NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Illes Ballestas

Les Illes Ballestas són un grup de petites illes prop de la ciutat de Pisco, al Perú, estan compostes per formacions rocoses on es troba una important fauna marina amb aus guaneres. Destaquen Illes Ballestas Nord, Centre i Sud cadascuna amb una superfície estimada de 0,12 km². També es poden apreciar pingüins peruans que es troben en perill d'extinció. Igualment, les illes Ballestas es constitueixen en el refugi de dues varietats de llops marins (llops prims i llops xuscos) i d'altres mamífers. A aquests llops de mar els agrada apropar-se a les embarcacions de turistes i salten al seu voltant, essent aquest un espectacle molt apreciat pels visitants. Resulta també d'especial interès quan s'està prop d'aquestes illes el fet d'escoltar els crits de les manades de llops. Dona la impressió d'estar envoltat per aquests animals pràcticament a gairebé 360 graus. L'espectacle auditiu és especialment singular i inigualable. Aquests llops de mar són inofensius. A aquestes illes es pot accedir des del balneari de Paracas, prop de Pisco, fent un circuit que es realitza en bots, el que permet apreciar aquestes espècies en el seu medi ambient de manera segura. El circuit complet triga d'unes quatre a cinc hores. Navegant cap a les illes Ballestas, en el camí es pot apreciar El Candelabro (El Canelobre), que és un geoglif de grans dimensions que serveix de far als navegants. Aquest "Canelobre" està relacionat amb les línies de Nazca. Tolt i que la visita a les illes Ballestas és des del punt de vista ecoturístic l'excursió més coneguda de la costa peruana, des de fa pocs anys les illes Palomino, al Callao, s'han convertit en una alternativa als visitants que per diverses raons no poden arribar a Paracas.
Islas Ballestas

Islas Ballestas er en gruppe af små øer nær byen Paracas i Paracasdistriktet i Piscoprovinsen i regionen Ica, der ligger på den sydlige kyst af Peru. De består hovedsagelig af klippeformationer og dækker et anslået areal på 0,12 km². Øerne er et vigtigt habitat for guanayguano-fuglen, den blåfodede sule. Derudover bor der også Humboldtpingviner og to arter af sæler (pelssæler og søløver).
Islas Ballestas

Die Islas Ballestas sind eine Inselgruppe im Distrikt Paracas der Provinz Pisco in der Region Ica in Peru. Sie liegt etwa 20 Kilometer westlich der Stadt Pisco und 300 Kilometer südlich der Hauptstadt Lima im Pazifik, am nördlichen Ausgang des Canal El Boquerón. Die Inselgruppe besteht aus den drei Inseln Ballestas Norte, Ballestas Centro und Ballestas Sur (auch Isla Piedra Redonda) sowie mehreren kleinen Felsen. Fauna Die Felseninseln beherbergen eine große Zahl Guano produzierender Seevögel: Humboldtpinguin (Spheniscus humboldti), Guanokormoran (Phalacrocorax bougainvillii), Inkaseeschwalbe (Larosterna inca), Chilepelikan (Pelecanus thagus), Guanotölpel (Sula variegata), Nördlicher Felsuferwipper (Cinclodes taczanowskii) In den Gewässern der Inseln leben etwa 180 Fischarten. An Säugetieren sind Südamerikanischer Seebär, Mähnenrobbe und 10 Delphinarten heimisch. Naturschutz Die Inseln sind eine bekannte touristische Sehenswürdigkeit im Peru. Sie gehören zu dem verschiedene räumlich getrennte Guanoinseln und Küstenabschnitte umfassenden Schutzgebiet Reserva Nacional Sistema de Islas, Islotes y Puntas Guaneras, das vom Servicio Nacional de Areas Naturales Protegidas por el Estado (SERNANP) verwaltet wird. Das Schutzgebiet wurde durch die Verordnung 024-2009-MINAM am 31. Dezember 2009 geschaffen. Es umfasst 22 Inseln und 11 Lebensräume von Guanovögeln an der Küste im Küstenabschnitt von Piura bis Moquegua auf einer Gesamtfläche von 140.833,47 Hektar. Südlich der Inseln befindet sich das Schutzgebiet Reserva Nacional de Paracas. Bilder Weblinks Informationen zu den Ballestas-Inseln - www.IslasBallestas.net
Ballestas Islands

The Ballestas Islands (Spanish: Islas Ballestas) are a group of small islands near the town of Paracas within the Paracas District of the Pisco Province in the Ica Region, on the south coast of Peru. Geography Composed largely of rock formations and covering an estimated area of 0.12 km2, these islands are an important sanctuary for marine fauna like Humboldt penguin, guanay cormorant, red-legged cormorant, Peruvian booby, blue-footed booby, Peruvian pelican, and Inca tern. Other notable species include two types of seals (fur seals and sea lions), amongst other mammals. Access These islands are accessible from the resort town of Paracas (near Pisco) by tour boat which typically lasts 2 hours. During the visits it is not uncommon for the sea lions to approach the tourist boats, providing enjoyment for the visiting tourists. On the way to the islands, visitors can see El Candelabro, a large-scale geoglyph on the Paracas Peninsula that may have served as a beacon to mariners. The mystery as to the origins of this particular geoglyph is ongoing with much speculation. The visit to the Ballestas Islands is, from an ecotourism point of view, probably the best known along the Peruvian coast. See also Guano Islands, Islets, and Capes National Reserve System References Further reading Eduardo, Andrés; Montoya, Toro (2011). "Pelícanos de Islas Ballestas" [Pelicans of Ballestas Islands]. Medicina U.P.B (in Spanish). 30 (2): 119–20. Archived from the original on 2013-12-03. Retrieved 2012-09-16. Hughes, Holly; Murphy, Sylvie; Flippin, Alexis Lipsitz; Duchaine, Julie (2010). "Islas Ballestas: Peru's Pacific Playground". In Reilly, Jennifer (ed.). Frommer's 500 Extraordinary Islands. Hoboken: Wiley. pp. 116–7. ISBN 978-0-470-50070-5. External links Details from Ballestas Islands Website Media related to Ballestas Islands at Wikimedia Commons Black and white pictures of wildlife
Islas Ballestas

Las islas Ballestas son un grupo de islas cerca de la ciudad de Pisco, en el Perú. Están compuestas por formaciones rocosas donde se encuentra una importante fauna marina, con aves guaneras como el guanay, el piquero y el zarcillo principalmente. Destacan islas Ballestas Norte, Centro y Sur, cada una con una superficie estimada en 0,12 km². Ubicación Las islas Ballestas se encuentran ubicadas media hora de la Costa de Paracas y están localizadas a 1 hora de la ciudad de Ica en auto más 40 minutos en lancha y 260 kilómetros de Lima en Perú. Fauna Las islas Ballestas constituyen un refugio para colonias de lobos marinos. Asimismo, entre las islas vuelan diferentes especies de aves guaneras, como el guanay, el cangrejo, el zarcillo y el pelícano, llegando a verse los nidos de algunas de estas especies sobre las rocas. Descripción Islas Ballestas de Pisco - Paracas Islas Ballestas en el eje turístico Pisco - San Andrés de lo pescadores y al Balneario de Paracas En las ciudades de Paracas, San Andrés y Pisco se puede comprar boletos para hacer un tour de las Islas Ballestas en lancha. El costo normal al escribir es de S/.40 por persona. El paseo es de 2 horas – 30 minutos para llegar, 30 minutos para regresar, y una hora para ver los animales y aves. No se permite el desembarco de los turistas en éstas islas, para no molestar a los animales, pero las lanchas se acercan lo suficiente para que puedan disfrutar de la belleza de estos animales. Imágenes Véase también Anexo:Islas del Perú Geografía del Perú Reserva nacional de Paracas Turismo en el Perú Enlaces externos https://www.peru.travel/es/atractivos/paracas-e-islas-ballestas Información Turística IslasBallestas.net Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Islas Ballestas.
Îles Ballestas

Les îles Ballestas sont un archipel d’îles péruviennes, au large de Pisco, situé à 300 kilomètres au sud de Lima. Cet archipel est accessible depuis le port de pêche de Paracas (en). Durant des siècles, cette zone insulaire va accumuler tout naturellement de grandes quantités de guano sur son sol. Au XIXe siècle, l’économie du Pérou en tirera profit, avec des extractions jusqu’à 30 mètres de profondeur, en exportant le guano comme engrais vers l’Europe et l’Amérique du nord. Depuis le milieu du XXe siècle, l'extraction y est réglementée, procédant par campagnes de ramassages organisées. On y estime, actuellement, une production de plus ou moins 1000 tonnes de guano annuels prélevés tous les 7 ans. En dehors de cette période, un gardien contrôle la réserve. Aujourd’hui, grâce à la grande quantité de poissons présente dans ses eaux froides (voir l'article sur le courant de Humboldt), les îles Ballestas constituent une véritable réserve ornithologique où cohabitent de multiples colonies d’oiseaux marins et un grand nombre d'Otaries : manchot de Humboldt (Spheniscus humboldti), cormoran de Bougainville (Phalacrocorax bougainvillii), sterne inca (Larosterna inca), pélican thage (Pelecanus thagus), fou varié (Sula variegata), de rares et endémiques cinclodes de Taczanowski (Cinclodes taczanowskii)... Cela représente environ 60 espèces d'oiseaux. On y dénombre environ 4 000 Otariidae (des otaries à crinière), et on rencontre dans leurs eaux 180 espèces de poissons et 10 variétés de dauphins. À ce titre, ces îles sont le but d'excursions en bateau pour les touristes. En deux heures de bateau (une 1/2 heure en vedette rapide), l'on peut, si le temps le permet, observer d'assez près la faune qui y réside. Elles sont improprement appelées les "Galapagos du Pérou" pour des raisons touristiques évidentes. Galerie Références Informations sur les îles Ballestas - www.IslasBallestas.net Portail du Pérou Portail des îles
Ballestas-szigetek

A Ballestas-szigetek (spanyolul: Islas Ballestas) egy Peruhoz tartozó szigetcsoport a Csendes-óceánban. Az élővilágáról nevezetes együttes három nagyobb és több kicsi szigetből áll. A hely kedvelt turisztikai célpont, igaz, a kikötés az állatok védelme érdekében tilos, de ahhoz elegendően közel lehet menni a partokhoz, hogy az élővilág megfigyelhető legyen. Földrajz A növényborítás nélküli szigkaszigetcsoport a perui Ica megyéhez tartozik. A Paracas-félszigettől kicsit több mint 8 km távolságra találhatók északnyugati irányban. Az együttes három nagyobb (Ballesta Norte, Ballesta Centro, Ballesta Sur) és több kis szigetől áll. Élővilág A szigetek a hideg, oxigénben dús vizű Humboldt-áramlat mentén fekszenek, emiatt a környező vizek halban rendkívül gazdagok: gyakoriak például a szardellafélék és a közönséges nyelvhal. Ennek köszönhető, hogy a halevő madarak és emlősök is nagy számban fordulnak itt elő; legjellegzetesebbek közülük a Humboldt-pingvin, a déli gödény, a vöröslábú kárókatona, a guanókormorán, a kőforgató, a hullámtörő madár, a sivatagi sirály, a prérisirály, a Larus belcheri, a déli sirály, az inka csér, a perui tengeririgó, az andoki kondor, a guánószula, a flamingófélék, a parti vidra és a dél-amerikai oroszlánfóka, de palackorrú delfinek is gyakran láthatók a szigetek körül. Az évszázadok során itt élt sokmilliónyi madár vastag guanóréteggel borította be a szigetek felszínét: ma is évente mintegy 20 tonna képződik belőle. Az értékes trágyát 1845-től kezdve termelik ki, és sokáig például az Amerikai Egyesült Államokba és Nagy-Britanniába is szállítóttak belőle, sőt, a 20. század első felében Peru a guanóbegyűjtésben világelső volt. Mára azonban visszafogták a termelést, és a guanót külföldre nem is adják el. Képek Jegyzetek
Isole Ballestas

Le Isole Ballestas (in spagnolo: Islas Ballestas) sono un gruppo di piccole isole al largo della città di Pisco, lungo la costa meridionale del Perù. Con un'estensione di circa 0,12 km² queste isole sono un importante santuario per la fauna marina, come ad esempio la sula piediazzurri, i pinguini di Humboldt e due varietà di pinnipedi (le otarie orsine e i leoni marini). Queste isole possono essere raggiunte grazie a imbarcazioni turistiche che salpano dal porto di Pisco per brevi tour di circa due ore. Voci correlate Regione di Ica Provincia di Pisco Riserva nazionale di Paracas Altri progetti Informazioni sulle Isole Ballestas - www.IslasBallestas.net Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Isole Ballestas Wikivoyage contiene informazioni turistiche su Isole Ballestas
Ballestaseilanden

De Ballestaseilanden (Spaans: Islas Ballestas) bevinden zich in de Stille Oceaan, in de buurt van de stad Pisco en het schiereiland Paracas (Peru). Ze worden ook wel de Peruaanse Galápagos (Galápagoseilanden) of de Galápagos van de armen genoemd, vanwege de uitbundige aanwezigheid van maritieme zoogdieren en vogels. Het archipel bevat drie hoofdeilanden: het noordelijke, het centrale en het zuidelijke Ballestaseiland. Het centrale eiland ligt het meest oostelijk. Op de eilanden leven veel zeeleeuwen en pinguïns, wat veel toeristen lokt. Daarnaast wordt op de Ballestaseilanden nog steeds guano, vogelmest, gewonnen. Om de vijf jaar wordt de laag guano van de eilanden geschept en als mest verkocht.
Ilhas Ballestas

As ilhas Ballestas são um arquipélago do Peru, situado ao largo de Pisco, a 300 km a sul de Lima. O arquipélago é acessível a partir do porto de Paracas. Durante séculos, esta zona insular acumulou naturalmente grandes quantidades de guano sobre o solo. No século XIX, a economia do Peru tirou disso proveito, com extrações até 30 m de profundidade, e exportando o guano para a Europa e América do Norte. Desde meados do século XX que a extração é regulada em campanhas organizadas. Estima-se atualmente uma produção de cerca de 1000 toneladas anuais, recolhidas a cada 7 anos. Fora dessa época de recolha, há vigilância de controlo da reserva. Hoje, graças à grande quantidade de peixes presentes nas águas frias da corrente de Humboldt, as ilhas Ballestas constituem uma verdadeira reserva ornitológica onde coabitam múltiplas colónias de aves marinhas e um grande número de otárias. Entre as muitas espécies do arquipélago estão: pinguim-de-humboldt (Spheniscus humboldti), biguá-do-guano (Phalacrocorax bougainvillii), grazina-inca (Larosterna inca), pelicano (Pelecanus thagus), atobá-peruano (Sula variegata), raros e endémicos cinclodes-de-taczanowski (Cinclodes taczanowskii) 180 espécies de peixes 10 variedades de golfinhos. As ilhas são frequentemente visitadas por turistas, de barco. Referências 2. Informação de www.IslasBallestas.net
Острови Баєстас

Острови́ Бає́стас (ісп. Islas Ballestas) — архіпелаг біля перуанського міста Піско, частина Національного резерву Паракас. Острови складаються із скелевих формацій різної форми, та є важливим місцем притулку багатьох видів морської фауни, включаючи багато видів птахів та деяких ссавців, таких як морський лев. Галерея
San Nicolas Airport

San Nicolas Airport (IATA: RIM, ICAO: SPLN) is a public airport serving the town of Mendoza in the Amazonas Region of Peru. The runway is just west of the town, at the adjoining village of San Nicolas. Airlines and destinations See also Peru portal Aviation portal Transport in Peru List of airports in Peru References External links OpenStreetMap - San Nicolas OurAirports - San Nicolas Archived 2016-09-14 at the Wayback Machine SkyVector - San Nicolas Accident history for San Nicolas Airport at Aviation Safety Network
Aeródromo Rodríguez de Mendoza

Aeropuerto Rodríguez de Mendoza (IATA: RIM, OACI: SPLN) es un aeropuerto que sirve a la localidad de Mendoza en la Región Amazonas en Perú. La pista de aterrizaje está justo al oeste de la ciudad, en el pueblo contiguo de San Nicolás.​​ Referencias Véase también Listas de Aeropuertos del Perú Transporte en el Perú
Чан Чан

Чан Чан (на испански: Chan Chan), най-големият град от времето преди идването на Колумб в Южна Америка, е археологически обект в Перу, който се намира в района Ла Либертад на около 5 km западно от Трухильо. Градът е построен от народа на Чиму около 850 г. и функционира до завладяването му от Инките през 1470 г. Чан Чан е бил столица на империята и в него са живели около 30 000 жители. ЮНЕСКО На 28 ноември на 1986 г. Чан Чан става част от списъка на световното културно наследство на ЮНЕСКО. Градът е силно застрашен от бури, причинени от явлението Ел Ниньо, които водят до тежки дъждове и наводнения на перуанския бряг. Чан Чан се намира в плодовит регион, богат на вода. Освен наводненията, развалините са претърпели щети от земетресения и крадци. История Първите проучвания в района, през 1969 г., са водени от археолозите Майкъл E. Моусли и Карол Маки от Университета в Харвард. Империята Чиму достига своя разцвет през 15 век, малко преди идването на инките през 1470 г. Около 60 години по-късно, испанските конкистадори, приветствани от народа на Чиму, основават нова столица на 5 km от Чан Чан, на която през 1535 г. е дадено името на родния град на Писаро – Трухильо. Мястото, на което се намира Чан Чан, е изоставено. Според археолозите цивилизацията Чиму заменя културата Моче по тези места около 1200 г. В тази суха зона на реката, Чиму изграждат сложна система за напояване и за снабдяване на целия регион с вода. Архитектура Това, което прави впечатление на всички посетители, са размерите на Чан Чан – заема площ от 20 km², от които 6 km² – градски център. Тази зона се състои от девет големи правоъгълни постройки, оградени с високи, дебели глинени стени, известни като „крепости“ или „дворци“. Всеки един от тези „дворци“ образува независима градска единица, която се състои от няколко помещения. Сред тях са храмове, жилища, складове, кухни, резервоари, овощни градини, градини, погребални платформи, гробища и др. Стените са от кирпич, декорирани с различни фризове, съдържащи абстрактни, антропоморфни и зооморфни мотиви. Всичко това допринася за изключителния блясък на тези големи масиви от руини. Извън тези девет правоъгълни единици са намерени четири промишлени сектора на запад и на юг. Основните дейности са дървообработване, тъкане и обработка на злато и сребро. Земите на юг изглежда са били използвани за земеделие, за което свидетелстват останките от напоителната система, но в същото време там са открити и много храмове. Галерия Източници
Chan Chan

Chan Chan és un lloc arqueològic de la regió peruana de La Libertad, al nord de Trujillo. Està inscrit en la llista del Patrimoni de la Humanitat des del 1986; està també, des del mateix any, inscrit en la llista del Patrimoni de la Humanitat en perill. D'una superfície d'uns 28 km², Chan Chan va ser construït per Chimor (l'imperi dels chimú), una civilització intermediària tardana que es va desenvolupar sobre les ruïnes de la civilització mochica. La ciutat de terra (en adob) de Chan Chan va ser construïda cap a l'any 1300, i va ser una capital imperial fins que Chimor va ser conquerida per l'Imperi Inca al segle xv. És la ciutat precolombina més gran d'Amèrica i va arribar a tenir aproximadament 30.000 habitants. Amb la conquesta pels inques, la ciutat va romandre més o menys intacta, però amb l'arribada dels espanyols va començar el saqueig, i actualment les restes es conserven en museus. La capital chimú està composta de nou unitats arquitectòniques conegudes com a residències o palaus reials. En cadascuna d'aquestes, hi havia un túmul funerari amb nombroses ofrenes i cambres plenes de ceràmica, teixits i joies. Cadascuna d'aquestes unitats té una configuració rectangular, amb una entrada sobre el seu costat septentrional, d'altes muralles, i un laberint. El palau Tschudi és l'única zona restaurada de Chan Chan. Les muralles han estat construïdes en maons de tova recoberts d'un ciment lleuger, en el qual han estat gravades les decoracions. Algunes són representacions realistes d'ocells, peixos, i petits mamífers. D'altres són representacions més estilitzades dels mateixos objectes. Mentre que, en les civilitzacions més antigues, els agradava crear representacions felines o antropomòrfiques, l'estil chimú té una preferència pels motius marítims. Els gravats de Chan Chan representen peixos, pelicans i xàrcies de pesca. Chan Chan, contràriament a altres ruïnes peruanes, es troba, en efecte, a prop de l'oceà Pacífic. La ciutat ha estat durament afectada per l'erosió generada pel Niño, que provoca importants precipitacions de pluja i inundacions sobre la costa peruana. Els visitants entren, generalment, pel complex Tschudi (batejat amb el nom d'un explorador suís), una de les últimes ciutadelles construïdes. Hi ha, igualment, altres ruïnes chimú i moche als voltants de Trujillo. Bibliografia Art of the Andes, from Chavin to Inca. Rebecca Stone Miller, Thames and Hudson, 1995. Referències Enllaços externs UNESCO Centre del patrimoni mundial. History Channel Classroom: Chan Chan Arxivat 2008-07-20 a Wayback Machine..
Chan Chan

Chan Chan je archeologická lokalita v Peru pokrývající plochu okolo 20 km². Na této ploše se nacházejí pozůstatky jednoho z nejvýznamnějších center předkolumbovské Ameriky, bývalé metropole království Čimú. Lokalita se nachází u pobřeží Tichého oceánu mezi obcí Huanchaco a městem Trujillo v departementu La Libertad na severozápadě Peru. Od roku 1986 je Chan Chan zapsán na seznamu světového dědictví UNESCO i na seznamu světového dědictví v ohrožení. Pokračující eroze totiž vážně ohrožuje celou lokalitu. Historie Toto první[zdroj?] předkolumbovské město založil podle legendy bůh Naymlap, přicházející z oceánu. Kdysi bylo pokryto zlatem a překrásně zdobené. Chan Chan bylo vybudováno neznámým národem kolem roku 900 n. l. Poté přibližně kolem roku 1300 n. l. se stalo hlavním městem říše Čimú. Ta se rozpínala podél pobřeží Peru až na úroveň Ekvádoru s rozlohou více než 1000 km². Největší rozkvět můžeme pozorovat v 15. století, těsně před vpádem Inků, kteří začali s dobýváním říše Čimú po roce 1470. Před sedmi sty lety bychom toto město zařadili mezi jedno z největších na světě. Popis Město se rozkládá na 20 km², přičemž jeho střed pokrývá 6 km². Je rozděleno na devět okrsků, obehnaných zdmi s devíti velkými citadelami. V každém komplexu byly obytné čtvrti, zahrady, nádrže a cesty. Zdi citadel dosahují výšky až 10 m a jsou postaveny z nepálených cihel. Tyto zdi byly bohatě zdobené, sloužily k obraně a jako větrolamy a izolace. V létě udržovaly chlad a v zimě teplo. Na střechách staveb jsou pravidelné otvory, jimiž prochází vítr a fungují tak jako klimatizace. Zdobení na zdech je tvořeno obrazy jejich bohů, mezi nimiž najdeme i ryby, pelikány a jiné mořské ptáky. Nechybí zde ani geometrické vzory. Kultura Čimú Zajímavé je, že každá z citadel patřila jinému vládci, přičemž všechny poukazují na zajímavé zvyky původní kultury. Ve zvyku panovníka totiž bylo, že po své smrti si s sebou do hrobu odnese všechen svůj majetek i služebnictvo. Pouze jejich právoplatné manželky mohly dožít. Proto zde neexistovalo žádné dědictví. Z dochovaných motivů na zdech je patrné, že lidé Čimú uctívali přírodu, především vodu. Život jejich kultury byl závislý na plodech moře a zemědělství, kde využívali důmyslné vodní kanály k samozavlažování. Současný stav Díky nepáleným cihlám, ze kterých je město postaveno, je většina staveb značně poničena přívalovými dešti a tornády tzv. El Niño. Obyvatelé si tyto jevy spojovali s hněvem bohů, což je přimělo k opuštění řady sídel. Tyto katastrofy lze dodnes rozeznat v sedimentech. Fotogalerie Odkazy Reference Literatura KREJČÍ, Aleš. Hliněná civilizace Chan Chan v Peru. Ročenka Cesty, Klub cestovatelů Globe, Prosiměřice, 7 (1995), str. 15-17. online Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chan Chan na Wikimedia Commons