NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Knox United Methodist Church

Knox United Methodist Church is known to be the first Filipino United Methodist Church in the Philippines located along Rizal Avenue in Santa Cruz, Manila. History The first Protestant worship service in the Philippines was held in Manila on August 28, 1898, officiated by Rev. George C. Stull, a Methodist chaplain and a member of the Montana Annual Conference. American and Filipino soldiers attended said service. In March 1899, Bishop James M. Thoburn visited Manila and organized a Methodist group into a charge affiliated with the Singapore District of the Malaysia Mission Conference. Early years Formerly known as the Knox Memorial Church, the church evolved into two worshiping congregations, the English congregation under Arthur Prautch and the Spanish congregation under Nicolas V. Zamora. Knox UMC was also the first permanent Methodist structure built in the Philippines. The Philippine government donated large parcel of land at Calle Cervantes (Rizal Avenue) in Manila where a small chapel was built, known as the Cervantes Methodist Church. In 1906, a large permanent church structure was built under the supervision of Reverend M.A. Rader, the same site where Knox UMC presently stands. The church was first named as "First Methodist Church", and the original cornerstone bears its name. It was changed to Knox Memorial Methodist Church, named after Henry Knox who spearheaded the church construction and donated $15,000. World War II Knox remained a Filipino Church, not until the liberation of Manila in 1945 between the Allied and Japanese troops. The Central United Methodist Church was totally destroyed by the war and its congregation was transferred to Knox that formed the Knox-Central Church. During this time, the English service congregation grew rapidly. In 1949 Central UMC was re-established at its original site in T.M. Kalaw Street, Manila. Another milestone The second half of the 20th century marked as striking increase in Knox UMC's membership. Thus, this required a bigger space for worship. In 1948, plans were made for its reconstruction and the main sanctuary was completed first in 1953. Reconstruction underwent several phases because new facilities were added (especially for Sunday School), which was completed in 1964. Services and other activities See also The United Methodist Church Philippines Central Conference (United Methodist Church) Central United Methodist Church (Manila) Cornerstone United Methodist Church External links Official website Pinoy Metodista - United Methodist Church in the Philippines Official website of The UMC - Manila Episcopal Area Official website of The UMC - Baguio Episcopal Area The Story of Methodism in the Philippines Official site of Central United Methodist Church References "History of Knox UMC: 1898-2005." Knox United Methodist Church, 2005. https://web.archive.org/web/20080607181801/http://www.knoxumc.com/history.htm (Accessed on September 11, 2007). External links Media related to Knox United Methodist Church in Manila at Wikimedia Commons
Pagadian Airport

Pagadian Airport (IATA: PAG, ICAO: RPMP), classified Principal Airport Class 1 or major domestic by the Civil Aviation Authority of the Philippines (CAAP), is an airport serving the city of Pagadian, the rest of the province of Zamboanga del Sur, and the province of Zamboanga Sibugay in the Philippines. The CAAP is the arm of the Department of Transportation which operates all the airports in the Philippines except the major international airports. The airport is located approximately 5 kilometers from the city center and is situated in Barangays Muricay and Tiguma in Pagadian. Airlines and destinations Renovation and re-opening In 2006, the airport underwent a PHP 379.46 million (US$8.72 million) rehabilitation and facility upgrade and was completed in December 2009. On October 9, 2009, President Gloria Macapagal Arroyo inaugurated the renovated airport. The first aircraft to land on the rehabilitated runway was a Fokker 70 of the Philippine Air Force carrying the Presidential Security Group (PSG) followed by a chartered Dornier 328 of the Royal Star Aviation with tail number RP-C8328 carrying the presidential entourage. The chartered jet from San Miguel Corporation with tail number RP-C8576 which served as the presidential jet was last to land. The airport officially recommenced commercial operation on April 27, 2010, accommodating the first Cebu Pacific flight from Cebu City to Pagadian. The same airline also sent a plane from Manila to Pagadian on June 9, 2010, which commenced the airline's Pagadian to/from Manila flight offering. Under Aquino's PPP program, the airport was entitled to a 42 million subsidy for upgrading of its facilities. This includes extension of runway, widening of taxiway, rehabilitation and improvement of passenger terminal building, improvement and expansion of vehicular parking area, construction of drainage system, and construction of perimeter fence. The airport suspended operations on April 15, 2024 to fix cracks on parts of the runway. The closure was to last for one month. References External links Pagadian.org - "Pagadian Airport Almost Done"
Aeropuerto de Pagadían

El Aeropuerto de Pagadían​ (en tagalo: Paliparan ng Pagadian; en cebuano: Tugpahanan sa Pagadian) (IATA: PAG, ICAO: RPMP) clasificado Aeropuerto Principal Clase 1 o doméstico mayor por la Autoridad de Aviación Civil de Filipinas ( CAAP ) , es el aeropuerto que sirve la ciudad de Pagadían, y al resto de la provincia de Zamboanga del Sur , y la provincia de Zamboanga Sibugay en la isla de Mindanao en el extremo sur de Filipinas. La CAAP es el brazo del Departamento de Transportes y Comunicaciones, que opera en todos los aeropuertos en Filipinas , excepto los principales aeropuertos internacionales . El aeropuerto está situado a unos 5 kilómetros del centro de la ciudad y está situado en los Barangays Muricay y Tiguma en Pagadían. En 2006, el aeropuerto fue sometido a una rehabilitación y expansión con un valor 379460000 de pesos filipinos (8,72 millones de dólares estadounidenses), en virtud de la necesidad de la actualización de instalaciones. El proyecto se completó en diciembre de 2009. El 9 de octubre de 2009, la expresidenta Gloria Macapagal Arroyo, inauguró el aeropuerto renovado. Véase también Aeropuerto Aeropuerto Internacional Ninoy Aquino Referencias
Aeroportul Pagadian

Aeroportul Pagadian (IATA: PAG, ICAO: RPMP) este un aeroport din Pagadian⁠(d), Zamboanga del Sur⁠(d), Zamboanga Peninsula⁠(d), Filipine ce deservește zona Pagadian⁠(d)​. Aeroportul a fost tranzitat în 2022 de 302.856 de pasageri. A fost numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 5 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Este operat de Civil Aviation Authority of the Philippines⁠(d). Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Себу (остров)

Себу (на тагалог: Sebu) е остров в централната част на Филипинския архипелаг, разположен между море Камотес на изток и море Висаян на север, територия на Филипините. Площта му е 4468 km², а заедно с малките острови (Бантаян, Камотес и др.), влизащи в състава на едноименната провинция, около 5100 km². Дължината му от север-североизток на юг-югозапад е 225 km, а ширината – до 36 km. Населението му към 2020 г. е 3 325 000 души. На запад протокът Таньон го отделя от остров Негрос, а на югоизток протокът Бохол – от остров Бохол. Релефът му е предимно планински, с максимална височина 1073 m. Изграден е основно от диорити и кристалинни шисти, които са припокрити с пясъчници, глинести шисти и варовици. На много места покрай бреговете му има коралови рифове. Разработват се находища на медна руда и кафяви въглища. Климатът е субекваториален, с равномерно овлажнение целогодишно – около 1500 mm годишна сума на валежите. Планините на острова са покрити с влажни тропични гори, а подножията им са заети от ливади и пасища. Тесните крайбрежни равнини са земеделски усвоени, като основни селскостопански култури са: царевица, захарна тръстика, ориз, тютюн, манго. Развит е и риболовът. Най-голям град (втори по големина във Филипините) и административен център на провинцията е Себу, разположен на източното му крайбрежие. Източници
Cebu

Cebu (en cebuà Sugbo, en castellà Cebú), també anomenada «la Reina del Sud», és una illa de l'arxipèlag de les Visayas, a les Filipines. És l'illa principal de la província de Cebu, a la regió VII o de les Visayas Centrals. Se situa entre les illes de Luzon, al nord; Bohol i Leyte a l'est, separades per l'estret de Cebu; Mindanao, al sud, i Negros i Palawan a l'oest. Es troba a 630 km de Manila, la capital de l'estat. Les ciutats principals en són Cebu, la capital; Bogo, San Remigio, Medellín i Daanbantayan. Té una forma allargada, amb uns 225 km de longitud i 35 km d'amplada. L'extensió de l'illa és de 4.422 km² i l'any 2015 tenia una població d'uns 4.600.000 habitants. Enllaços externs «Cebu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia. Dades de Cebu Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. (anglès)
Cebu (île)

Cebu, en cebuano Sugbo, est une des plus grandes îles des Philippines située au centre du pays entre Mindanao au sud et Luçon au nord. Sa plus grande ville est Cebu, capitale de la province du même nom. De forme allongée, elle s'étire sur 225 kilomètres de longueur pour une largeur maximale de 35 kilomètres. Géographie L'île de Cebu se situe en mer des Philippines, plus précisément en mer de Visayan, une mer intérieure de l'archipel philippin. Elle est étroite, densément peuplée (les Cebuanos) et s'étend sur près de 200 kilomètres du nord au sud et sur une quarantaine de kilomètres d'est en ouest dans sa plus grande largeur. Elle est traversée, dans le sens de la longueur, par une épine dorsale montagneuse culminant à 1 108 mètres au mont Cabalasan. Son climat est tropical. La ville principale, centre administratif et deuxième zone portuaire des Philippines, est Cebu, qui compte près de 700 000 habitants. En incluant les villes adjacentes de Mandaue et Lapu-Lapu (Mactan), l'agglomération de Cebu constitue le deuxième ensemble urbain du pays après celui de la capitale Manille. L'aéroport international de Mactan-Cebu est situé sur l'île de Mactan, à une trentaine de minutes du centre-ville de Cebu. Cebu-Mandaue sont reliées à Mactan par deux ponts routiers qui franchissent le bras de mer séparant les îles de Mactan et de Cebu. Histoire C'est le 7 avril 1521 que Fernand de Magellan débarque à Cebu. Il est accueilli par Rajah Humabon, roi de Cebu, qui se convertit au catholicisme dès le 14 avril avec 700 indigènes. Magellan, cependant, a échoué à revendiquer l'île pour la couronne d'Espagne, ayant été tué par le roi de l'île de Mactan Lapu-Lapu le 27 avril 1521 lors de la bataille de Mactan. Le 27 avril 1565, l'Espagne menée par Miguel López de Legazpi commence la colonisation de la région avec le frère augustinien Andrés de Urdaneta. Les Espagnols établissent alors des colonies, développent le commerce et rebaptisent la ville « Villa del Santísimo Nombre de Jesús » (Village du Nom le plus saint de Jésus) le 1er janvier 1571. Pendant les six années d'exploration de l'archipel et de sa région, Cebu était la capitale des Indes orientales espagnoles. Économie L'île de Cebu est un poids lourd dans le secteur de la construction navale avec la présence d’entreprises comme Tsuneishi Heavy Industries et Austal Philippines, situées à Toledo. Démographie Culture Références Liens externes Portail des Philippines Portail des îles Portail de l’océan Pacifique
Cebu

Cebu (kiejtve: Szebu, szebuano nyelven: Lalawigan sa Sugbo, filippínó nyelven: Lalawigan ng Cebu) a Fülöp-szigetek középső részén a Visayan-szigetek egyike. Gazdaságában jelentős a rizs, cukornád és gabonafélék termesztése, a bányászat, a kikötői forgalom, továbbá az informatikai szektor és a turizmus. Cebu már jóval a portugál és spanyol telepesek megérkezése előtt sűrűn lakott, gazdag sziget volt. Ferdinand Magellan felfedező 1521-ben érkezett meg ide. Egykor erdő borította felvidéki területeit mára művelés alá vonták, ami több helyen súlyos talajeróziót okozott. Főbb adatok Főbb beszélt nyelvek: elsődleges nyelv: szebuano. További nyelvek: tagalog, angol, spanyol. Napkelte 6:00 körül, naplemente 18:00 körül, egész éven át. Népesség Városok A sziget két legnagyobb városa: Cebu és Mandaue. További nagyobb város Mandauéval szemben, a közeli Mactan szigetén Lapu-Lapu. Itt található Cebu nemzetközi repülőtere. További városok: Bogo City Carcar City Danao City Naga City Talisay City Toledo City Éghajlat A sziget éghajlata trópusi. Száraz évszak: novembertől januárig Esős évszak: februártól októberig Átlagos csapadékmennyiség : 1500 mm / év Az átlagos páratartalom : 83% Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Cebu című angol Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Ez a szócikk részben vagy egészben az Isla_de_Cebú című spanyol Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Források Readers Digest: Guide to Places of the World, 1995
Cebu (eiland)

Cebu is met 4422 km² het op acht na grootste eiland van de Filipijnen en onderdeel van de Visayas-eilandengroep. Cebu City is de grootste stad van het eiland en tevens de hoofdstad van de provincie Cebu. De provincie omvat naast het eiland Cebu 167 kleinere naburige eilanden. Geografie Bestuurlijke indeling Het eiland Cebu is het grootste eiland van de provincie Cebu. Op het eiland liggen 9 steden en 36 gemeenten. Steden Bogo Carcar Cebu City Danao Mandaue Naga Talisay Toledo Gemeenten Topografie en landschap Het eiland Cebu ligt in de eilandengroep Visayas centraal in de Filipijnse archipel tussen 9°25' en 11°15' noorderbreedte en tussen 124°5' en 123°13' oosterlengte. De afstand van Manilla tot Cebu City, midden op het eiland, is hemelsbreed ongeveer 570 km. Cebu heeft de vorm van een sigaar en strekt zich over een lengte van 225 kilometer uit van het noordoosten naar het zuidwesten. De maximale breedte van het eiland is zo'n 35 kilometer. Ten westen van Cebu ligt het eiland Negros, ten oosten ligt het eiland Leyte en ten zuidoosten ligt Bohol. Om Cebu heen liggen 167 kleinere eilandjes. Enkele van deze eilanden zijn Mactan en Olango in het oosten, de Camotes-eilanden in het noordoosten en Bantayan in het noorden. Cebu staat bekend om de smalle kuststroken en een heuvelachtig tot bergachtig binnenland. De heuvels en bergen lopen van noord tot zuid over het midden van het eiland. De hoogste toppen zijn meer dan 1000 meter hoog. De gemeenten Bogo, San Remigio, Medellin en Daanbantayan in het noordelijkste puntje zijn voornamelijk vlak. Mensen en cultuur Taal De bewoners van het eiland spreken Cebuano. Daarnaast spreken veel mensen net als in de overige delen van het land ook Engels. Bezienswaardigheden De Kawasan-watervallen, in de bossen bij Badian; Basilica minore del Santo Niño, Cebu City; Magellan's Cross, Cebu City.
Cebu

Cebu – wyspa w środkowej części Filipin pomiędzy cieśninami Cebu i Tañon; otoczona 167 mniejszymi wysepkami. Długość 217 km, szerokość do 32 km; powierzchnia 4422 km², 3 miliony mieszkańców (najgęściej zaludniona wyspa Filipin). Powierzchnia górzysta, z kilkoma szczytami ponad 700 m n.p.m. (najwyższy 1073 m n.p.m.), na wybrzeżu wąskie, żyzne niziny z uprawą kukurydzy, tytoniu, trzciny cukrowej, bawełny, palmy kokosowej. Wydobycie węgla brunatnego, rud miedzi, złota i srebra; przemysł włókienniczy, spożywczy (rafinacja cukru), rybołówstwo. Wyspa jest znana też jako miejsce śmierci Magellana. Główne miasta to: Cebu City, Danao, Talisay, Mandaue. Zobacz też język cebuański
Cebu (ilha)

Cebu é uma ilha das Filipinas, a oeste do mar de Camotes. É uma ilha província das Filipinas, situada na Região Central das Visayas. A sua capital é Cebu. É uma ilha estreita que se estende por 225 km de norte a sul e cercada por 167 ilhas menores, incluindo Ilha Mactán, Bantayan, Daanbantayan, etc. Cebu é uma das províncias mais desenvolvidas do país. O Sector Metropolitano de Cebu (que inclui Mandaue e a Lapu-Lapu) é o segundo do país, apenas atrás da Grande Manila. Conta com o Aeroporto Internacional Mactán-Cebú, na Lapu-Lapu, a 30 minutos do centro da cidade de Cebu. Foi nesta ilha que Fernão de Magalhães foi morto. Referências
Себу

Себу́ (таг. и англ. Cebu, исп. Cebú, себ. Sugbo) — остров в центральной части Филиппинского архипелага. Основной остров провинции Себу. Площадь — 4408 км². Население — 3 332 585 человек (2020). Одноимённый административный центр острова является старейшим городом на Филиппинах. География С запада пролив Таньон отделяет Себу от острова Негрос, с востока пролив Себу от острова Бохол, на северо-востоке море Камотес отделяет от острова Лейте. Остров окружают 167 небольших островов, наиболее крупные из них Мактан, Бантаян, Малапаскуа, Оланго и архипелаг Камотес. Климат Климат тропический — жаркий и влажный, среднегодовая температура +26,5 °C. С мая по октябрь на островах дует юго-западный муссон «хабакат», в ноябре-апреле — сухие ветры «амихан». Рельеф Рельеф Себу представлен известняковыми плато, прибрежными равнинами, пологими холмами и горными хребтами, пересекающими остров на юге и севере. Горы достигают высоты более 1000 м. В юго-западной части острова находятся водопады, в том числе самый известный водопад Кавасан. История Первое посещение европейцев зафиксировано в 1521 году в ходе первого кругосветного плавания под руководством Фернана Магеллана, который вскоре был убит вождём соседнего острова по имени Лапу-Лапу. На острове Мактан имеются памятники Магеллану и убившему его вождю. Природные ресурсы На острове выращивают кукурузу, табак, хлопок, сахарный тростник, кокосовую пальму. Добывают бурый уголь, медь, золото, серебро. Примечания Ссылки Официальный сайт правительства провинции Себу (англ.). Архивировано из оригинала 1 мая 2017 года.
Себу (острів)

Себу́ (англ. Cebu, себ. Sugbo) — острів у складі Філіппінського архіпелагу. Головний острів провінції Себу. Площа 4467,5 км2. Населення — 4 167 320 осіб. Адміністративний центр острова — місто Себу — друге за розміром місто Філіппін. Географія Розташований в центрі Вісайських островів, на схід від острова Негрос; ще далі на схід знаходиться острів Лейте, а на південному сході — острів Бохол. З двох сторін Себу оточують протоки Себська (між островами Себу та Бохол) і Таньйонська (між островами Себу та Негрос). Острів Себу розташований між 9°25’ пн.ш. і 11°15’ пн.ш. та між 123°13’ сх.д. і 124°5’ сх.д., в центрі Філіппінського архіпелагу. Себу — довгий вузький острів, що простягається на 225 км з півночі на південь, його оточують 167 невеликих острівців, у тому числі Мактан, Бантаян, Малапаскуа, Оланго і Комотські острови. Клімат Клімат тропічний — жаркий та вологий, середньорічна температура +26,5 °C. З травня по жовтень на островах дме південно-західний мусон «хабакат», а в листопаді-квітні — сухі вітри «аміхан». Туризм Острів Себу вважається елітним курортом. Тут знаходяться шикарні готелі, SPA-салони, одні з найкращих на Філіппінах ресторани. Примітки Посилання Офіційний сайт уряду провінції Себу (англ.) Острів Себу (рос.) на порталі Филиппины.RU Філіппіни. Найкращі курорти.
Cementerio de La Loma

El Cementerio de La Loma​ (también llamado Campo Santo de La Loma o Cementerio católico de La Loma) fue inaugurado en 1884 y se encuentra en su mayor parte en la ciudad de Manila y la parte noroeste de Caloocan en Filipinas. El cementerio de La Loma es el cementerio más antiguo de Manila con una superficie de poco menos de 54 hectáreas (84 fanegas). Fue inaugurado en 1884 y fue originalmente conocido como «Cementerio de Binondo» y el área estaba entonces bajo la jurisdicción de Santa Cruz durante el período colonial español. Las autoridades españolas advirtieron a los rebeldes filipinos que una vez que se unieron a la sublevación, ya no podían ser enterrados en cementerios católicos en la tierra consagrada como La Loma y por lo tanto negaron lo que entonces se consideraba un entierro "decente" en el momento de su muerte. El Campo Santo de La Loma es uno de los pocos sitios que escaparon a quedar en ruinas durante la Segunda Guerra Mundial en 1945 durante la Batalla de Manila, donde la mayor parte de la arquitectura de la ciudad fue destruida. Eso deja al cementerio como una pieza fundamental del patrimonio histórico y arquitectónico del país. Véase también Monumento funerario Panteón Necrópolis Referencias
Cimetière La Loma

Le cimetière La Loma, autrefois appelé cimetière de Binondo, se situe à Caloocan, dans le Grand Manille aux Philippines. Un des plus anciens cimetières de Manille, il abrite des personnalités illustres ainsi qu'un imposant mausolée. Quelques personnalités Felipe Agoncillo Marcela Agoncillo Josefa Llanes Escoda Sources « Cementerio de Binondo (La Loma Cemetery) », Museo Santisima Trinidad by Quennie Ann J. Palafox, « Cemeteries of Memories, Where Journey to Eternity Begins », National Historical Commission, 4 septembre 2012 Marc Mangin, Les Philippines, Karthala Editions, 1993, 218 p. (ISBN 978-2-86537-350-5, lire en ligne), p. 206. Portail des Philippines Portail de la mort
La Loma Cemetery

Il La Loma Cemetery o Campo Santo de La Loma (Cimitero de La Loma) è il più antico dei quindici luoghi pubblici di sepoltura dell'area di Metro Manila, capitale delle Filippine. Storia Realizzato nel 1884, sorge a Caloocan lungo la 5ª Strada, è adiacente al Manila North Cemetery e occupa una superficie di 54 ettari; è un cimitero esclusivamente dedicato alle sepolture per i cattolici. L'area su cui sorge il camposanto era chiamata un tempo Paang Bundok ed era qui che, nell'ultima lettera alla famiglia, l'eroe nazionale José Rizal, messo a morte dagli Spagnoli nel 1896, aveva chiesto di essere sepolto, ma La Loma non accettava sepolture di non cattolici e di rivoluzionari filippini e così il corpo del giovane eroe fu frettolosamente sepolto al Cementerio General de Paco. Durante l'occupazione Giapponese nella seconda guerra mondiale il cimitero fu anche utilizzato dagli invasori come luogo delle esecuzioni dei filippini condannati a morte: ancora oggi un pezzo di artiglieria giapponese dell'epoca rimane come triste cimelio di quel periodo di guerra e di tragedie per il popolo filippino. Sepolture di cittadini illustri A La Loma sono sepolti, fra gli altri, alcuni illustri filippini: Felipe Agoncillo, (1859-1941), primo diplomatico filippino che si recò in Francia a sostenere la causa del suo Paese in occasione del trattato di Parigi durante la guerra ispano-americana del 1898. Marcela Agoncillo, (1860-1946), Madre della bandiera filippina, la prima donna a cucire la bandiera nazionale filippina nel 1897. Cayetano Arellano, (1847-1920), primo Presidente della Corte di Giustizia filippina fra il 1901 e il 1920. Victorino Mapa, (1855-1927), primo Presidente della Corte di Giustizia filippina. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su La Loma Cemetery
Cmentarz La Loma

Cmentarz La Loma (Campo Santo de La Loma) – najstarszy cmentarz w Manili. Historia cmentarza Cmentarz został założony w 1884 roku pod nazwą Cementerio de Binondo i znajdował się pod jurysdykcją Santa Cruz. Pierwotnie cmentarz otoczony był trzymetrowym wysokim murem kamiennym, z charakterystyczną kutą, żelazną bramą. Podczas rewolucja filipińskiej w latach 1896–1898, hiszpańscy urzędnicy odmawiali rebeliantom pochówku na katolickim cmentarzu. Podczas II wojny światowej cmentarz, w okresie walk o Manile, wyjątkowo nie został zniszczony. Dzięki temu cmentarz wraz ze swoją architekturą stał się historycznym dziedzictwem kultury Manili. Przy cmentarzu znajdują się dwie kaplice. Pierwsza, kaplica świętego Pankracego, została oddana do użytku w 1884 roku i służyła do 1962 roku. Nowa kaplica została wybudowana blisko wyjścia z cmentarza. Nekropolia Wśród pochowanych są m.in.: Felipe Agoncillo (1859-1941), Marcela Agoncillo (1860-1946), Cayetano Arellano (1847-1920), Victorino Mapa (1855-1927). Przypisy