Château de Saumur

Château de Saumur, prvotno zgrajen kot grad in kasneje razvit kot dvorec, stoji v francoskem mestu Saumur v departmaju Maine-et-Loire. Prvotno ga je v 10. stoletju zgradil Theobald I., grof Blois, kot utrjeno trdnjavo proti normanskim napadom. S pogledom na sotočje rek Loare in Thouet je leta 1026 prišel v roke Fulka Nerre, grofa Anžujskega, ki ga je zapustil svojim dedičem Plantagenetom. Po uničenju leta 1067 ga je v poznem 12. stoletju obnovil angleški kralj Henrik II. Zgodovina Leta 1203 je Filip II. Francoski Saumur vključil v svojo kraljevo domeno in zasegel grad. Za dodatno varnost je grad utrdil. Kmalu zatem je grad postal uradna kraljeva rezidenca, Ludvik IX. Francoski, ki je tam prebival leta 1227, pa je grad nadgradil. V 1360-ih je Ludvik I. Anžujski kasneje okrogle stolpe gradu zamenjal z osmerokotnimi stolpi, ki še vedno obstajajo v sedanji obliki gradu. Stran za september v delu Sijajni horarij vojvode Berrijskega prikazuje grad, kot je izgledal leta 1410. Navaja, da je René Anžujski tam živel do svoje smrti leta 1480. Grad je večkrat menjal lastnike do leta 1589, ko ga je protestantski kralj Henrik IV. (francoski in navarski) podaril Duplessis-Mornayu. Grad je prvotno imel 4 krila, ki so obdajala dvorišče; eno od kril se je v 17. stoletju razpadlo. Dvorišče ima tudi vir podtalnice za svoje prebivalce med bivanjem gradu. Leta 1621 je bil grad preurejen v vojašnico. Skoraj dve stoletji pozneje je bil pod Napoleonom Bonapartejem preurejen v državni zapor. V prvi polovici 20. stoletja je mesto Saumur pridobilo grad in začelo program obnove, da bi v njem namestilo muzej dekorativne umetnosti. V skladu s konjeniško tradicijo območja Saumur in njegovim znamenitim Cadre Noir grad služi tudi kot Muzej konj. Grad ima ječo in stražnico ter gosti Musée de la Figurine-Jouet, zbirko zelo starih igrač in figuric vojakov, francoskih kraljev in klovnov. Grad Saumur je od leta 1862 uvrščen na seznam zgodovinskih spomenikov francoskega ministrstva za kulturo. Leta 1906 je mesto odkupilo grad od državne vlade in ga spremenilo v muzej. Grad je bil med obstreljevanjem v drugi svetovni vojni poškodovan in je bil obnovljen do leta 1997. 22. aprila 2001 se je del severnega obzidja zrušil in poškodoval območje pod njim. Klet pod gradom je bila med obnovo stabilizirana, rekonstrukcija obzidja pa je bila končana leta 2007. Opis Konec 10. stoletja je bil okoli rta zgrajen en kilometer dolg zid, imenovan Boile Wall, ki je tako obdajal območje približno 6 hektarjev. V drugi polovici 11. stoletja so bili ob stolpu nakopičeni zemeljski nasip, s čimer je v pritličju nastala klet. To klet je mogoče videti pod grajskim dvoriščem. Gradnja tega gradu kot mota je omogočila nastanek ploščadi, visoke 7 do 8 metrov. V 12. stoletju je bil pod Plantageneti zgrajen romanski stolp, ki je sledil klasični zasnovi s štirikotnim tlorisom, vendar precej velik (19 × 17 metrov). Njegovi zidovi so bili debeli (2,90 m) in ojačani s oporniki. V 13. stoletju je bil zgrajen nov ograjeni prostor. V njegovem središču je romanski stolp, okoli mote pa visoki kurtinski zidovi. Zaradi teh sprememb je nastal kvadratni tloris z vogali, ki jih tvorijo okrogli stolpi, preluknjani s puščičnimi režami. V 14. stoletju je kljub temu, da so bili štirje stolpi okrnjeni, mogoče prepoznati štiri ločene ravni s premerom med 9 in 10 metri. Obstaja polpodzemna raven, nad katero sta dve nadstropji, opremljeni s puščičnimi režami. Najvišja raven je sestavljena iz lesenega okvirja, pokritega s skrilasto streho. Konec 16. stoletja so okoli gradu dodali obzidje. Grad ima dvojno vijačno stopnišče, podobno tistemu, ki ga je zasnoval Leonardo da Vinci. Plemičem in služabnikom je omogočalo uporabo istega stopnišča, ne da bi se kdaj križali. Dostop do razgledne točke ponuja pogled na južno krilo in omogoča vzpon po tem dvojnem vijačnem stopnišču. Veliko stopnišče s štirimi odprtinami je edini preostali ostanek elementa, ki je obstajal tudi v Louvru. Miniatura iz Sijajnega horarija vojvode Berrijskega prikazuje na levi strani za obodom kuhinjsko ognjišče, ki je bilo ločeno od palače, da bi se preprečila nevarnost požara. Muzej Mestni muzej Saumur, ki je bil prej med letoma 1929 in 1912 nastanjen v mestni hiši, se je preselil v grad, ko so bila obnovljena stanovanja vojvod Anžujskih. Takrat je bil predvsem muzej arheologije in naravoslovja. Vendar pa je muzej dobil drugačen preobrat, ko je grof Charles Lair (1841–1919), zbiratelj in navdušen popotnik, po svoji smrti mestu Saumur zapustil veliko zbirko skulptur, pohištva in zlasti keramike. Leta 1922 je ustanova postala muzej dekorativne umetnosti. Nato so bile zbirke v poznih 1950-ih dodatno obogatene z donacijo Konjeniškega muzeja. Ustanova je zdaj imenovana Musée de France in vsako leto sprejme številne obiskovalce, leta 2018 jih je bilo zabeleženih 94.030. Za javnost so odprti tudi vrtovi, posestvo pa omogoča dostop do obzidja, spodnjega dvorišča in panoramskega razgleda. Z razgledne točke se odpira tudi pogled na južno krilo in znamenito dvojno spiralno stopnišče. Na dvorišču, znanem kot vojašnica Feuquières (poimenovano po saumurskem častniku Manassèsu de Pas de Feuquières), so še vedno vidni ostanki nekdanje opatijske cerkve benediktinskega samostana Saint-Florent du Château iz 10. stoletja. Čeprav je danes malo znana in trenutno zaprta za javnost, je bila opatija Saint-Florent od 10. do 16. stoletja ena najpomembnejših v zahodni Franciji. Sklici Zunanje povezave Spletna stran gradu Grad Saumur als 3D-Modell im 3D Warehouse von SketchUp Photos of Château Château de Saumur and other Loire castles