Kostel Saint-Trojan (Rétaud)

Kostel Saint-Trojan v Rétaud je kostel postavený v románském stylu typickém pro oblast Saintonge. Kostel se nachází ve francouzské obci Rétaud, v departementu Charente-Maritime v metropolitním regionu Nová Akvitánie asi 10 km jihozápadně od města Saintes. Historie Farní kostel v obci Rétaud, zasvěcený svatému Trojanovi, pátému biskupovi Saintes, byl postaven v polovině 12. století (mezi lety 1140 a 1150) kapitulou ze Saint-Eutrope de Saintes. Skládá se z lodi o čtyřech klenebních polích, z nichž čtvrté klenební pole bylo zcela přestavěné v 15. století při výstavbě osmiboké zvonice, a konečně z půlkruhové apsidy s klenutým stropem. Apsida je osvětlena pěti okny zasazenými do půlkruhových oblouků. Kostel Saint-Trojan de Retaud byl během náboženských válek několikrát vystaven útokům. Jeho zvonice byla upravena na obrannou stavbu a některá okna byla částečně zazděná a upravena na střílny. Kostel je od roku v roce 1862 zařazen na seznam historických památek francouzského ministerstva kultury.. Výzdoba kostela Následující informace pocházejí převážně z publikací: Les Eglises de Saintonge od Charlese Connouého a Saintonge Romane od Françoise Eyguna. Interiér kostela je velmi strohý; románské sochy se soustřeďují v chóru a apsidě. Kostelní loď má čtyři klenební pole. Původně byla zaklenutá kamennou klenbou, ale v blíže neurčeném období byla klenba nahrazena jednoduchou dřevěnou konstrukcí. Pole jsou oddělena silnými polosloupy zakončenými holými hlavicemi. Stěny protíná šest velmi úzkých obloukových oken, která jsou na vnější straně zdobena sloupky v rozích. Mezi těmito okny byly kdysi na kámen namalovány erby, které byly během francouzské revoluce seškrábány, ale některé barvy zůstaly zachovány. V lodi kostela se podél zdi táhne kamenná základová římsa. Čtyři pilíře čtvrtého pole lodi nesou osmibokou zvonici. Tyto pilíře jsou spojeny velkými lomenými oblouky s mohutnými hranolovými lištami. Lomená klenba s osmi klenebními žebry spojuje tyto oblouky s vrcholem klenby. Tuto část budovy osvětlují dvě okna podobná oknům v lodi. Vnitřek kostelní lodi je bez ozdob, s výjimkou dvou vyřezávaných pásů, které obíhají kolem svatyně a protínají ji, jeden ve výšce hlavic sloupů, druhý asi 2,5 m nad zemí. Stopy pohřebních pásů z 17. nebo 18. století obklopují loď a presbytář. Stále lze rozeznat erby rodin Guillard (1783) a Brétinauld de Saint-Seurin. Sochy v apsidě a chóru Oba sloupy vítězného oblouku nesou dvoustranné hlavice s historickými motivy. Apsida s klenutým stropem je osvětlena pěti obloukovými okny. Každé okno je ohraničeno sloupky s vyřezávanými hlavicemi. Okna jsou zakončena arkádou, jejíž sloupy, které stoupají od podlahy, jsou zakončeny dobře provedenými hlavicemi. Vítězný oblouk Na hlavici severního sloupu sedí muž. Má na sobě tuniku, kudrnaté vlasy a v každé ruce svírá jednu nohu lva se dvěma těly, který ční nad ním. Hlava lva je v rohu a obě těla se rozprostírají na obou stranách. Na hlavici jižního sloupu stojí muž. V každé ruce drží krk lva. Oba lvi jsou proti sobě, hlavy mají otočené dozadu a ocasy jsou zahnuté a zdobené liliemi. Apsida Historické hlavice se nacházejí na východní hlavici severovýchodního okna a na hlavici severní arkády osového okna. Jihovýchodní okno zdobí dvě hlavice okna a západní hlavice arkády; jižní okno zdobí západní hlavice okna a arkády. Ostatních devět hlavic apsidy je zdobeno rostlinnými motivy. Severovýchodní okno Sochy na hlavici jsou symetrické. V rohu stojí muž v krátké tunice. V každé ruce drží tlustý cop ze svých vlasů. Po jeho boku stojí dva muži, oblečení stejně jako on, kteří také drží jeden z copů. Za nimi stojí čtvrtý a pátý muž, kteří také drží vlasy toho, kdo stojí před nimi. Střední okno, severní arkáda Na každé hlavici je vyobrazena zlověstná maska kočkovité šelmy a na hlavní straně dvě zvířata neurčeného druhu s dlouhými ocasy, která se navzájem objímají. Tato zvířata jako by strkala čenich do tlamy kočkovité šelmy. Jihovýchodní okno Hlavice oken jsou vyřezány s dvojitým lvem na východní straně a dvěma lvy opřenými o západní stranu. Socha na hlavici západní arkády je symetrická. Uprostřed hlavní strany je maska démona. Pod maskou jsou dva obrovští ptáci zády k sobě. Na každém rohu stojí muž v dlouhé tunice, který drží za krk ptáka, který mu klove do ucha. Na každé z dalších stran je další pták, jehož krk drží muž druhou rukou. Jižní okno Na rohu západní hlavice okna je vytesána hlava démona, který nosí poměrně propracovaný náhrdelník. Přesně stejná socha se nachází na hlavicích transeptu kostela Notre-Dame de Corme-Écluse, kde byly bohužel zničeny. Na západní arkádě je vytesána lidská maska. Postava drží mezi zuby kulovitý předmět. Její vlasy tvoří husté copánky, které symetricky padají po obou stranách hlavy. Tyto copánky jsou podobné těm na soše v severovýchodním okně. Západní průčelí Západní průčelí kostela je románské, ale velmi jednoduché. Skládá se pouze ze dvou podlaží, z nichž horní tvoří holá zeď zakončená štítem a prolomená jediným malým obloukovým otvorem. Přízemí zabírá polokruhový portál se třemi málo zdobenými klenbami, které rámují hrubě zděný tympanon. Po obou stranách portálu jsou dvě malá slepá okna s lomeným obloukem, obklopené z každé strany silným sloupem s hlavicemi, jejichž základny spočívají na základové římse. Tyto sloupy nesou římsu s modillony. Prostor mezi modillony je jemně zdoben metopami s motivy listoví, geometrických tvarů a propletených vzorů. Modillony a hlavice římsy Řada modillonů na západní fasádě není typická pro románské kostely jihozápadu. Obvykle se zde nacházejí vyobrazení varující před nebezpečím smrtelných hříchů, zejména smilstva. Zde mezi dvanácti modillony najdeme okřídlené monstrum (č. 1), ptáka (č. 3) a lva se zahnutým/narovnaným ocasem a květinovým motivem (č. 5). Na ostatních modillonech jsou buď lidské hlavy, klidné a vyrovnané, nebo rostlinné motivy. Metopy mezi modillony jsou buď geometrické, nebo rostlinné. Modillony s „klidnými hlavami” se nacházejí také na římsě apsidy zde a na apsidě kostela Notre-Dame de Rioux. Kenaan-Kedar a Debiès ve studii projevů sekulární kultury mezi modillony a Kenaan-Kedar ve studii asi čtyřiceti románských kostelů v Saintonge a Poitou připisují těmto modillonům význam jako zobrazení samotných sochařů. Čtyři hlavice sloupů na západním průčelí kostela jsou rovněž atypické. Nacházejí se zde dvě klidné lidské hlavy, dvě chiméry – ptáci s lidskou hlavou (modillony stejného stylu se nacházejí na kostele Saint-Nazaire v Corme-Royal), tři ďábelské masky a jedna hlavice s čistě rostlinným dekorem. Na štítu je znovu použita románská socha, která nepochybně byla součástí původní fasády: maska kočkovité šelmy s kořistí v tlamě a listovím. Zvonice Osmiboká zvonice je umístěna na křížení transeptu, který je opatřen mohutnými opěráky. Je pravděpodobné, že tato zvonice nahradila starší, protože ačkoli její osmiboká věž s dlouhými trojlaločnými okny na každé straně a opěry pocházejí z 15. století, její základ je nepochybně starší. Apsida Apsida má sedm stran: dvě tvoří přední část chóru, dvě krátké boční strany tvoří chór a tři strany uzavírají apsidu. Každá strana je navzájem oddělena opěrnými sloupy, které jsou v horní části žlábkované a jejichž průměr se směrem nahoru zmenšuje, přičemž se čtyřikrát mění jejich průměr. Tyto sloupy, vycházející ze země, kde jejich základny spočívají na základové římse, stoupají až k římse, která nese střechu. Hlavice všech sloupů jsou všechny zdobeny rostlinnými motivy. Toto uspořádání „teleskopických sloupů” se vyskytuje i v jiných kostelech v oblasti Saintonge, zejména v kostele Notre-Dame de Rioux. Každá strana apsidy je rozdělena do tří úrovní. Plochy spodního patra jsou obloženy kameny položenými v šikmých vrstvách. První patro tvoří velké arkády, buď s polokruhovým, nebo mírně lomeným obloukem. Pět z těchto arkád rámuje okno, jehož klenby spočívají na velmi vystouplých rohových sloupech. Třetí patro fasády apsidy je tvořeno arkádami nesenými tenkými jednoduchými nebo dvojitými sloupky. Bohatě zdobené klenby jsou na rovné stěně korunovány bohatou jemně vyřezávanou výzdobou. Modillony apsidy Střechu apsidy podepírá asi čtyřicet modilionů, z nichž třicet tři jsou figurální. Nacházíme zde obvyklá témata smrtelných hříchů románského umění: Satanovi poslové, démoni, příšery atd.; zvířata s negativním nebo hříšným významem, vlk, prase, králík; hříšníci; osud hříšníků, kteří vstupují do úst pekla. Najdeme zde několik příkladů možných autoportrétů sochařů, jako na západní fasádě; symboly chtíče, jako dva obrácené lvy, prase a králík; „prokleté profese“, jako akrobati. Je překvapivé, že mezi modiliony nejsou hudebníci. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Église Saint-Trojan de Rétaud na francouzské Wikipedii.