NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Bénéteau

Bénéteau è un cantiere nautico francese che produce imbarcazioni, filiale del Gruppo Bénéteau. Storia Il cantiere nasce nel 1884 a Croix-de-Vie (oggi Saint-Gilles-Croix-de-Vie) nel dipartimento della Vandea, per opera di Benjamin Bénéteau. All'inizio produceva dei chalutier a vela, imbarcazioni da pesca, ma negli anni successivi la produzione si allarga anche ad imbarcazioni a motore, sempre da pesca. Nel 1964 la terza generazione dei Bénéteau amplia l'offerta iniziando la produzione di imbarcazioni da piacere, introducendo il poliestere come materiale da costruzione. Nel 1982 il cantiere diventa leader mondiale nella costruzione di barche a vela e festeggia il centenario della nascita del cantiere due anni più tardi. Negli anni novanta l'azienda si ingrandisce con l'acquisizione di CNB, Jeanneau, Lagoon e altri cantieri: nasce il Gruppo Bénéteau, che acquisterà anche altre attività non legate al settore nautico. Produzione Gamma a vela Océanis: barche a vela destinate alle crociere caratterizzate da una elevata vivibilità interna e da una particolare attenzione alla robustezza: Oceanis 30.1 Oceanis 31 Oceanis 35.1 Oceanis 38.1 Oceanis 41.1 Oceanis 46.1 Oceanis 51.1 Oceanis 55.1 Océanis Yacht: unità a vela create create sulla base della gamma Océanis destinate alle crociere di lusso con ampi spazi vivibili e materiali nobili: Oceanis Yacht 62 First: barche a vela sportive destinate a brevi uscite o regate: First 14 First 18 First 24 First 27 First Yacht 53 Figaro: monoscafo monotipo a foil, frutto della collaborazione tra il gruppo Beneteau e lo studio di architetti Van Peteghem Lauriot-Prévost: Figaro Bénéteau 3 Gamma a motore Flyer: motoscafi open da 5 a 9 metri caratterizzati da linee moderne e tecnologie innovative: Flyer 5.5 Spacedeck o Sundeck Flyer 6.6 Spacedeck o Sundeck Flyer 8 Spacedeck o Sundeck Flyer 8.8 Spacedeck o Sundeck Flyer 10 Barracuda: funzionali e confortevoli modelli sport-fisher dedicati alla pesca: Barracuda 6 Barracuda 7 Barracuda 8 Barracuda 9 Antares fuoribordo: modelli fisher-cruisers per brevi crociere o battute di pesca: Antares 6 OB Antares 7 OB Antares 8 OB Antares 9 OB Antares entro bordo: modelli motor-cruisers sicuri e spaziosi adatti alle famiglie per piacevoli navigazioni : Antares 30 Antares 30S Gran Turismo: modelli eleganti e sportivi grazie all'innovativa carena Air Step: Gran Turismo 32 Gran Turismo 36 (programmato per la primavera 2020) Gran Turismo 40 Gran Turismo 46 Gran Turismo 50 Gran Turismo 50 Sportfly Swift Trawler: la nuova gamma trawler reinventa la categoria con modelli veloci e funzionali per lunghe crociere sul mare: Swift Trawler 30 Swift Trawler 35 Swift Trawler 41 Fly Swift Trawler 41 Sedan Swift Trawler 44 Swift Trawler 47 Swift Trawler 50 Monte Carlo: la gamma premium di Bénéteau. I motor-cruiser di questa linea, direttamente ispirati dallo spirito dei Monte Carlo Yachts, sono eleganti, raffinati e curati in ogni dettaglio: Monte Carlo 52 Monte Carlo 6 Monte Carlo 6S Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Bénéteau Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su beneteau.com.
Bénéteau

Bénéteau är ett franskt företag som tillverkar segel- och motorbåtar, med fabriker i Frankrike och USA. Det ägs av holdingbolaget Groupe Bénéteau, som också har yachtvarumärket Jeanneau och Lagoon. Benjamin Bénéteau grundade ett varv 1884 i Croix-de-Vie (idag Saint-Gilles-Croix-de-Vie) i departementet Vendée. Där byggdes till att börja med stadiga seglande fiskebåtar för den småskaliga fiskenäringen. År 1912 byggde varvet sin första motoriserade fiskebåt. På 1960-talet togs företaget över av den tredje generationen av familjen Bénéteau: Annette Roux och André Bénéteau. Företaget började då tillverka fritidsbåtar i glasfiberarmerad plast. År 1994 noterades Bénéteau på Parisbörsen. Se även Beneteau 25 Källor Noter Externa länkar Bénéteaus webbplats
Château de Beaulieu (Héric)

Le château de Beaulieu est une maison de maître datant du milieu du XIXe siècle située sur la commune d'Héric. Localisation Le château est situé en Loire-Atlantique sur la commune d'Héric, à quelques kilomètres au nord de Nantes. Description Le château actuel fût construit entre 1856 et 1861. Il est entouré de nombreuses dépendances telles que des écuries, un four à pain, un pressoir, un cellier, une boulangerie et des porcheries, dont certaines ont aujourd'hui disparu. Il était à l'origine entouré d'un mur d'enceinte en pierres et l'entrée était marquée par deux grilles en fer forgé et une allée bordée d'arbres. Il ne reste aujourd'hui que les grilles et un pan de mur. A l'intérieur de la bâtisse, d'une surface d'environ 200 m2 sur chacun des 3 étages (le dernier étage servant de chambres pour les bonnes et les domestiques), on retrouve beaucoup de pièces tels des salons et des chambres avec dans chacune une cheminée. Une grande verrière aujourd'hui détruite ornait la façade est. Sur le toit, un petit balconnet permet de voir à plusieurs kilomètres à la ronde et permettait au propriétaire de surveiller ses terres. En contrebas de la bâtisse coule un ruisseau sur lequel un ponton en fer forgé encore en place permettait d'accéder à une chapelle qui fut détruite dans les années 1960. Historique des propriétaires. On ne connait pas avec certitude les premiers propriétaires du château mais ils semblent être Joseph Lemasson, sa femme Henriette et leurs enfants, qui figurent sur les recensements de population en 1861. En 1890 il est acheté par Etienne Botrel, médecin Nantais, et sa femme Marie Euphrasie Bailly qui en sont les propriétaires pendant 32 ans, jusqu'en septembre 1922. À la mort de Mme Bailly en septembre 1922, le couple n'ayant pas d'enfant, le château est mis aux enchères. Il est adjugé aux frères Louis et Emile Busson qui l'achètent avec les terres à la famille Botrel. Louis y vît avec sa femme, ses deux filles, deux pupilles de la nation et plusieurs domestiques et travailleurs journaliers, tandis qu'Emile habite le hameau tout proche des "Plesses Neuves" où il fait construire plusieurs maisons. En décembre 1947 Emile cède par anticipation sa part du château à ses deux filles Camille et Fernande. Fernande étant religieux en Nouvelle-Calédonie, seuls Camille et son mari Eugène exploitent les terres du domaine. Le château semble ensuite être vendu vers la fin des années 1960. Il est ensuite propriété de la famille Ferré. Après le décès de sa propriétaire, le château reste inoccupé plusieurs années de 2007 à 2016 jusqu'à ce que Martial Chapeau en fasse l'acquisition. Il est aujourd'hui en cours de rénovation. Références « Rénovation du château de Beaulieu », sur ouest-france « Château de Beaulieu », sur ouest-france « archives départementales Loire-Atlantique », sur Archives départementales Portail de la Loire-Atlantique Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Zámek Montgeoffroy

Zámek Montgeoffroy (francouzsky Château de Montgeoffroy, šató d'monžofroa) se nachází v blízkosti francouzské obce Mazé v departementu Maine-et-Loire, asi 40 km severozápadně od Tours. Stavba i původní zařízení zůstaly během Velké francouzské revoluce a následujícího chaosu nepoškozeny. Dochoval se tak autentický obraz životního stylu šlechty na venkovském zámku v 18. století. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Zámok Montgeoffroy na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zámek Montgeoffroy na Wikimedia Commons
Château de Montgeoffroy

The Château de Montgeoffroy (French pronunciation: [ʃato də mɔ̃ʒɔfʁwa]) is an 18th-century manor house located in the commune of Mazé (Maine-et-Loire), France. History In 1676, Érasme de Contades acquired the property. In 1772, Marshal Louis Georges Érasme de Contades, governor of Alsace, decided to rebuild the château as a retirement home. He called on the Parisian architect Jean-Benoît-Vincent Barré, who worked with the local architect Simier. The marshal being far from Anjou, the work was directed primarily by his son, le marquis de Contades, his daughter-in-law, Julie Constantin de Marans, his mistress, Hélène Hérault, and her daughter-in-law, Marie-Marguerite Magon de La Lande. It took three years. The old château was burned down, but Barré appreciated its U shape and kept two towers and the moat, as well as the chapel, which dated from 1543. The building miraculously survived the French Revolution and the Revolt in the Vendée conserving its common buildings, agricultural structures, chapel, and park. It also kept its archives and its furniture, which was studied by Pierre Verlet. External links History and description (in French)
Kasteel van Montgeoffroy

Het Kasteel van Montgeoffroy (Frans: Château de Montgeoffroy) is een Frans kasteel uit de 18e eeuw nabij Mazé in het departement Maine-et-Loire. Het kasteel werd beschermd in 1954. Geschiedenis In 1676 werd de plaats Montgeoffroy, waar een oud kasteel stond, verworven door Érasme de Contades. In 1772 besloot zijn nazaat veldmaarschalk Louis Georges Érasme de Contades, gouverneur van de Elzas, het kasteel te laten herbouwen om er van zijn pensioen te genieten. Daarvoor deed hij een beroep op de Parijse architect Jean-Benoît-Vincent Barré, die samen moest werken met een lokale architect, Simier. Aangezien de veldmaarschalk niet in Anjou verbleef werden de werken hoofdzakelijk uitgevoerd onder leiding van zijn zoon, de markies van Contades, zijn schoondochter Julie Constantin de Marans, zijn voormalige minnares Hélène Hérault en haar schoondochter Marie-Marguerite de La Lande. De bouw nam drie jaar in beslag. Architectuur Het oude kasteel werd met de grond gelijk gemaakt, maar de Parijse architect Nicolas Barré behield het U-vormige bouwplan, de twee torens en de slotgrachten, evenals de kapel, die dateerde uit 1543. De gevel met uitzicht op de tuin werd naar het noordoosten gericht. Op de hoofdas van het kasteel, tussen de binnenplaats en het park, bevinden zich twee salons. In de hoek recht tegenover de ovale eetkamer leidt de grote trap naar boven. De maarschalk besloot zijn appartement ten zuiden van de ingang te vestigen. Zo kon hij het nabijgelegen kantoor en buffet in de gaten houden. De ruimte boven de deuren liet hij decoreren met portretten van mooie dienstmeisjes. Hélène Hérault en haar schoondochter namen hun intrek in de hoek van de parterre en het erf. Het domein heeft op wonderbaarlijke wijze de Franse Revolutie en de Vendée-oorlog doorstaan. Zowel de bijgebouwen, de boerderijen, de kapel als de prieeltjes in het park bleven bewaard. Ook de archieven bleven gespaard en de hele inrichting is nog volgens de inventaris van 1775.
Монжоффруа

Монжоффруа (фр. Château de Montgeoffroy) — усадьба маршала Контада в долине Луары, департамент Мен и Луара. Усадебный дом в Монжоффруа был построен в виде подковы. Современный вид приобрёл в конце XVIII века. Монжоффруа — одно из трех луарских шато, сохранивших внутреннюю обстановку, передававшуюся от поколения к поколению. Примечания Ссылки Описание и история (фр.)
Монжоффруа (замок)

Монжоффруа́ (фр. Château de Montgeoffroy) — садиба маршала Контада в Мазе (долині річки Луари, департамент Мен і Луара). Садибний будинок у Монжоффруа був побудований у вигляді підкови. Сучасного вигляду набув наприкінці XVIII століття. Монжоффруа — один з трьох луарських замків, які зберегли оригінальний інтер'єр та оздоблення. Історія Луї Жорж Еразм де Контад був фельдмаршалом та правителем Ельзасу, у 68 років він відійшов від справ і вирішив переїхати до своєї родинної садиби на березі Луари. 1772 року за планами паризького архітектора Жана Бенуа Венсена Барре на землях, придбаних родиною де Контада ще 1676 року, почалося будівництво замку. З попередньої будови в новий замок було інтегровано замкову каплицю та дві круглі башти. Будівництво тривало до 1776 року. За будівництвом ретельно наглядав старший син фельдмаршала, який залишив детальні нотатки про перебіг робіт. З цих нотаток можна довідатися про те, звідки брався матеріал для будівництва, як організовувалося його перевезення. Більшість будівничих були місцевими, а з транспортом допомагали селяни, що жили по сусідству. Архітектура Головна будівля садиби витримана в класицистичному стилі. Єдиною прикрасою на фасаді будівлі є родинний герб Контада. Будівля має бав коротких бокових флігелі та два павільйони, які поєднують замок зі стайнями, каретною та капелою. Каплиця, що збереглася від попередньої забудови, датується 1543 роком. Її було споруджено для аристократа Гійома де ла Грандьєра. Зберігся оригінальний вітраж на тему поклоніння волхвів. У стайні представлена колекція старовинних повозів та карет. У круглій башті знаходиться приміщення з колекцією сідел. Два критих павільйони та витончена кована брама поєднині парканом, який відділяє зе́млі помістя від території замку. У минулому від замку відходили три алеї. Інтер'єр Садиба досі належить родині Кондат. Житлові приміщення розташовані на першому поверсі. Репрезентативні кімнати з головним салоном знаходяться з південного боку (виходять вікнами на двір). Жіночі кімнати разом з овальною їдальнею виходить вікнами в парк. Оздоблення кімнат та інтер'єри, тобто каміни, люстри, позолочені бронзові ліхтарі, м'які меблі, столики, настінний годинник, барометр, вже вказані в інвентарі замку за 1775 рік. Література Dominique Letellier: Le château de Montgeoffroy. Architecture et mode de vie. Société des Etudes Angevines, Angers 1991, ISBN 2-905570-01-6. Ресурси Інтернету Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Монжоффруа (замок) Опис і історія (фр.)