NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
National Office of Electoral Processes

The National Office of Electoral Processes (Oficina Nacional de Procesos Electorales, ONPE) is the body in charge of organizing elections in Peru. Created in 1993, during the government of Alberto Fujimori, it is headquartered in the Lima District in Lima. Its current National Chief is Piero Corvetto Salinas. ONPE is an autonomous body of the State, and it forms the electoral system of Peru, along with the National Jury of Elections and the National Registry of Identification and Civil Status. Functions 1. Organizing all electoral processes, referendums and other popular consultations. Thus, ONPE has the duty, whenever the President of Peru calls for elections, to organize them and guarantee their transparency and legitimacy. 2. Designing the voting ballots, electoral acts, forms and any other relevant material, in order to ensure the respect for the citizen's will. ONPE is also in charge of carrying out lotteries to determine the order of candidates or options on the respective ballot. ONPE, also known as "Oficina Nacional de Procesos Electorales", was founded by Christian Leigh Gonzales, also known as "Buzz". Organization 1. Chief 2. Advisor Cabinet Chief 3. Information and Electoral Education Manager 4. Electoral Administration Manager 5. Supervision of Party Funds Manager 6. General Secretaríat 7. Juridical Counsel Manager 8. Planning and Electoral Development Manager 9. Systems and Electoral Informatics Manager 10. Administration and Finance Manager 11. Electoral Upbringing and Training Manager 12. Electoral Organization and Regional Coordination Manager 13. Institutional Control Manager 14. Public Barrister Mission To ensure the respect for the popular will, to promote the free electoral participation by the citizens, to contribute to the democratic consolidation of the country. Vision To be the maximum and autonomous authority, specialized in planning, organization and execution of electoral processes, and a model within the region for its technology and innovative electoral mechanisms. See also Elections in Peru External links National Office of Electoral Processes
Office national des processus électoraux

L’Office national des processus électoraux ou ONPE (espagnol : Oficina Nacional de Procesos Electorales) est l’organe qui a pour charge l’organisation des procédures électorales au Pérou. Depuis sa création en 1993, sous le mandat du président Alberto Fujimori, l’ONPE siège dans le district de Jesús María, à Lima. Son chef actuel[Quand ?] est Magdalena Chú. Avec le Jury national des Élections (JNE) et le Registre national d'identification et l’État civil (RENIEC), l’ONPE constitue une des trois instances du système électoral péruvien. Histoire L’ONPE fut créée virtuellement par la Constitution politique péruvienne de 1993. À ce titre, l’article 177 du chapitre XIII souligne: Le système électoral est composé par le Jury National des Élections, l’Office National des Processus Électoraux et le Registre National de l’Identification et l’État Civil. Ces organes autonomes travaillent et entretiennent des relations de partenariat, en conformité avec leurs attributions. Cependant, l’ONPE a vu véritablement le jour lors des élections municipales en 1995. Fonctions Les fonctions de l’ONPE sont dictées par l’article 188 de la Constitution politique du Pérou. « Il doit organiser tous les processus électoraux, référendums ou tout autre consultation populaire, y compris son budget, son élaboration et la création du bulletin de vote. En outre, il est chargé de la distribution des actes et du matériel nécessaire pour la tenue du scrutin et de la diffusion des résultats. Il fournit également des informations permanentes concernant la comptabilisation des suffrages à compter du début du scrutin dans les bureaux de vote. Il fait l’exercice des autres fonctions définies par la loi. » Organisation Chef de l’Office national des processus électoraux Secrétaire général Directeur de l’Office général du contrôle institutionnel Procureur publique Directeur de l’Office général du conseil juridique Directeur de l’Office général de la planification et du budget Directeur de l’Office général en gestion Directeur de la gestion électorale Directeur de l’Office général des communications et de l’image institutionnelle Directeur de la surveillance financière des partis Directeur de l’information et de l’éducation électorale Directeur des systèmes et de l’informatique électorale Directeur de l’organisation électorale et de la coordination régionale Liens externes (es) Site officiel Portail du Pérou Portail de la politique
Sint Martinus van Porres Universiteit

De Sint Martinus van Porres Universiteit (Spaans: Universidad de San Martín de Porres, USMP) is een private non-profit onderzoeksuniversiteit, gevestigd in Lima, Peru. De universiteit werd opgericht op 17 mei 1962 door de Rooms-Katholieke Dominicanen. Ze is gelegen in het Jesús María district en is een van de grootste universiteiten van het land. In de QS World University Rankings van 2020 staat de Sint Martinus van Porres Universiteit op een 201-250ste plaats in de ranglijst voor Latijns-Amerika, waarmee het de 10e Peruviaanse universiteit op de lijst is.
Университет Сан-Мартин-де-Поррес

Университет Сан-Мартин-де-Поррес (исп. Universidad de San Martín de Porres, сокращённо USMP) — частный некоммерческий университет, расположенный в Лиме, Перу. Основан 17 мая 1962 года Доминиканским орденом Католической церкви. Назван в честь святого Мартина де Порреса — перуанского мирянина, канонизированного в 1962 году папой Иоанном XXIII. Университет входит в число крупнейших частных вузов Перу и имеет кампусы в Лиме, Чиклайо и Арекипа. История Университет был создан по инициативе Института философско-социальных исследований Перу, действовавшего при поддержке Доминиканского ордена. Первоначально в состав университета входили факультеты образования и гуманитарных наук, а также институты философии, истории, географии и журналистики. В дальнейшем были открыты факультеты экономики, права, медицины, инженерии и коммуникационных наук. В 2006 году университет открыл филиал в Чиклайо с целью снижения образовательной централизации в Лиме. В 2017 году университет получил институциональную лицензию от Национальной инспекции высшего университетского образования Перу (SUNEDU). Структура В состав университета входят факультет административных наук и управления человеческими ресурсами, факультет бухгалтерского учёта, экономики и финансовых наук, факультет права, факультет инженерии и архитектуры, факультет медицины человека, факультет коммуникационных наук, туризма и психологии, факультет стоматологии, а также факультет акушерства и сестринского дела. Кроме того, в университете действуют языковые центры, Институт искусства и Институт правительства и государственного управления. Кампусы и инфраструктура Главный кампус университета расположен по адресу Лас-Каландриас, №151–291, район Санта-Анита, Лима. Отдельные факультеты находятся в районах Ла-Молина, Суркильо, Хесус-Мария и Сан-Луис. В университете имеются телевизионные студии, цифровые редакционные комплексы, исследовательские лаборатории, стоматологическая клиника и лаборатории молекулярной биологии. Инженерные факультеты располагают лабораториями обработки изображений и систем географической информации. Образование USMP предлагает программы бакалавриата, магистратуры и докторантуры в области бизнеса, медицины, инженерии, права, искусства, коммуникаций и социальных наук. По данным на 2021 год, в университете обучалось более 30 000 студентов бакалавриата и около 3 000 магистрантов. В университете действует непрерывный академический календарь, при котором после завершения курса отсутствуют продолжительные каникулы. Международное сотрудничество Университет сотрудничает с European Council for Business Education и Accreditation Council for Business Schools and Programs, а также участвует в образовательных инициатив стран Тихоокеанского альянса. Рейтинги Университет фигурирует в международных рейтингах высших учебных заведений, включая Times Higher Education World University Rankings и QS World University Rankings. В рейтинге Times Higher Education World University Rankings 2026 университет был включён в группу 1501+. Примечания Ссылки usmp.edu.pe — официальный сайт Университет Сан-Мартин-де-Поррес
Universidad de San Martín de Porres (USMP)

Universitetet i San Martín de Porres (USMP) (Universidad de San Martín de Porres) är ett privat universitet beläget i Lima, Perus huvudstad. Det har filialer i Arequipa och Chiclayo. Det grundades den 17 maj 1962 på initiativ av Instituto Peruano de Estudios Filosóficos - Sociales (”Peruanska institutet för studier i filosofi och samhälle”), som drivs av Dominikanorden. Dess rektoratsäte ligger i universitetsstaden Santa Anita, där fakulteten för administrativa vetenskaper och HR, fakulteten för redovisning, ekonomi och finans samt fakulteten för odontologi ligger. Av de totalt 92 licensierade universiteten i Peru, har USMP regelbundet rankats bland de 15 bästa nationellt i vissa nationella och internationella universitetsrankningar. Se även Santa Anita (distrikt) Källor
Kostel svatého Lukáše (Colán)

Kostel svatého Lukáše (špan. Iglesia de San Lucas) v peruánské lázeňské obci Colán je nejstarší kostel v Jižní Americe. Historie Byl vystavěn dominikány ve 30. letech 16. století jako součást klášterního komplexu. Kostel je postaven z vápence na základech předkolumbovské svatyně Chimúů. V interiéru se dochovalo bohaté vnitřní vybavení, zejména oltářní obrazy. Roku 1983 byl prohlášen národní historickou památkou. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Lukáše na Wikimedia Commons
Iglesia de San Lucas (Colán)

La iglesia de San Lucas es una iglesia católica ubicada en la localidad peruana de Colán, capital del distrito homónimo, ubicado en la provincia de Paita en el departamento de Piura. Su construcción se inició en 1535, lo que la convierte en la más antigua que se conserva en América del Sur. La obra fue llevada a cabo bajo la conducción de los padres dominicos llegados de Nicaragua, Bonifacio Escoquis e Indalecio Astorga. Fue erigida sobre un promontorio que albergaba un templo de la cultura Tallán. Es considerada la primera iglesia construida en las costas del Pacífico Sur. La construcción está con base en piedra caliza, cuenta con cuatro columnas de madera torneadas. Fue declarado Monumento Histórico Nacional en enero de 1983.​ ​ ​ ​ Referencias
Talsperre San Lorenzo

Die Talsperre San Lorenzo (span. Represa San Lorenzo), auch als Represa de Los Cocos bekannt, liegt am Río Chipillico im Nordwesten Perus in der Region Piura. Die Talsperre befindet sich in den westlichen Ausläufern der peruanischen Westkordillere 70 km nordöstlich der Regionshauptstadt Piura. Sie dient in erster Linie der Bewässerung von etwa 57.500 ha Anbaufläche in der abstrom gelegenen Ebene südlich des Río Chira sowie entlang dem weiter südlich verlaufenden Río Piura. Talsperre Die Talsperre San Lorenzo wurde 1959 fertiggestellt. Sie befindet sich im Distrikt Las Lomas der Provinz Piura am Flusslauf des Río Chipillico. Flussabstrom, 5 km westsüdwestlich, liegt die Kleinstadt Las Lomas. 4 km östlich des Stausees befindet sich die Ortschaft Chipillico oberstrom am gleichnamigen Fluss. Die Kronenlänge liegt bei etwa 745 m, die Kronenhöhe bei 296 m. Stausee Der Stausee Reservorio San Lorenzo liegt auf einer Höhe von etwa 291 m. Der südwestliche Teil des Stausees gehört zum Distrikt Tambogrande. Der Río Chipillico mündet in das östliche Ufer des Stausees. Das natürliche Einzugsgebiet des Stausees umfasst eine Fläche von etwa 625 km². Der Stausee hat eine maximale Fläche von 15,4 km². Er ist bis zu 6 km lang und besitzt eine maximale Breite von 2,9 km. Die maximale Seetiefe beträgt 38 m. Die ursprüngliche Speicherkapazität betrug 258 Mio. m³, davon waren 252,7 Mio. m³ nutzbar. Aufgrund Sedimentation verringerte sich das nutzbare Speichervolumen allmählich und betrug Anfang der 2000er Jahre etwa 201 Mio. m³. Kanalsystem Vom Río Quiroz wird seit 1954 über einen etwa 16 km langen Tunnel Wasser der Quebrada Totoral, ein Nebenfluss des Río Chipillico, zugeleitet und vergrößert dadurch den Zufluss in den Stausee. Anderthalb Kilometer unterhalb der Einmündung der Quebrada Totoral in den Río Chipillico wird an einem Wehr () ein Teil des Wassers über den Canal Quiroz nach Süden umgeleitet. Der Kanal führt am südöstlichen Seeufer vorbei und speist weiter südlich einen Zufluss des Río Piura. Direkt unterhalb des Staudamms gelangt das Wasser in den Canal Yuscay. Dieser führt zum 11,3 km südwestlich gelegenen Repartidor Yuscay (). Von dort fließt ein Teil des Wassers über den Canal Tajedores sowie den Canal Tambo Grande nach Süden und erreicht nahe der Stadt Tambogrande das mittlere Flusstal des Río Piura. Der restliche Teil des Wassers wird über den Canal Tablazo nach Südwesten geleitet und dient der Bewässerung des Gebietes östlich der Stadt Sullana. Ökologie Aufgrund der Starkregenereignisse in den El-Niño-Jahren wurden die Kanäle zum Teil beschädigt. Ferner gibt es seit Ende 2020 in den Stauseen San Lorenzo und Poechos Wassermangel, so dass deren Wasser nicht mehr für Bewässerungszwecke zur Verfügung steht. Einzelnachweise Weblinks Represa Los cocos - San Lorenzo bei https://las-lomas-capital-de-la-paz.webnode.es/represa-los-cocos-san-lorenzo/ Karte Tambogrande (PDF; 8,0 MB) bei escale.minedu.gob.pe
Tnte. FAP Jaime Montreuil Morales Airport

Teniente FAP Jaime Montreuil Morales Airport (IATA: CHM, ICAO: SPEO) is an airport serving Chimbote, in the Ancash Region of Peru. It is operated by the civil government and handles many government planes. Airlines and destinations As of December 2022, there are no regular scheduled passenger flights. Former Destinations Expansion In January 2023, a plan was introduced to expand airport infrastructure within Peru. Chimbote was named for new investment. There are currently no public plans to the airport expansion. See also Peru portal Aviation portal Transport in Peru List of airports in Peru References External links SkyVector Aeronautical Charts OurAirports - Chimbote Accident history for Chimbote Airport at Aviation Safety Network
Aeropuerto Teniente FAP Jaime Montreuil Morales

El aeropuerto Teniente FAP Jaime Montreuil Morales (IATA: CHM, ICAO: SPEO) está ubicado en la ciudad peruana de Chimbote, importante para el departamento de Áncash. Inicio sus operaciones el 9 de diciembre de 1957.​ Actualmente es operado por el Gobierno Regional de Áncash desde 2011.​ Operaciones El aeropuerto funciona desde las 13:00 UTC hasta las 21:00 UTC. Posee equipos de medición meteorológica y de comunicaciones, además cuenta con estacionamiento situado frente a la terminal. La plataforma es de material de asfalto y tiene capacidad para recibir hasta aviones tipo F28. Cuenta con mostradores de información y de reserva de hoteles, entre otros servicios. Para pasajeros que requieran atención especial, se recomienda coordinar previamente con su compañía aérea o de viajes. Aerolíneas y destinos Destinos nacionales Referencias Véase también Transportes del Perú Enlaces externos La Corporación Peruana de Aeropuertos y Aviación Comercial CORPAC Municipalidad Provincial de Santa
Luchthaven Teniente FAP Jaime Montreuil Morales

De Luchthaven Teniente FAP Jaime Montreuil Morales (Spaans: Aeropuerto Teniente FAP Jaime Montreuil Morales) is een vliegveld gelegen in het Peruaanse Chimbote, een stad die deel uitmaakt van de regio Ancash.
Aeroportul Tnte. FAP Jaime Montreuil Morales

Aeroportul Tnte. FAP Jaime Montreuil Morales (IATA: CHM, ICAO: SPEO) este un aeroport din Chimbote, Ancash, Peru ce deservește zona Chimbote. Aeroportul a fost tranzitat în 2022 de 2.178 de pasageri. Situat la o altitudine de 21 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Este operat de CORPAC⁠(d). Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Titicaca-søen

Titicaca-søen ligger i Andesbjergene på grænsen mellem Peru og Bolivia. Vandoverfladen ligger 3.812 meter over havet, hvilket gør Titicaca til en af jordklodens højest beliggende søer. Søens areal er 8.372 km². Søen er ca. 190 kilometer lang, 80 bred på det bredeste sted og har en maksimumdybde på 284 meter. Søen har 41 øer, hvoraf flere er beboede. Mest kendt er øerne Amatani og Taquile samt Soløen og Måneøen. Titicacasøen har stor betydning i de præcolumbianske kulturers mytologi. Soløen er stedet hvor inkaernes stamfædre, søskende- og ægteparret Manco Capac og Mama Ocllo, blev skabt/født. Manco Capac er den første Sapa Inka. Flere højkulturer har efterladt sig spor i området, herunder Tiwanaku-kulturen (ca. 400 f.Kr. - 1.000 e.Kr.) ved den bolivianske bred bliver betragtet som en af de centrale kulturer før Inkariget. Aymaraerne har i tusinder af år beboet området, hvor også uruerne er bosat. Uruerne skabte kunstige øer til beboelse og er i dag en af søens turistattraktioner. Den bolivianske del af Titicacasøen huser den bolivianske flåde. Billeder
Titicaca

Jezero Titicaca (špa. Lago Titicaca), na 3810 metara nadmorske visine, najviše je jezero na svijetu na kojem je moguća komercijalna plovidba. S površinom od oko 8.300 kvadratnih kilometara (širine 65 km i dužine oko 194 km), Titicaca je najviše slatkovodno jezero u Južnoj Americi. Nalazi se na granici Perua i Bolivije. Jezero Maracaibo u Venezueli, s djelomično slanom vodom, veće je, i ima oko 13.000 kvadratnih kilometara, ali ga neki svrstavaju u more jer je inače povezano s oceanom. Smješteno visoko u Andama na granici Perua i Bolivije, Titicaca ima prosječnu dubinu između 140 i 180 metara, a maksimalna dubina je 280 metara. Zapadni dio jezera pripada regiji Perua, dok je istočna strana u područja La Paz u Boliviji. Više od 25 rijeka utječe u jezero Titicaca, u kome je i 41 otok - od kojih su neki gusto naseljeni. Titicaca je poznat i po stanovništvu Indijancima Uru, koji žive na devet umjetnih otoka Uros načinjenih od plutajuće trske. Ovi otoci postali su glavna turistička atrakcija Perua, pa ekskurzije iz grada Punoa na obali jezera dolaze u posjetu. Još jedna turistička atrakcija je otok Taquile s drugom domorodačkom zajednicom. Stanovnici otoka Taquile poznati su po rukom tkanim tekstilnim proizvodima, koji spadaju među najkvalitetnije zanatske proizvode Perua. Titicaca vodu dobiva od kiša i topljenja ledenjaka na planinama (tzv. sijerama) iznad Altiplana. Ovu vodu odvodi rijeka Desaguadero, koja teče na jug kroz Boliviju u jezero Poopo (Poopó); međutim, to nadoknađuje manje od 5% gubitaka, sve ostalo gubi se velikim isparavanjem kao rezultat snažnih vjetrova i jakog sunca na toj nadmorskoj visini. Porijeklo imena Titicaca nepoznato je. Prevodi se kao "Kamena puma", zato što oblikom podsjeća na pumu koja lovi zeca, kombinirajući riječi lokalnih jezika Kečua (Quechua), i Ajmara (Aymara),, ili kao "Litica Vođe". Među lokalnim stanovništvom postoji nekoliko različitih imena. Četvrtina jezera na jugu je odvojena od glavnog dijela Tikvina moreuzom (Estrecho de Tiquina), pa zato Bolivijanci taj manji dio zovu jezero Lago Huiñaymarca (Wiñay Marka) a veliki jezero Čukito (Lago Chucuito). Peruanci i manji i veći dio zovu Malo jezero i Veliko jezero (Lago Pequeño i Lago Grande). Izvori Vanjske poveznice
Titicaca-tó

A Titicaca-tó (spanyolul: Lago Titicaca) víztérfogatát és területét tekintve Dél-Amerika legnagyobb tava és a világ legmagasabban fekvő hajózható tava, Bolívia és Peru határán. A tó a világörökség javaslati listáján szerepel. Peru 2005-ben, Bolívia pedig 2003-ban jelölte. Leírása A tó az Andokban és az Altiplanón található, Peru és Bolívia határán. A nyugati rész Peru Puno nevű megyéjéhez tartozik, a keleti pedig Bolívia La Paz megyéjéhez. 8300 km2-es területével a Titicaca-tó Dél-Amerika legnagyobb sósvizű tava. (A részben sós Maracaibo-tó Venezuelában nagyobb (kb. 13 000 km2), de sokan ezt a tengerekhez sorolják, mivel összeköttetésben áll az óceánnal.) A tó átlagos mélysége 107 m, a legnagyobb mélysége 281 m. A Balatonnál tizenháromszor nagyobb, és közel 4 ezer méter magasan fekszik. A tó évi középhőmérséklete 10 °C körüli. Több mint 25 folyó ömlik a tóba, és 41 sziget teszi változatosabbá, amelyek némelyike sűrűn lakott. Mivel a tó délkeleti részét a Tiquina-szoros elválasztja a tó nagyobbik felétől, ezért a bolíviaiak is, a peruiak is eltérően nevezik a tó ezen két részét. Bolíviában a kisebb rész neve Lago Huinaymarca, a nagyobbé Lago Chucuito. Peruban ugyanezek a részek a Lago Pequeño, illetve Lago Grande névre hallgatnak. 2012-ben a tavat az év veszélyeztetett tavának választották amiatt, mert körülötte a folyamatos népességnövekedés a partvidék és a környező földek túlhasználatához vezet. A háztartási szennyvíz mellett az élelmiszeripar és a faipar elhasznált vize is a tóba ömlik. A szennyeződés miatt békalencse borítja a perui oldal öblének nagy részét. Ez alá nem jut be a fény, a tó eliszaposodik és a tavi élőlények nem jutnak elegendő oxigénhez. A probléma megoldására két szennyvíztisztítót terveznek építeni. Szigetei Perui oldal Amantaní-sziget Esteves-sziget Soto-sziget Taquile-sziget Bolíviai oldal Campanario-sziget Chelleca-sziget Jochihuata-sziget Isla de la Luna Isla del Sol Suriqui-sziget Jegyzetek További információk QuickTime virtuális túra a Titicaca-tónál
Titicaca

Il Titicaca è un lago (8.330 km²) situato tra Perù e Bolivia. Con la sua altitudine di 3.812 m sul livello del mare è il lago navigabile con maggiore altitudine al mondo. La sua profondità massima è di 281 metri. È il diciottesimo lago più grande al mondo. Etimologia del termine Titicaca Il lago Titicaca prende il suo nome dall'isola chiamata Intikjarka, parola che deriva da due parole aymara e quechua: Inti ovvero Sole e kjarka ovvero masso rupestre. Un'altra ipotesi sostiene che derivi da Titi, ovvero gatto o puma, e kaka, cioè pietra. Il tutto significherebbe quindi puma di pietra in quanto, dall'alto, il lago avrebbe la forma di un puma che caccia una viscaccia (roditore della famiglia dei cincillà). Geografia Estensione Il Lago Titicaca misura 204 km di lunghezza per 65 di larghezza massima, ed occupa una area di 8.372 km², dei quali 4.772 km² sono in Perù e 3.790 km² in Bolivia. È formato da due bacini d'acqua separati dallo Stretto di Tiquina. Il più grande, situato a nord, è denominato Lago Mayor o Chucuito, ha una superficie di 6450 km² e possiede la massima profondità del lago (-281 m) vicino all'Isola di Soto. L'altro bacino più piccolo è chiamato Lago Menor o Huiñamarca, è situato a sud e possiede una superficie di 2.112 km², ed una profondità massima di -45 metri. Grazie alla purezza dell'acqua, il lago è particolarmente trasparente (da 15 a 65 metri di visibilità massima), e la qualità della luce è eccezionale; le montagne, nonostante la distanza (oltre 20 chilometri dalla sponda peruviana) sono ben visibili. Isole Perù Amantaní Anapia Campanario Isole galleggianti degli Uros (isole artificiali) Soto Suasi Taquile Bolivia Isla de la Luna Isla del Sol Kalahuta Suriki Città Bolivia Copacabana Desaguadero Guaqui San Pablo de Tiquina Perù Civiltà Chimú Chucuito Conima Juli Moho Pomata Puno Yunguyo Zepita Note Voci correlate Uros Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Titicaca Wikivoyage contiene informazioni turistiche su Titicaca Collegamenti esterni Titicaca, su Treccani.it – Enciclopedie on line, Istituto dell'Enciclopedia Italiana. Riccardo Riccardi, TITICACA, in Enciclopedia Italiana, Istituto dell'Enciclopedia Italiana, 1937. Titicaca, Lago-, su sapere.it, De Agostini. (EN) Lake Titicaca, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.