Монастир Санта-Каталіна-де-Сієна (Арекіпа)

Монастир Санта-Каталіна-де-Сієна — монастир Другого домініканського ордену, розташований в Арекіпі, Перу. Монастир входить до Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО «Історичний центр міста Арекіпа». Місцезнаходження Цитадель розташована на півдні Перу в місті Арекіпа. Для будівництва використовувався туф. У монастирі є два види туфу: білий туф, який походить з вулкана Чачані, і рожевий з Місті, останньої емблеми міста. Цитадель площею 20 000 квадратних метрів. Монастир повністю ізольований від міста, хоч і розташований у його центрі. Велика стіна заввишки 4 метри ізолювала життя жінок, які мешкали в монастирі. Історичний огляд Віце-король Франциско де Толедо надав ліцензію на заснування монастиря. Донья Марія де Гусман, вдова Дієго Ернандеса де Мендоси, вирішує усамітнитися в монастирі, що будується, відмовившись від усього свого майна. Марія де Гусман була «Першою поселенкою та настоятелькою монастиря». 2 жовтня 1580 року було завершено будівництво монастиря, тоді у місті пройшла велика меса, щоб з цього дня прийняти габіт. Перші споруди були зруйновані в 1600 і 1604 роках внаслідок землетрусів, тоді громада Санта-Каталіна пережила остаточне відродження, У середині XVIII століття в цитаделі було понад 300 жінок у габіті та служниць.Черницями здебільшого ставали жінки, які не мали грошей, щоб зібрати придане. 13 червня 1747 року група з чотирьох черниць з монастиря Санта-Каталіна переїхала до новозбудованого монастиря Санта-Роза і заснувала нову релігійну громаду, яка існує там досі. Монастир Санта-Каталіна мав багато таємниць до 1970 року, коли монастир відкрив свої двері для публіки. У північній частині комплексу досі живуть черниці. Архітектура Майстри-будівельники створили летючі контрфорси і конструкцію міцних арок на основі стовпів. В інтер’єрах куполи та склепінчасті перекриття розширюють простір і додають відчуття міцності будівель. Каменярі, не маючи належного архітектурного проєкту, піднімали стіни, внутрішні дворики та портали простого підходу. У нинішній будівлі зберігаються чудові твори мистецтва: бароковий вівтар з різьбленого та позолоченого і кілька картин зі школи Куско . Через постійні землетруси вирішили побудувати унікальні та приватні келії. Так виникли впорядковані сектори. Головний монастир Побудований між 1715 і 1723 роками, це найбільший монастир у монастирі. З лівого боку розташовано 5 сповідальниць. Навколо нього розташовані 32 колоніальні картини, 23 з яких розповідають про життя Марії та 9 про громадське життя Ісуса. Кухня Кухня привертає увагу особливістю середовища, яке повертає нас на століття назад. Її високу купольну стелю було пов’язано з тим, що її використовували як каплицю. Кухня працювала на вугіллі, дровах та інших видах палива, тому всі стіни почорнілі. Пральня Пральня була побудована в 1770 році, коли Арекіпа забезпечувалася водою через канави. Тут знаходиться 20 напівурн, які є великими глиняними ємностями, що використовувалися для зберігання зерна, кукурудзи або вина. Вода протікала через центральний канал, який відводили до кожної глеки, кладучи камінь, а на дно лотка клали заглушку, яку після промивання видаляли, і вода стікала до підземного каналу, який виносив відходи до річки. Дзвіниця Видатна вежа була побудована в 1748 році настоятелькою сестрою Каталіною де Сан-Хосе Барреда та єпископом Хуаном Браво де Ріверо. Дзвіниця має чотири дзвони, які виходять на вулиці, що оточують монастир: З боку вулиці Санта-Каталіна (на схід ), старий дзвін . На вулиці Угарте (на південь ) знаходиться найстаріший дзвін із написом «Santa Catalina Ora Pronobis, 1749». На вулиці Болівара (на захід ) стоїть дзвін із написом «RM María de Villegas, 1787». Красива та стара церква з довгою навою та напівкруглим куполом, яка має конструкції приблизно 1660 року. Всередині знаходиться монастир блаженної сестри Ани від Ангелів Монтеагудо, яка була беатифікована за зразкове монашеське життя. Галерея У галереї містяться 400 колоніальних творів мистецтва. Вони виставлені у величній обстановці: дві кімнати з високими склепіннями, розташовані хрестом. Збоку ще один менший склеп завершує архітектурну одиницю В культурі Монастир Санта-Каталіна описується досить детально в другій половині «Книги людської шкіри » Мікеле Ловріка. Галерея Примітки Джерела та посилання Самотня планета Перу (2004). Шарлотта Біч і Роб Раховецкі. Публікації Lonely Planet.ISBN 1-74059-209-3 Веб-сайт монастиря Санта-Каталіна Офіційний сайт Санта-Каталіни (іспанською та англійською) Фотографії монастиря Санта-Каталіна (англійською)