NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Aeroporto di Caticlan

L'aeroporto di Caticlan (tagallo: Paliparan ng Caticlan) (IATA: MPH, ICAO: RPVE), definito come principale di classe 2 dalla autorità dell'aviazione civile filippina CAAP e noto con il nome commerciale di aeroporto Godofredo P. Ramos, è un aeroporto filippino situato sull'estremo lembo nord-occidentale dell'isola di Panay, nella regione di Visayas Occidentale, nella provincia di Aklan, nel territorio della città di Malay. La struttura è dotata di una pista di cemento lunga 950 m, l'altitudine è di 2 m, l'orientamento della pista è RWY 06-24. L'aeroporto è aperto al traffico commerciale domestico dall'alba al tramonto. La struttura è, insieme allo scalo di Kalibo, uno dei due aeroporti che servono la zona densamente turistica di Boracay. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su aeroporto di Caticlan Collegamenti esterni (EN) Airports. URL consultato il 4 settembre 2017 (archiviato dall'url originale il 30 ottobre 2013). da CAAP Civil Aviation Authority of the Philippines (EN) CATICLAN, su worldaerodata.com. URL consultato il 24 giugno 2020 (archiviato dall'url originale il 7 ottobre 2012). (EN) Pilot information for Godofredo P. Ramos Airport, su ourairports.com. URL consultato il 30 marzo 2020 (archiviato dall'url originale il 10 giugno 2015). (EN) MPH Airport, su gcmap.com. URL consultato il 18 luglio 2013. (EN) RPVE Caticlan Airport, su skyvector.com.
Godofredo P. Ramos Airport

Godofredo P. Ramos Airport, ook wel bekend onder de oude naam Caticlan airport, is een luchthaven in de gemeente Malay in de provincie Aklan op het noordwestelijke puntje van Panay. Door de gunstige ligging vlak bij de populaire toeristische bestemming Boracay is de luchthaven een van de drukkere vliegvelden in het land. Caticlan is tevens de naam van de barangay waarin het vliegveld gelegen is. Naamgeving Op 8 november 2002 werd deze de luchthaven, die tot dan Caticlan Airport had geheten hernoemd naar Godofredo P. Ramos Airport als eerbetoon aan de inzet voor de ontwikkeling van Aklan van het congreslid Godofredo P. Ramos. Luchtvaartmaatschappijen De volgende luchtvaartmaatschappijen vliegen op Godofredo P. Ramos Airport: Airphil Express (Cebu, Manilla) Cebu Pacific (Manilla) South East Asian Airlines (Cebu, Clark, Manilla) Vanaf eind 2007 en begin 2008 vliegen Air Philippines en Cebu Pacific ook op dit vliegveld. Dit is mogelijk geworden doordat deze maatschappijen kleine toestellen hebben besteld die geschikt zijn voor de korte landingsbaan van het vliegveld. Ook Philippine Airlines heeft aangekondigd op Godofredo P. Ramos Airport te gaan vliegen. Zie ook Vervoer in de Filipijnen
Aeroportul Godofredo P. Ramos

Aeroportul Godofredo P. Ramos (IATA: MPH, ICAO: RPVE) este un aeroport din Malay⁠(d), Aklan⁠(d), Western Visayas⁠(d), Filipine ce deservește zona Malay⁠(d)​. Aeroportul a fost tranzitat în 2022 de 2.308.195 de pasageri. A fost numit după Godofredo Ramos⁠(d). Situat la o altitudine de 2 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Este operat de Civil Aviation Authority of the Philippines⁠(d). Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista are orientarea 06/24. Terminale Note Vezi și
Guimaras (Insel)

Guimaras ist eine philippinische Insel südlich von Panay. Die Insel liegt im Süden der Guimaras-Straße zwischen den großen philippinischen Inseln Panay im Norden und Negros im Osten. Im Südosten sind kleinere Inseln vorgelagert, die größte heißt Inampulugan. Die Insel Guimaras bildet den Hauptteil der gleichnamigen Provinz Guimaras. In den Gewässern der Insel liegt das Taklong Island National Marine Reserve, das 1990 gegründet wurde und im Gebiet der Gemeinde Nueva Valencia liegt. Hauptstadt ist Jordan im Nordwesten der Insel, gegenüber der Küste von Panay mit der Provinz Iloilo. Inzwischen bildet die Insel gemeinsam mit der benachbarten Stadt Iloilo City eine Metropolregion, die Metro Iloilo-Guimaras heißt. Am 11. August 2006 sank der philippinische Tanker Solar 1, dessen Ladung von etwa 2100 Tonnen Bunkeröl ins Meer floss und eine Umweltkatastrophe verursachte.
Binakayan

Binakayan, or Binacayan, is a geographic region of the Philippines located between the Imus River on the north and east, Bacoor Bay on the west and the Imus on the south in the Province of Cavite. Because it includes the mouth of the Imus River, it is a significant waterbird site and watershed. It is a populated district located within the northeast corner of the present-day town of Kawit and includes the barangays Balsahan-Bisita, Binakayan-Aplaya, Binakayan-Kanluran, Congbalay-Legaspi, Manggahan-Lawin, Pulvorista, Samala-Marquez and Tramo-Bantayan. See also Battle of Binakayan–Dalahican St. Michael the Archangel Parish of Binakayan References
Сингер (корпорация)

Корпорация „Сингер“ (англ. Singer Corporation) е производител на шевни машини. История Основана е като I.M. Singer & Co. през 1851 от Исак Мерит Сингер съвместно с нюйоркския адвокат Едуард Кларк, регистрирана в Ню Йорк. Нейното седалище днес е в Ла Върн, Тенеси. Вижте също Сингер Билдинг
Singer Corporation

Singer Corporation és un fabricant nord-americà de màquines de cosir de consum, establert per primera vegada com I. M. Singer & Co. el 1851 per Isaac M. Singer amb l'advocat de Nova York Edward C. Clark. Més coneguda per les seves màquines de cosir, va ser rebatejada com a Singer Manufacturing Company el 1865, després com a Singer Company el 1963. Té la seu a La Vergne, Tennessee, prop de Nashville. La seva primera gran fàbrica per a la producció en massa es va construir el 1863 a Elizabeth, Nova Jersey. Presidents Isaac Merritt Singer (1851-1863) Inslee Hopper (1863-1875) Edward S. Clark (1875-1882) George Ross McKenzie (1882-1889) Frederick Gilbert Bourne (1889-1905) Sir Douglas Alexander (1905-1949) Milton C. Lightner (1949-1958) Donald P. Kircher (1958-1975) Joseph Bernard Flavin (1975-1987) Paul Bilzerian (1987-1989) James H. Ting (1989-1997) Steve Goodman (1998-2004) L'edifici Singer La seu de l'empresa estava a l'Edifici Singer, dissenyat per l'arquitecte Ernest Flagg, que també va dissenyar dues famoses residències per a Bourne. Construït en 1906 a Nova York durant l'etapa de Bourne, aquest edifici (derruït en 1968) va ser en la seva època l'edifici més alt del món. A més de les seves obres a Amèrica del Nord, l'empresa va crear el major rellotge del món a la seva fàbrica de Clydebank, que va estar oberta entre 1885 i 1984. Diversificació L'empresa es va diversificar en els anys 1960, comprant l'empresa de calculadores Friden en 1965, Packard Bell Electronics en 1966 i General Precision Equipment Corporation en 1968. En aquesta última s'incloïen Librascope i The Kearfott Company, Inc. En 1987 Kearfott va ser dividida, sent la Kearfott Guidance & Navigation Corporation venuda a la Astronautics Corporation of America en 1988. La divisió de sistemes electrònics va ser adquirida per GEC-Marconi en 1990 i rebatejada com GEC-Marconi Electronic Systems, mentre que la divisió de màquines de cosir va ser venuda en 1989 a Semi-Tech Microelectronics, una empresa de Toronto. Situació en 2006 Actualment la Singer Corporation fabrica diversos tipus de productes de consum, incloent màquines de cosir electròniques. És ara part de SVP Worldwide, propietària també de les marques Pfaff i Husqvarna Viking i que al seu torn és propietat de Kohlberg & Company. Galeria d'imatges Referències
Singer (firma)

Firma The Singer Company je americký výrobce šicích strojů, Založil ji v roce 1851 pod názvem I.M. Singer & Company podnikatel a vynálezce Isaac Merritt Singer a newyorský právník Edward C. Clark. Během krátké doby se stala jedním z největších výrobců šicích strojů na světě. V roce 1865 se název změnil na Singer Manufacturing Company, v roce 1963 pak na současný The Singer Company. Společnost má sídlo ve městě La Vergne v Tennessee, poblíž Nashville. První velká továrna firmy byla postavena v roce 1863 v Elizabeth ve státě New Jersey. Na počátku 70. let 20. století společnost zaměstnávala 120 000 lidí po celém světě a roční tržby činily 2,5 miliardy dolarů. Od roku 2004 je Singer, stejně jako společnosti Husqvarna Viking nebo PFAFF, vlastněna firmou SVP Worldwide sídlící v Hamiltonu na Bermudách. Prezidenti firmy Isaac Singer (1851–1863) Inslee Hopper (1863–1875) Edward C. Clark (1875–1882) George Ross McKenzie (1882–1889) Frederick Gilbert Bourne (1889–1905) Sir Douglas Alexander (1905–1949) Milton C. Lightner (1949–1958) Donald P. Kircher (1958–1975) Joseph Bernard Flavin (1975–1987) Paul Bilzerian (1987–1989) Iftikhar Ahmed (1989–1997) Stephen H. Goodman (1998–2004) Odkazy Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Singer (Unternehmen) na německé Wikipedii a Singer Corporation na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Singer na Wikimedia Commons
Singer Corporation

Singer Corporation es una empresa fabricante de máquinas de coser estadounidense, fundada como I.M. Singer & Co. en 1851 por Isaac Merrit Singer con el abogado neoyorquino Edward S. Clark. Principalmente conocida por sus máquinas de coser, fue rebautizada como Singer Manufacturing Company en 1865, y luego como The Singer Company en 1963. Originalmente, toda su producción se realizaba en sus instalaciones en la ciudad de Nueva York. Actualmente, su sede está en La Vergne, Tennessee, cerca de Nashville. Presidentes Isaac Merritt Singer (1851-1863) Inslee Hopper (1863-1875) Edward S. Clark (1875-1882) George Ross McKenzie (1882-1889) Frederick Gilbert Bourne (1889-1905) Sir Douglas Alexander (1905-1949) Milton C. Lightner (1949-1958) Donald P. Kircher (1958-1975) Joseph Bernard Flavin (1975-1987) Paul Bilzerian (1987-1989) James H. Ting (1989-1997)​ Steve Goodman (1998-2004)​ El edificio Singer La sede de la empresa estaba en el Edificio Singer, diseñado por el arquitecto Ernest Flagg, que también diseñó dos famosas residencias para Bourne. Construido en 1906 en Nueva York durante la etapa de Bourne, este edificio (derruido en 1968) fue en su época el edificio más alto del mundo. Además de sus obras en Norteamérica, la empresa creó el mayor reloj del mundo en su fábrica de Clydebank, que estuvo abierta entre 1885 y 1984. Diversificación La empresa se diversificó en los años 1960, comprando la empresa de calculadoras Friden en 1965, Packard Bell Electronics en 1966 y General Precision Equipment Corporation en 1968. En esta última se incluían Librascope y The Kearfott Company, Inc. En 1987 Kearfott fue dividida, siendo la Kearfott Guidance & Navigation Corporation vendida a la Astronautics Corporation of America en 1988. La división de sistemas electrónicos fue adquirida por GEC-Marconi en 1990 y rebautizada como GEC-Marconi Electronic Systems, mientras que la división de máquinas de coser fue vendida en 1989 a Semi-Tech Microelectronics, una empresa de Toronto.​ Situación en 2006 Actualmente la Singer Corporation fabrica varios tipos de productos de consumo, incluyendo máquinas de coser electrónicas. Es ahora parte de SVP Worldwide, propietaria también de las marcas Pfaff y Husqvarna Viking y que a su vez es propiedad de Kohlberg & Company. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Singer Corporation. Singer Corporation: Página oficial (en inglés). Singer Corporation Worldwide: Página oficial (en inglés). Singer Memories: historia de la empresa (en inglés). Singer sewing machine: números de serie y fechas de las máquinas de coser Singer (en inglés). Singer sewing machine blog: imágenes e historia de las máquinas de coser Singer (en inglés). Sewing Machines, Historical Trade Literature: Bibliotecas de la Smithsonian (en inglés). Singer Sewing Company South Africa (en inglés). Manuales de máquinas de coser singer Resumen del trayecto histórico de Singer Máquinas de coser familiares Singer: recomendaciones y opiniones
Singer Corporation

De Singer Corporation, gevestigd als I.M. Singer & Co. in 1851 door Isaac Merritt Singer is het bekendst om zijn naaimachines. De firma, met de bekende rode S' als symbool, begon klein, met heel wat patentproblemen. Die werden behandeld door de advocaat en compagnon Edward Clark, terwijl Singer zelf op dorpsfeesten en jaarmarkten reclame maakte voor de nieuwe machine. In 1856 werden evenwel al 2.564 toestellen verkocht, in 1860 12.000 naaimachines. De naam werd in 1865 gewijzigd in Singer Manufacturing Company toen Clark Singer uit de directie werkte. Van oorsprong stonden alle fabrieken in New York maar verkoopkantoren in Parijs en Rio de Janeiro stimuleren de internationale groei van het bedrijf. Voor de Europese markt werd in 1883 in Kilbowie (Schotland) een grote fabriek opgericht die 12.000 werknemers zou tewerkstellen. Frederick Gilbert Bourne (1851-1919), hoofd van het bedrijf rond het begin van de twintigste eeuw, maakte het bedrijf tot een van de eerste wereldwijde concerns, met detailhandels en reparatiecentra, en richtte daarbij ook fabrieken in andere landen op. Het hoofdkwartier van het bedrijf was gevestigd in de Singer Building, ontworpen door Ernest Flagg. Van de afwerking in 1908 tot 1909 was dit het hoogste gebouw ter wereld. Het gebouw werd in 1968 afgebroken. In 1961 was het hoofdkwartier van het bedrijf al verhuisd naar La Vergne. In 1927 introduceerde het bedrijf de Singer Sewing Centres, opleidingscentra waardoorheen de jaren honderdduizenden huisvrouwen op Singer-apparatuur cursussen volgden in naaitechnieken. In 1973 kreeg het bedrijf een notering op de London Stock Exchange. Het bedrijf heeft 120.000 werknemers en een omzet van meer dan 2 miljard dollar. Het bedrijf bestaat thans nog steeds en produceert onder andere elektronische naaimachines. In 2006 vormt het bedrijf samen met Husqvarna en Pfaff SVP Worldwide, gevestigd op Bermuda. Trivia In 1968 sponsorde Singer samen met de omroep NBC een muzikale special van Elvis Presley. Deze is bekend geworden als de 68 Comeback Special. Elvis maakte hiermee een comeback als zanger na jaren van acteren in muziekfilms. Externe links (en) De website van de Singer Corporation (nl) Singer Belgique - België (en) De website SVP Worldwide
Singer (symaskiner)

The Singer Company är ett amerikanskt företag som tillverkar symaskiner, grundat 1851 av Isaac Merrit Singer. Företaget blev 1853 världens första industriella tillverkare av symaskiner för hemmabruk, och var också först med den elektriska symaskinen år 1889. Singer ingår sedan 2006 i koncernen SVP Worldwide (tillsammans med Husqvarna Viking och Pfaff), vilken i sin tur ägs av Kohlberg & Company. SVP Worldwides nuvarande säte är i La Vergne utanför Nashville i Tennessee. Singers förra huvudkontor i Singer Building på Manhattan i New York var då det öppnade 1908 världens högsta hus. Isaac Merritt Singer konstruerade sin symaskin 1850. Dess grundteknik var densamma som i dagens symaskiner, med över- och undertråd för stygn med raksöm. Nytt för Singers maskin var bland annat att den drevs med en fotpedal, till skillnad från tidigare modeller som drivits med en handvev. Singers symaskiner blev snabbt dominerande inom USA. Vid 1855 hade Singer-fabriken blivit världens största företag inom sömnad, och samma år blev de också världens första internationella företag då de lanserades i Paris. Singer kom att dominera symaskinsmarknaden över hela världen under 1800-talet, vilket gjorde märket Singer synonymt med ordet symaskin. Vid den här tidpunkten var symaskiner dyra, vilket ledde till att Singer 1856 införde världens första avbetalningssystem, med handpenning vid inköpet följt av delbetalningar i mindre rater. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Singer. Singer Sewing Company Singers internationella webbplats Singer i Sverige
KCC Mall of Cotabato

KCC Mall of Cotabato is a shopping mall owned by KCC Malls with a gross floor area of 180,020 m2 (1,937,700 sq ft). It is the largest KCC Mall in its 4 branches, and third largest mall in Mindanao, and the 24th largest mall in the Philippines. The four storey mall lies within a 6-hectares space in a 19 hectares commercial complex, additionally the Mall complex has an annex building for warehouse with 20,000 sqm floor area lies in a 3-hectare lot located along Jose Lim Senior Street. It is located along Sinsuat Avenue corner Quezon Avenue, Cotabato City, Bangsamoro Region, Philippines. The total investments to build the KCC Mall of Cotabato was 10 billion pesos. History In 2016, clearing operations has already been ongoing for a future KCC Malls in Cotabato City. The KCC Mall of Cotabato City had its groundbreaking ceremony on October 28, 2018, during the term of Mayor Cynthia Guiani-Sayadi. The residents of the area were relocated at a housing community known as Cynthia Village in Barangay Tamontaka II. Construction was temporarily halted for the conduct of the 2019 Philippine elections. The mall was inaugurated on April 1, 2025, and was opened to the public the following day. Features The mall anchors KCC Department Store, KCC Supermarket, Kainan sa KCC, KCC Home, KCC Pharmacy, KCC Events and Convention Center. The mall features eight state-of-the-art cinemas capable for 3D movies, including a Dolby Atmos Cinema (C5) and a VIP Cinema. Cinema Featuring 6 regular cinema, 1 Dolby Atmos Cinema and 1 VIP Cinema with Lazy Boy Coach. Cinema 1–4, 6-7: Regular Cinema Cinema 5: Dolby Atmos cinema Cinema 8: VIP a Directors Lounge with Lazy-boy Chairs Convention and Events Center Largest convention center in Cotabato City with an area of 3,400 square meters that can accommodate of up to 4,300 audience or 1,800 seating capacity and 2,500 standing audience. One of the recent artist performed in the Convention Center is the international singer David Pomeranz, P-Pop group BGYO, PBB Collab Kapamilya Housemates, PBB Collab 2.0 Kapamilya Housemates, Donny Pangilinan, and Belle Mariano. Gallery References
Plaza Rajah Sulayman

Plaza Rajah Sulayman, also known as Rajah Sulayman Park, is a public square in Malate, Manila. It is bounded by Roxas Boulevard to the west, San Andres Street to the south, and Remedios Street to the north. The plaza is considered the center of Malate as it fronts the Malate Church, the main church of the district. The square is named after Rajah Sulayman, the late 16th-century sovereign of the Kingdom of Maynila. A statue of Rajah Sulayman sculpted by Eduardo Castrillo in 1976 is also located at the plaza. History In Spanish colonial times, the plaza was a simple open field located between the shores of Manila Bay and the Malate Church, ending at a beach which used to be a popular bathing area. However, during American rule, the plaza was cut off from the coastline due to land reclamation works undertaken for the construction of what is now Roxas Boulevard. The plaza was last renovated in 2002, during the administration of Mayor Lito Atienza, as part of a citywide urban beautification program aimed at making Malate a prime tourist area, which involved the installation of a new dancing fountain. A large signaled pedestrian crossing connects the plaza to the Baywalk, which had been criticized for worsening traffic along Roxas Boulevard. In part because of the 2002 renovations, Plaza Rajah Sulayman had been regarded as the new center of Malate nightlife, which traditionally is associated with the Remedios Circle further inland, as well as Manila's lovers' lane. The plaza is also regarded as a prime spot to watch the famous sunsets of Manila Bay. However, the election of Alfredo Lim as mayor of Manila in 2007 and his subsequent closure of establishments along the Baywalk—of which the plaza was considered a part—have put into question this reputation: columnist Ducky Paredes has noted that the closure of the Baywalk has done more harm for the city than good. Events GMA Network utilized the venue from 2004 to 2006, most especially for special episodes of SOP and its countdown television specials aired every New Year's Eve from Jive to '05 (2004–2005) to Cheers to '07 (2006–2007) References
Plaza Rajah Sulayman

La plaza Rajah Sulayman, también conocida como el Parque Rajah Sulayman, es una plaza pública de Malate, Manila, Filipinas.​ Está delimitada por el Bulevar Roxas hacia el oeste, la calle San Andrés, al sur y la calle Remedios al norte. La plaza se considera el centro de Malate ya que está al frente de la Iglesia Malate, la iglesia principal del distrito. En tiempos de la colonia española, la plaza era un campo abierto sencillo situado entre las orillas de la bahía de Manila y la Iglesia Malate, terminando en una playa, que solía ser una zona de baño popular. Véase también Plazas urbanas por tamaño Espacio urbano Plaza Mayor Referencias
TLC Park

The Taguig Lakefront Community Park, popularly known as the TLC Park, is a park located at the eastern coast of Taguig, Philippines. The park stretches along the eastern coast of C-6 Road in barangays Lower Bicutan and New Lower Bicutan, facing Laguna de Bay. It is also known as Lakeshore. The site of the park was a former dumpsite before the park's inauguration in 2014. Facilities The park has a koi pond, an outdoor basketball court, and an activity area. Mercado del Lago The Mercado del Lago is the first floating food court in Metro Manila. It has an area of 5,000 square metres (0.50 ha) and contains a nipa hut floating restaurant, specialized food stalls and a common dining area with 500 seating capacity, an outdoor cinema, a children's playground, a souvenir shop, and an area for recreational activities which include fishing, boating, jogging, biking, skating, and wall climbing. TLC Playpark The TLC Playpark is a 3,000 square meter playpark that features play structures such as the giant slide, pirate ship, eagle climber, play mantis, fish bone equipment, web climber, giraffe play equipment, swing tree and sunflower swing, bird and lovers seesaws, musical instruments, and even food merchants. TLC Village The TLC Village at the park hosts a variety themed events annually such as Love at the Park (every Valentine's Day), The Life of Christ (every Holy Week), and the Christmas by the Lake (Christmas season). Activities Recreation The Mercado del Lago has a recreational area with activities for fishing, boating, jogging, biking, skating, and wall climbing. Concerts and performances TLC Park has been the site of a lot of concerts in the city. The Taguig Music Festival was first held in April 2024 in TLC Park. In 2025, to celebrate Valentine's Day, the TLC Heart Beats was held at the concert grounds of the park, with live performances from local artists within the city. References
Arcidiecéze manilská

Arcidiecéze manilská (latinsky Archidioecesis Manilensis) je římskokatolická metropolitní arcidiecéze, sídlo manilské církevni provincie. Má sídlo ve městě Manila a katedrálu Neposkvrněného Početí v Manile. Jejím arcibiskupem je od 25. března 2021 kardinál Jose Fuerte Advincula. Stručná historie Biksupství v Manile bylo založeno v roce 1579 a již roku 1596 jej papež Klement VIII. povýšil na arcidiecézi. Související články Římskokatolická církev na Filipínách Seznam manilských biskupů a arcibiskupů Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Arcidiecéze Manila na Wikimedia Commons Stránky arcidiecéze (anglicky) Údaje na stránkách o katolické hierarchii catholic-hierarchy.org