att styras av adelssläkterna Dohna och Nostitz. Borgen skadades under husiterkrigen på 1400-talet och kom under Johann von Nostitz därefter att byggas om till ett renässansslott under 1500-talet. Genom Pragfreden 1635 tillföll området Kurfurstendömet Sachsen. Slottet renoverades efter en brand 1793, samt genomgick en ombyggnad i nygotisk stil 1910 under den nye ägaren Ernst Gütschow. 1945 tillföll området Polen efter andra världskriget, och slottet plundrades på stora delar av inredningen i samband med krigsslutet. 1952 blev slottet rekreationsboende för anhöriga till militärer. Sedan 1996 är slottet hotell. Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från tyskspråkiga Wikipedia, Burg Tzschocha, 3 september 2015. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Czochas slott. Officiell webbplats: www.zamekczocha.com
Kompleks Sportowy „Siemion”

Kompleks Sportowy „Siemion” – stadion hokeja na trawie w Siemianowicach Śląskich, otwarty w 2004 r., mogący pomieścić 990 widzów (istnieje możliwość dostawienia dodatkowych, tymczasowych sektorów), przystosowany do organizacji imprez rangi ogólnopolskiej i międzynarodowej (w tym mistrzostw Europy). Domowy obiekt Siemianowiczanki Siemianowice Śląskie. Najnowocześniejszy stadion do hokeja na trawie w Polsce. Rozegrano na nim m.in. mistrzostwa Europy kobiet do lat 18. (2005 r.), mistrzostwa Europy Dywizji B do lat 16. (2008 r.) oraz mistrzostwa Europy do lat 21. (2010 r.). Pomysł budowy stadionu pojawił się w 2001 r., zyskując poparcie Polskiego Związku Hokeja na Trawie oraz dofinansowanie rządową dotację na jego budowę. Wiosną 2003 r. zaprezentowano projekt obiektu, w lipcu 2003 r. ogłoszono przetarg na budowę, a rozpoczęcie prac budowlanych nastąpiło we wrześniu 2003 r. Obiekt powstał w miejscu starego, zdewastowanego boiska Górnika Siemianowice Śląskie. Pierwszy etap inwestycji zakończono w październiku 2004 r., oddano wówczas do użytku płytę boiska ze sztuczną nawierzchnią oraz zadaszone trybuny na 400 miejsc siedzących. Etap drugi, obejmujący m.in. powstanie zaplecza socjalnego, zakończył się w czerwcu 2005 r., a w 2006 r. oddano do użytku dalsze sektory zadaszonych trybun (na 990 miejsc siedzących) i maszty ze sztucznym oświetleniem o natężeniu 1470 luksów. Łączny koszt budowy wyniósł 10 mln zł. W 2010 r. stadion wyposażono w telebim. Przypisy
Świny Castle

Świny Castle (Polish: Zamek Świny; formerly Schweinhausburg in German) - formerly a gord, as a stronghold existed in its location already in the fifth century - securing the Lubawecki mountain pass, the site was recorded in Cosmas' documents from 1108, where the gord is recorded as Suini in Poloniae. Possibly, soon after, the gord had been expanded into a military stronghold, at which time it was the seat of the castellans. The castle was mentioned in Pope Adrian IV's Papal bull. By the 13th century, it had prominent owners including Tader in 1230, Jaksa in 1242, and Piotr of Świn in 1248. In the 1270s, Bolko I the Strict's decision led to the loss of its status as a castellany to the newer Bolków Castle. By 1272, the castle had transitioned to knightly ownership, with "dominus Jan de Swin" mentioned in a document from Bolesław the Tall, Duke of Wrocław. In 1313, Piotr de Svyne was noted in the entourage of Bernard of Świdnica. The Śwink family (von Schweinichen) took ownership in the early 14th century, with Henricus de Swyn documented as the owner in 1323. After the Bolków Castle was constructed, the castle began to lose its significance. In the mid-14th century, the Śwink family replaced the wooden fortifications with a four-story residential-defense tower made from stone, featuring 2.5-meter thick walls. The tower, measuring 12 by 18 meters, had a cellar and was topped with a gabled roof. Its Gothic entrance portal still survives. In the mid-15th century, Günzel von Schweinichen added a two-gabled residential building and new perimeter fortifications. Between 1614 and 1660, Johann Sigismund von Schweinichen transformed the castle into a Renaissance residence. He also established a theosophical circle and a mystical-theosophical library in Świny. The mystic Jakob Böhme stayed at the castle in 1624 and wrote "Epistle to the Longing and Hungry Soul." After the extinction of the Śwink/von Schweinichen family line in 1702 with George Ernest von Schweinichen the Younger, the castle was inherited by Sebastian Henryk von Schweinitz in 1713. Despite surviving the Hussite Wars and the Thirty Years' War, the castle was plundered by Russian troops during the Seven Years' War in 1762. Hurricanes in 1840, 1848, and 1868, and a fire in 1876 caused further damage. Efforts to secure the deteriorating structure began in 1931, with partial restoration in 1936-1937. More significant conservation work resumed 30 years later. Archaeological work near the castle in 1959 revealed evidence of an early medieval settlement. Since 1991, the castle has been privately owned. In 2008, Świny Castle celebrated its 900th anniversary with a monument erected near the ruins. Later that year, the castle changed hands again. The entrance features a cartouche with the von Schweinichen family coat of arms. External links Zamek Świny - Schweinhausburg na portalu polska-org.pl (in Polish) References
Zamek w Świeciu

Zamek w Świeciu, także Zamek Miecz – zabytkowy zamek na bazaltowym wzgórzu powyżej wsi Świecie (województwo dolnośląskie). Historia Zamek zbudowano prawdopodobnie w XIV w. na polecenia księcia świdnicko-jaworskiego Bernarda w celu ochrony szlaku biegnącego z Łużyc do Lubania i Jeleniej Góry. Był jedną z warowni tzw. Okręgu Kwisy. Wzmiankowany po raz pierwszy w 1329 roku jako castrum Sweta. Utracił znaczenie militarne po włączeniu Górnych Łużyc do korony czeskiej i został własnością prywatną. Nabyła go rodzina von Üchtritz. Po pożarze w 1527 r. zamek odbudowano w stylu renesansowym. Ponownie przebudowany po pożarze w pierwszej połowie XVIII w., gdy powstał we wschodniej części barokowy pałac. W 1827 r. ponownie spłonął i od tego czasu był już zrujnowany, choć w XX w. jeszcze częściowo użytkowany, gdy urządzono w nim gospodę. Zwiedzanie zamku jest możliwe po zakupie biletu. Architektura Ma nieregularnie owalny kształt o dł. ok. 27 m i szerokości 11 m. W skład zamku wchodziły: wieża (zachowana do dziś), budynek mieszkalny w części północno-zachodniej, kaplica i dziedziniec w części wschodniej. Całość umocniona była obwodowym murem obronnym, z bramą od strony zachodniej i fosą, a od południa przylegało do niego podzamcze. W XVIII wieku po kolejnym pożarze zbudowano od strony wschodniej pałac w stylu barokowym. Przypisy Linki zewnętrzne Zamek w Świeciu na onet.pl Zamek w Świeciu na zamki.pl
Свецкий замок

Свецкий замок (пол. Zamek w Świeciu, нем. Burg Świecie) — замок, расположенный на базальтовом холме над селом Свеце в гмине Лесьна Любаньского повята Нижнесилезского воеводства в Польше. История Замок, вероятно, был построен в XIV веке по приказу свидницко-яворского князя Бернарда для защиты пути, который пролегал от Лужицы до Любани и Еленя-Гуры. Он был одним из укреплений в так называемом районе Квиси. Впервые был упомянут в 1329 году как castrum Sweta. После включения Верхней Лужицы в чешскую корону замок утратил свое военное значение. После пожара 1527 году замок был восстановлен в стиле ренессанса. В очередной раз замок был перестроен после пожара в первой половине XVIII века, когда в восточной части был построен барочный дворец. В 1827 году он снова сгорел и с того времени оставался разрушенным, хотя в XX веке его частично использовали, когда здесь была оборудована корчма. После Второй мировой войны в восточной части замка было устроено социальное жилье, однако с 1960 года оно было заброшено. Архитектура Замок имеет неправильную овальную форму, длиной около 27 м и шириной 11 м. В состав замка входили: башня (сохранилась до нашего времени), жилой дом в северо-западной части, часовня и двор в восточной части. Замок был укреплен по периметру оборонительной стеной, с воротами с западной стороны и рвом, а с юга — прилегающим к нему предзамком. В XVIII веке, после очередного пожара, с восточной стороны был построен барочный дворец. Галерея Примечания
Свецький замок (Нижньосілезьке воєводство)

Свецький замок — замок, розташований на базальтовому пагорбі над селом Свеце у гміні Лешна Любанського повіту Нижньосілезького воєводства у Польщі. Історія Замок, ймовірно, було побудовано у XIV столітті за наказом свидницько-яворського князя Бернарда для захисту шляху, що пролягав від Лужиці до Любані та Єленьої Ґури. Він був одним із укріплень у так званому районі Квіси. Вперше був згаданий у 1329 році як castrum Sweta. Після включення Верхньої Лужиці до чеської корони замок втратив своє військове значення. Після пожежі 1527 році замок було відновлено у стилі ренесансу. Вкотре замок було перебудовано після пожежі у першій половині XVIII століття, коли у східній частині було збудовано бароковий палац. У 1827 році він знову згорів і з того часу залишався зруйнованим, хоча в XX столітті його ще частково використовували, коли тут було обладнано корчму. Після Другої світової війни у східній частині замку було облаштовано соціальне житло, однак з 1960 року його було закинуто. Архітектура Замок має неправильну овальну форму, довжиною близько 27 м і шириною 11 м. До складу замку входили: вежа (збереглася до нашого часу), житловий будинок у північно-західній частині, каплиця та подвір'я у східній частині. Замок було укріплено по периметру оборонним муром, з брамою із західного боку та ровом, а з півдня — прилеглим до нього передзамчем. У XVIII столітті, після чергової пожежі, зі східної сторони було побудовано бароковий палац. Світлини Примітки