NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
International Rice Research Institute

Het International Rice Research Institute, kortweg IRRI is een internationale, onafhankelijke onderzoeks- en trainingsorganisatie, die behoort tot de Consultative Group on International Agricultural Research, kortweg CGIAR. IRRI is gevestigd in de gemeente Los Baños ten zuidoosten van de Filipijnse hoofdstad Manilla. Rijstonderzoek Het IRRI is het grootste Aziatische non-profit instituut voor landbouwkundig onderzoek, en het grootste voor rijstonderzoek ter wereld. IRRI’s missie is om de armoede en de honger in de wereld te verminderen, te waken over de gezondheid van rijstboeren en rijsteters, en de duurzaamheid van het milieu te verbeteren door wetenschappelijke samenwerking met andere onderzoekscentra. Het IRRI ontwikkelt nieuwe rijstvariëteiten en nieuwe managementtechnieken die de rijstboeren moeten helpen hun oogst te verbeteren op een milieuvriendelijke manier. Bovendien leidt het instituut onderzoekers uit vele landen op en besteedt het veel energie aan kennisoverdracht. Hoofdkwartier Het IRRI-hoofdkwartier is gelegen op de campus van de University of the Philippines in Los Baños, Laguna, op ca. 60 km ten zuidoosten van de hoofdstad Manilla. Het hoofdkwartier bevat moderne laboratoria en kassen, een experimentele boerderij, het Riceworld Museum, een uitgeverij, een Training Center en een internationale genenbank, waar meer dan 87.000 rijstvariëteiten worden bewaard bij drie verschillende temperaturen. Het IRRI heeft naast zijn hoofdkwartier nog kantoren in 14 andere landen in Azië en Afrika. Geschiedenis IRRI werd opgericht op 9 december 1959, met de hulp van de Ford Ford Foundation, de Rockefeller Foundation en de regering van de Filipijnen. De eerste IRRI Board of Trustees kwam samen op 14 april. Deze dag beschouwt men als de officiële stichtingsdag. Financiering IRRI’s budget bedroeg in 2009 $ 54 miljoen, waarvan meer dan 90% afkomstig was van het CGIAR en liefdadigheid. Externe link Website IRRI
Instituto Internacional de Investigação do Arroz

O Instituto Internacional de Investigação do Arroz (IRRI) é uma organização internacional de pesquisa agrícola e organização de formação com sede em Los Baños, nas Filipinas, e escritórios em dezessete países com cerca de 1.300 funcionários. O IRRI é conhecido por seu trabalho no desenvolvimento de variedades do arroz que contribuíram para a Revolução verde na década de 1960, que se antecipou à fome na Ásia. O Instituto, fundado em 1960, visa reduzir a pobreza e a fome, melhorar a saúde dos produtores de arroz e os consumidores, e assegurar a sustentabilidade ambiental da agricultura do arroz. Ele avança sua missão através de investigação em colaboração, parcerias, bem como o reforço dos sistemas de investigação e extensão agrícola nacionais dos países onde o IRRI está presente. O IRRI foi criado em 1960 com o apoio da Fundação Ford, da Fundação Rockefeller e o Governo da Filipinas. O Grupo Consultivo para a Investigação Agrícola Internacional (CGIAR), um consórcio de doadores organizado em 1971 pela Organização das Nações Unidas para Alimentação e Agricultura (FAO), o Banco Internacional para Reconstrução e Desenvolvimento (BIRD) e da Programa das Nações Unidas para o Desenvolvimento (PNUD), desde a fundação do IRRI e continuaram o seu apoio para o Instituto. O IRRI é um dos 15 centros de pesquisas agrícolas do mundo que formam o Consórcio CGIAR de Centros Internacionais de Investigação Agrícola, uma parceria global de organizações envolvidas na investigação sobre a segurança alimentar. É também o maior centro de pesquisa agrícola sem fins lucrativos na Ásia. Referências
Cementerio y monumento estadounidense de Manila

El Cementerio y monumento estadounidense de Manila​ se encuentra en el Fuerte Bonifacio, en el área metropolitana de Manila, Filipinas. El cementerio, posee 152 acres (62 ha) o 615.000 metros cuadrados de superficie, está situado en una meseta prominente, visible a distancia desde el este, sur y oeste. Con un total de 17.206 tumbas, tiene el número más grande de sepulturas de cualquier cementerio de personal estadounidense muerto durante la Segunda Guerra Mundial y tiene además personas fallecidas de Filipinas y otras naciones aliadas. Gran parte del personal cuyos restos están enterrados o representados fueron asesinados en Nueva Guinea, o durante la Batalla de las Filipinas (1941-1942) o en la reconquista aliada de las islas. Las lápidas son de mármol y están alineadas en once parcelas que forman un patrón generalmente circular, situadas entre una amplia variedad de árboles tropicales y arbustos. Véase también Monumento funerario Panteón Necrópolis Referencias
Kalibo Airport

Der Kalibo International Airport (Filipino Paliparang Pandaigdig ng Kalibo, Hiligaynon Pangkalibutan nga Hulugpaan sang Kalibo, Akeanon: Pangkalibutan nga Paeuparan it Kalibo, IATA-Code: KLO, ICAO-Code: RPVK) ist ein internationaler Flughafen auf der Insel Panay (Philippinen), der die Provinz Aklan und die Provinzhauptstadt Kalibo bedient. Gleichzeitig ist es einer der beiden Flughäfen, die als Zutrittstor für die Touristeninsel Boracay dienen (Caticlan, oder auch Godofredo P. Ramos Airport ist der andere). Es ist der zurzeit am schnellsten wachsende Flughafen der Philippinen in Bezug auf Fluggastzahlen mit einem Wachstum von über 50 % im Jahr 2010. Der Flughafen wird von der Civil Aviation Authority of the Philippines betrieben. Der Flughafen liegt inmitten von Reisfeldern nur etwa zehn Minuten Fahrzeit vom Stadtzentrum Kalibos entfernt. Bis zum Jetty nach Boracay sind es etwa zwei Stunden Fahrzeit. Der Flughafen übernahm in den letzten Jahren immer wieder den Flugverkehr von und nach Caticlan. Flughafeneinrichtungen Der Terminal ist spartanisch auf die Bedürfnisse angepasst. Restaurants findet man nur im Vorfeld des Terminaleingangs. Ein kleiner Andenkenladen ist vorhanden. Weblinks CAAP Civil Aviation Authority of the Philippines Einzelnachweise
Aeropuerto Internacional de Calivo

El Aeropuerto Internacional de Calivo​​ (en aklanon: Paeuparang Pangkalibutan it Kalibo; en tagalo: Paliparang Internasyonal ng Kalibo) (IATA: KLO, ICAO: RPVK) es un aeropuerto que sirve a la zona general de Calivo,​ la capital de la provincia de Aklan en las Filipinas,​​ y es uno de los dos aeropuertos que sirven a Boracay, siendo el otro el Aeropuerto Godofredo P. Ramos en la ciudad de Malay. Es el aeropuerto de más rápido crecimiento en las Filipinas en términos de tráfico de pasajeros, con un crecimiento superior al 50% en 2010, y el segundo más rápido para asientos ofrecidos para junio de 2014 sobre el mismo mes del año anterior (20%). Se clasifica como un aeropuerto internacional por la Autoridad de Aviación Civil de Filipinas, un organismo del Departamento de Transportes y Comunicaciones responsable de las operaciones de todos los aeropuertos en Filipinas, excepto los principales aeropuertos internacionales. El aeropuerto está situado a 3 km al este de la principal zona de Calivo y 68 km del puerto de Caticlán en Malay. El Aeropuerto Internacional de Calivo presta Servicios a destinos internacionales como Taipéi, Seúl-Incheon, Busan, Shanghái, Chengdu, Hong Kong, Singapur y Kuala Lumpur. Ofrece más destinos internacionales que destinos nacionales. Véase también Aeropuerto Internacional de Zamboanga Aeropuerto Internacional Ninoy Aquino Referencias
Aéroport international de Kalibo

L'aéroport international de Kalibo (Aklanon : Pangkalibutan nga Paeoparan il Kalibo, Hiligaynon : Pangkalibutan nga Hulugpaan chanté Kalibo, Tagalog : Paliparang Pandaigdig ng Kalibo) (code IATA : KLO • code OACI : RPVK) est un aéroport qui dessert la région de Kalibo, la capitale de la province d'Aklan aux Philippines, et est l'un des deux aéroports desservant Boracay, l'autre étant l'aéroport Godofredo P. Ramos, également connu comme l'aéroport de Caticlan dans la ville de Malay. C'est l'aéroport qui connaît la plus forte croissance en nombre de passagers, avec plus de 50 % en 2010. Situation Compagnies aériennes et destinations Édité le 07/03/2018 Statistiques Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Kalibo International Airport » (voir la liste des auteurs). Notes Références Liens externes KIA Vols tracker Image Satellite de maps.google.com World Aero Data Information sur l'aéroport RPVK sur Great Circle Mapper. Source: DAFIF (effective Oct. 2006). (en) Historique des accidents pour KLO sur Aviation Safety Network Portail de l’aéronautique Portail des Philippines
Aeroporto di Kalibo

L'aeroporto di Kalibo (tagallo: Paliparang Pandaigdig ng Kalibo) (IATA: KLO, ICAO: RPVK) definito come internazionale dalle autorità dell'aviazione civile filippina CAAP è un aeroporto filippino situato a 3 km dal centro di Kalibo, nell'estremità settentrionale dell'isola di Panay, nella provincia di Aklan, nel Visayas Occidentale. La struttura è dotata di una pista di asfalto e cemento lunga 2187 m, l'altitudine è di 4 m, l'orientamento della pista è RWY 05-23. L'aeroporto è aperto al traffico commerciale 24 ore al giorno e viene talvolta utilizzato dall'Aeronautica Militare come stazione di rifornimento dei propri velivoli. L'aeroporto di Kalibo è un moderno aeroporto destinato a migliorare i flussi, soprattutto turistici, da e verso la parte nord dell'isola di Panay insieme all'altro scalo di Caticlan: il nuovo terminal passeggeri, inaugurato il 23 giugno 2010 e costato 50 milioni di pesos, è parte del progetto governativo volto a migliorare i collegamenti aerei filippini e i flussi turistici dalla Cina e dalle nazioni più vicine dell'Asia Pacifica soprattutto verso le destinazioni più note come Boracay, Nabas, Madalag e Libacao e in occasione del festival di Ati-atihan. Statistiche PasseggeriAnno0500.0001.000.0001.500.0002.000.0002.500.0003.000.000200020052010201520202025PasseggeriTraffico annuale.mw-chart-05e0cd1d3de0216b298cd06d78ce2fb9fac9a7116a82c367c595f7a7c1242aab82a761bc9f1ced9307f3c7ba36f13e04a6d51b760ee2605feb57db96b9839205__zr1113393-cls-5697773:hover{pointer-events:none}.mw-chart-05e0cd1d3de0216b298cd06d78ce2fb9fac9a7116a82c367c595f7a7c1242aab82a761bc9f1ced9307f3c7ba36f13e04a6d51b760ee2605feb57db96b9839205__zr1113393-cls-5697774:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-05e0cd1d3de0216b298cd06d78ce2fb9fac9a7116a82c367c595f7a7c1242aab82a761bc9f1ced9307f3c7ba36f13e04a6d51b760ee2605feb57db96b9839205__zr1113393-cls-5697775:hover{cursor:pointer}.mw-chart-05e0cd1d3de0216b298cd06d78ce2fb9fac9a7116a82c367c595f7a7c1242aab82a761bc9f1ced9307f3c7ba36f13e04a6d51b760ee2605feb57db96b9839205__zr1113393-cls-5697776:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-05e0cd1d3de0216b298cd06d78ce2fb9fac9a7116a82c367c595f7a7c1242aab82a761bc9f1ced9307f3c7ba36f13e04a6d51b760ee2605feb57db96b9839205__zr1113393-cls-5697777:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su aeroporto di Kalibo Collegamenti esterni (EN) KALIBO International Airport. URL consultato il 4 febbraio 2018 (archiviato dall'url originale il 3 giugno 2013). da CAAP Civil Aviation Authority of the Philippines (EN) KALIBO, su worldaerodata.com. URL consultato il 23 luglio 2020 (archiviato dall'url originale il 4 marzo 2016). (EN) Pilot information for Kalibo International Airport, su ourairports.com. URL consultato il 28 aprile 2020 (archiviato dall'url originale il 3 gennaio 2013). (EN) KLO Airport, su gcmap.com. URL consultato il 15 aprile 2013.
Kalibo International Airport

Kalibo International Airport is een vliegveld in de Filipijnse provincie Aklan op het eiland Panay. De luchthaven ligt dicht bij provinciehoofdstad Kalibo en op anderhalf uur reizen van het toeristische eiland Boracay. Dichter bij deze trekpleister ligt weliswaar nog Godofredo P. Ramos Airport, maar op dit binnenlandse vliegveld kunnen alleen kleinere passagiersvliegtuigen landen. In 2008 opende een tweede terminalgebouw, waardoor de groeiende luchthaven de reizigers beter kan verwerken. Enige tijd nadat in 2007 de eerste internationale vluchten werden uitgevoerd op de luchthaven, werd het door de Civil Aviation Authority of the Philippines ingedeeld als internationaal vliegveld. In 2010 werden 14504 vluchtbewegingen uitgevoerd van en naar Kalibo International Airport. Er werden 1.048.288 passagiers en 1.711 ton vracht vervoerd. Luchtvaartmaatschappijen en bestemmingen De volgende luchtvaartmaatschappijen vliegen op Kalibo International Airport (situatie november 2011): Airphil Express - Manilla Cebu Pacific - Manilla China Airlines - Taipei (uitgevoerd door Mandarin Airlines) Philippine Airlines - Manilla Zest Airways - Busan, Manilla, Seoul-Incheon, Shanghai, Taipei Zie ook Lijst van vliegvelden in de Filipijnen
Aeroportul Internațional Kalibo

Aeroportul Internațional Kalibo (IATA: KLO, ICAO: RPVK) este un aeroport din Western Visayas⁠(d), Filipine ce deservește zona Kalibo⁠(d)​. Aeroportul a fost tranzitat în 2022 de 628.803 pasageri. A fost numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 4 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Este operat de Civil Aviation Authority of the Philippines⁠(d). Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista 05/23 are suprafața de asfalt și dimensiunile 2.500 m × 45 m. Terminale Note Vezi și
Калибо (аэропорт)

Междунаро́дный аэропо́рт Кали́бо (филиппинский: Paliparang Pandaigdig ng Kalibo) (ИАТА: KLO, ИКАО: RPVK) — гражданский аэропорт, обслуживающий Калибо, центр филиппинской провинции Аклан, также является одним из двух аэропортов, обслуживающих остров Боракай (другой аэропорт имени Годофредо Рамос расположен в муниципалитете Малай). Калибо - самый быстроразвивающийся аэропорт на Филиппинах по объёму пассажирских перевозок с более чем 50 % ростом в 2010 году, и второй по росту с показателем 20,5 % за июнь 2014 года по сравнению с аналогичным периодом прошлого года. Классифицируется как международный аэропорт гражданской авиации Филиппин, органа департамента транспорта и связи, который отвечает за работу всех аэропортов на Филиппинах, за исключением крупных международных аэропортов. Аэропорт расположен в 3 км к востоку от Калибо и 68 км от порта Катиклан в муниципалитете Малай. Международный аэропорт Калибо обслуживает такие международные направления, как Инчхон, Пусан, Манила, Гонконг, Сингапур и Куала-Лумпур. Аэропорт предлагает больше международных направлений, чем внутренних. Общие сведения 31 марта 2008 года начато строительство нового терминала. Данное строительство является частью бюджета в 130 млн песо, обещанного президентом Глорией Макапагал-Арройо в 2007 году с целью модернизации аэропорта для большего ориентирования на международный туризм. Программа включает в себя 80 млн песо для нового терминала, в том время как в 2009 году министерством бюджета и управления были выделено 50 млн для установки системы посадки по приборам. Международный аэропорт Калибо может похвастаться самой большой международной полётной загрузкой в Западных Висайи. Во время праздников регулярные и чартерные рейсы доставляют в Калибо тысячи туристов из азиатских маршрутов. В 2014 году открылось новое крыло терминала площадью 4000 кв. м. Авиакомпании и пункты назначения По состоянию на январь 2016 года в аэропорту работают и выполняют рейсы следующие авиакомпании: Примечания
Калібо (аеропорт)

Міжнародний аеропорт Калібо (філ. Paliparang Pandaigdig ng Kalibo) (IATA: KLO, ICAO: RPVK) — цивільний відносно малий аеропорт, що обслуговує Калібо, центр філіппінської провінції Аклан, також є одним із двох аеропортів, обслуговуючих острів Боракай (інший аеропорт імені Годофредо П. Рамос розташований в муніципалітеті Малай). Калібо один з аеропортів на Філіппінах, що швидко розвивається за обсягом пасажирських перевезень з більш ніж 50 % зростанням у 2010 році, і другий по зростанню з показником 20,5 % за червень 2014 року порівняно з аналогічним періодом минулого року. Класифікується як міжнародний аеропорт цивільної авіації Філіппін, органу департаменту транспорту та зв'язку, який відповідає за роботу всіх аеропортів на Філіппінах, за винятком великих міжнародних аеропортів. Аеропорт розташований на 3 км на схід від Калібо і 68 км від порту Катіклан у муніципалітеті Малай. Міжнародний аеропорт Калібо обслуговує такі міжнародні напрямки, як Інчхон, Пусан, Маніла, Гонконг, Сінгапур і Куала-Лумпур. Аеропорт пропонує більше міжнародних напрямків, ніж внутрішніх. Загальні відомості 31 березня 2008 року розпочато будівництво нового терміналу. Це будівництво є частиною бюджету в 130 млн песо, обіцяного президентом Глорією Макапагал-Арройо у 2007 році з метою модернізації аеропорту для більшого орієнтування на міжнародний туризм. Програма включала в себе 80 млн песо для нового терміналу, в той час як в 2009 році міністерством бюджету та управління було виділено 50 млн для установки системи посадки за приладами. Міжнародний аеропорт Калібо може похвалитися найбільшим міжнародним польотним завантаженням у Західних Вісайях. Під час свят регулярні і чартерні рейси доставляють в Калібо тисячі туристів з азійських маршрутів. У 2014 році відкрилося нове крило терміналу площею 4000 кв. м. Авіакомпанії і пункти призначення Станом на січень 2016 року в аеропорту працюють і виконують рейси наступні авіакомпанії: Примітки
Forbes Bridge

The Forbes Bridge is an arched girder bridge that spans the Iloilo River in Iloilo City, Philippines. It was constructed in 1909 to replace the wooden Jaro Bridge, which had been built in 1875. The bridge served as a vital link between the districts of La Paz and Iloilo City Proper. It is claimed to be the oldest concrete bridge in the country. History During the Spanish colonial period, the estuary that meandered through Iloilo City was known as the Jaro River, as it marked the natural boundary for one of the original territories of the pueblo of Jaro. In 1587, a one-foot image of the Nuestra Señora de la Purificacion y Candelaria (Our Lady of Purification and Candles) was discovered in this body of water. Over time, the Jaro River came to be known as the Iloilo River. The construction of the Forbes Bridge was considered a significant development during its time. An American newspaper described it as "one of the most important causeways yet constructed in the islands." The bridge was built by W. H. Lambert & Co. at a cost of P100,000 and was completed in 1910. It spanned a length of 127 meters. In recognition of his contributions and leadership, the bridge was named after Governor General William Cameron Forbes. Governor General Forbes served as the Governor-General of the Philippines from 1909 to 1913. His name was bestowed upon the bridge to honor his role in the development and modernization of the region. The bridge was rehabilitated in 1975. Forbes Bridge stands as a testament to the engineering prowess of its time and continues to serve as an important transportation route in Iloilo City. It holds historical significance as a symbol of the city's growth and development during the early 20th century. References
National Museum Western Visayas

The National Museum (NM) Western Visayas Regional Museum, simply known as the National Museum Western Visayas, is a museum in Iloilo City, Philippines. The museum is housed in the old Iloilo Provincial Jail building, also known as Iloilo Rehabilitation Center, which was built in 1911 and served as the provincial jail of the province until 2006. It is located within the Iloilo Provincial Capitol Complex in Iloilo City Proper. History The National Museum Western Visayas is housed in the Iloilo Provincial Jail which was built in 1911 and used until its abandonment in the 2000s, after a replacement facility was built in 2006. Its satellite office would be at the Old Jaro Municipal Hall which was given to the National Museum of the Philippines (NMP) in 2014 along with the jail building. The old prison building was converted into a museum by Lim Construction and Trading, a process which began in 2016. A dome structure was added. In February 2017, the NMP Western Visayas satellite office was established after the renovated Old Jaro Municipal Hall was inaugurated. On April 11, 2018, a turnover ceremony of the renovated ex-prison building to the NMP was held and the museum was inaugurated as the National Museum Western Visayas. Galleries and collections The museum has five galleries on its lower floor and an open gallery on its second floor. It houses artifacts from different parts of the Western Visayas region. References External links Media related to Old Iloilo Provincial Jail at Wikimedia Commons
Villa Beach

Villa Beach (Playa de Villa de Arevalo), also locally known as Villa Baybay, is an urban long gray sand beach located in the district of Villa de Arevalo on the southern coast of Iloilo City, Philippines. Villa Beach is home to several popular local restaurants, including Tatoy's and Breakthrough Restaurant, known for serving seafood. The beach also home to many resorts. Paraw Regatta Festival The Paraw Regatta Festival is an event held annually at Villa Beach, typically during February. This festival features a race among local seafarers on colorful sailboats called paraw, which navigate the straits between Guimaras Island and the City of Iloilo. References External links Media related to Villa Beach at Wikimedia Commons Iloilo City Official Website Explore Iloilo
Diogo Island

Diogo Island ist eine Insel in der Provinz Batanes auf den Philippinen. Regional ist die Insel auch unter den Namen „Dinem“ und „Di'nem“ bekannt. Sie gehört zum Inselarchipel der Batan-Inseln und liegt etwa 289 km vor der Nordküste der Insel Luzon, in der Luzonstraße. Die Insel hat eine Fläche von rund 1,6 km² und gehört zum Baranggay Raele der Stadtgemeinde Itbayat. Diogo Island ist unbewohnt und hat eine längliche, dreieckige Form mit einer Länge von circa 1,8 km und einer Breite von circa 1,2 km. Sie ist ein inzwischen erloschener Vulkan, der sich 405 Meter, nach anderen Quellen 513 Meter über den Meeresspiegel erhebt. Der Aufstieg auf den Gipfel der Insel gilt als sehr schwierig. Die Küstenlinie der Insel wird fast ausschließlich von steilen Felskliffen gebildet, eine direkte Anlegemöglichkeit für Boote besteht nicht. Der Pflanzenwuchs der Insel besteht aus dichter tropischer Vegetation und wird von Palmendieben, Ameisen und Vögeln besiedelt. Westlich liegt Itbayat Island in 17 km, nördlich liegt Siayan Island in circa 33 km, südöstlich liegt Batan Island in circa 43 km Entfernung von der Insel. Siehe auch Biodiversität der Philippinen Weblinks Beschreibung der Insel auf Pinoymountaineer.com
Diogo Island

Diogo Island known as Di'nem Island is an uninhabited volcanic island in the province of Batanes, the northernmost province in the Philippines. Also known as Di'nem Island in the native language, Diogo is a lone rock rising out of the sea, with steep cliffs on every side. Dangerous currents make landing there practically impossible. It is an extinct volcano which has suffered heavily from marine erosion. Geography Diogo is a small, round island over 1,795 feet (547 m) high, about 3⁄4 mile (1.2 km) in diameter, lying 3.5 miles (5.6 km) southeastward of Itbayat Island. It is steep on the western side but has several small islets lying off its eastern side - the outermost being nearly 1⁄2 mile (0.80 km) distant. Geology In 1903, Diogo Island was observed to be volcanic, discharging vapor and dark material; but another observation in 1908 indicated that the previous observations were instead small clouds that often hover around the mountain. It is listed as an inactive volcano by the Philippine Institute of Volcanology and Seismology. Previous names In old Spanish maps, the name of the island was listed as Isla Diego or Rodonta. See also List of islands of the Philippines List of islands Desert island References