NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Illa de Yule

L'illa de Yule és una petita illa de la província Central, a Papua Nova Guinea. Està situada a 160 km al nord-oest de Port Moresby, a la costa sud de Papua Nova Guinea. Història L'illa de Yule probablement va rebre el nom de Charles Bampfield Yule, un oficial de la Royal Navy que va inspeccionar la zona entre 1842 i 1845. Va ser una de les primeres zones de la Província Central a tenir contacte amb europeus. Els Missioners Catòlics del Sagrat Cor van iniciar una missió el 1885. La missió va ser dirigida amb èxit del 1900 al 1908 pel bisbe Henry Verius i des de llavors fins al 1945 per Alain de Boismenu. Amb els missioners europeus van arribar catequistes de les Filipines, alguns dels quals es van casar amb persones de la població local. Avui dia, molts habitants de l'illa de Yule tenen trets europeus i filipins distintius. La visita del poeta australià James McAuley a la missió de l'illa de Yule el 1949 li va causar una profunda impressió espiritual i va contribuir a la seva conversió al catolicisme. Fauna L'illa de Yule està envoltada d'esculls de corall. Algunes espècies d'aranyes endèmiques de l'illa són : Les espècies de Saltícids: Salticus perogaster i Plexippus brachypus Heteropoda cyanognatha i Pandercetes longipes (Sparassidae) Misumena arrogans i Stephanopis yulensis (Thomisidae) La fauna d'equinoderms del Pliocè inferior és rica i diversa, amb 19 espècies conegudes a la formació Kairuku. Gairebé la meitat d'aquestes espècies també estan representades a les poblacions del nord d'Austràlia, amb la Gran Barrera de Corall del nord a només 600 km de distància. Referències
Yule Island

Yule Island is a small island in Central Province, Papua New Guinea. It is located 160 km (99 mi) NW from Port Moresby, on the south coast of Papua New Guinea. History Yule Island was probably named after Charles Bampfield Yule, a Royal Navy officer who surveyed the area from 1842 to 1845. It was one of the first areas in Central Province to have contact with Europeans. The Catholic Missionaries of the Sacred Heart began a mission in 1885. The mission was successfully led from 1900 to 1908 by Bishop Henry Verius and from then until 1945 by Alain de Boismenu. With the European missionaries came catechists from the Philippines, some of which married into the local population. Today, many inhabitants of Yule Island have distinct European and Filipino features. The visit of Australian poet James McAuley to the mission at Yule Island in 1949 made a profound spiritual impression on him and contributed to his conversion to Catholicism. Fauna Yule Island is surrounded by coral reefs. Several spider species are endemic to this island, including: The jumping spider species Salticus perogaster and Plexippus brachypus Heteropoda cyanognatha and Pandercetes longipes (Sparassidae) Misumena arrogans and Stephanopis yulensis (Thomisidae) The Early Pliocene Echinodermata fauna is rich and diverse, with 19 species known to occur in the Kairuku Formation. Nearly half of these species are also represented in northern Australia stocks, with the northern Great Barrier Reef only 600 km (370 mi) away. Notable people Susan Karike - designer of the flag of Papua New Guinea Louis-André Navarre - Missionary of the Sacred Heart and Archbishop, worked on the island and, following his death and burial in Townsville, was exhumed and reburied on the island References Papua New Guinea Tourism Promotion Authority: Central Province Platnick, Norman I.(2007): The world spider catalog, version 8.0. American Museum of Natural History. Further reading Lindley, I. David (2003): Echinoids of the Kairuku Formation (Lower Pliocene), Yule Island, Papua New Guinea: Clypeasteroida. Regularia. Spatangoida. Proceedings of the Linnean Society of New South Wales 124: 125–162. Lindley, I. David (2004): The Yule Island fauna and the origin of tropical northern Australian echinoid (Echinodermata) faunas. Proceedings of the Linnean Society of New South Wales 125: 97-109.
Île Yule

L'île Yule est une île de Papouasie-Nouvelle-Guinée située en mer de Corail. Géographie Elle se situe en province centrale à 160 km de Port Moresby. Histoire L'île Yule est une des premières régions de la province centrale à avoir eu contact avec les Européens. Des missionnaires catholiques s'y sont installés en 1885, notamment Henri Verjus, et y sont encore présents. Alain de Boismenu y a mené une mission 1900 à 1945. En 1949, le poète australien James McAuley (en) visite la mission de l' île Yule. L'impression spirituelle profonde qu'il y ressent contribue à sa conversion au catholicisme. Faunes L'île Yule est entouré de récifs coralliens. Plusieurs espèces d'araignées sont endémiques à l'île comme : les salticidae Salticus perogaster et Plexippus brachypus; les sparassidae Heteropoda cyanognatha et Pandercetes longipes; les thomisidae Misumena arrogans et Stephanopis yulensis. Dix-neuf espèces d'echinodermata zancléennes y sont aussi répertoriées. Notes et références Portail de la Papouasie-Nouvelle-Guinée Portail des îles
Yule (isola)

L'isola di Yule è un'isola della Papua Nuova Guinea, che si trova nel sud della Nuova Guinea, 160 km a nord di Port Moresby lungo la costa. Amministrativamente fa parte del Distretto di Kairuku-Hiri nella Provincia Centrale, appartenente alla Regione di Papua. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Yule
Yule Island

Yule Island is een eiland in de provincie Central van Papoea-Nieuw-Guinea. Het ligt 100 kilometer ten noordwesten van Port Moresby, aan de zuidkust van Nieuw-Guinea. Het eiland ligt in de mariene ecoregio Zuidoostelijk Papoea-Nieuw-Guinea. Geschiedenis Yule Island is waarschijnlijk vernoemd naar Charles Bampfield Yule, een officier van de Royal Navy die het gebied van 1842 tot 1845 in kaart bracht. Het was een van de eerste gebieden in de Centrale Provincie die contact had met Europeanen. De katholieke Missionarissen van het Heilig Hart begonnen in 1885 met een missie. De missie werd van 1900 tot 1908 geleid door bisschop Henry Verius en vanaf dat moment tot 1945 door Alain de Boismenu. Met de Europese missionarissen kwamen catechisten uit de Filipijnen, waarvan sommigen in de plaatselijke bevolking trouwden. Anno begin 21e eeuw hebben veel inwoners van Yule Island verschillende Europese en Filipijnse kenmerken. Het bezoek van de Australische dichter James McAuley aan de missie op Yule Island in 1949 maakte een diepe spirituele indruk op hem en droeg bij tot zijn bekering tot het katholicisme. Fauna Yule Island is omgeven door koraalriffen.
Ilha Yule

Yule Island é uma pequena ilha na Central Province, Papua-Nova Guiné, localizada a cerca de 160 km a NW de Port Moresby, na costa sul da Papua Nova Guiné. História A ilha de Yule deve o seu nome a Charles Bampfield Yule, um oficial da Marinha Real Britânica que fez o levantamento da área entre 1842 e 1845. Foi uma das primeiras áreas da Província Central da Nova Guiné a ter contacto com os europeus. O catolicismo foi introduzido na ilha pelos Missionários do Sagrado Coração, que ali iniciaram uma missão em 1885. A missão foi dirigida com sucesso de 1900 a 1908 pelo bispo Henry Verius e desde então até 1945 por Alain de Boismenu. Com os missionários europeus vieram catequistas das Filipinas, alguns dos quais casaram com a população local. Atualmente, muitos habitantes da ilha de Yule têm caraterísticas europeias e filipinas distintas. A visita do poeta australiano James McAuley à missão da ilha de Yule, em 1949, causou-lhe uma profunda impressão espiritual e contribuiu para a sua conversão ao catolicismo. Fauna A ilha de Yule está rodeada por recifes de coral. Várias espécies de aranhas são endémicas desta ilha, incluindo: Salticus perogaster (uma espécie aranha saltadora) e Plexippus brachypus Heteropoda cyanognatha e Pandercetes longipes (Sparassidae) Misumena arrogans e Stephanopis yulensis (Thomisidae) A fauna do Plioceno Inferior do grupo Echinodermata é rica e diversificada, com 19 espécies conhecidas na Formação Kairuku. Cerca de metade destas espécies estão também representadas em populações do norte da Austrália, ligada pela Grande Barreira de Coral a apenas 600 km de distância. Personalidades As seguintes personalidades são oriundas da ilha: Susan Karike - desenho da bandeira da Papua-Nova Guiné. Louis-André Navarre - missionário do Sagrado Coração e arcebispo, trabalhou na ilha e, após a sua morte e enterro em Townsville, foi exumado e enterrado novamente na ilha. Referências Ligações externas Papua New Guinea Tourism Promotion Authority: Central Province Platnick, Norman I.(2007): The world spider catalog, version 8.0. American Museum of Natural History.
Guasopa Airport

Guasopa Airport (IATA: GAZ, ICAO: AYGJ), is an airport at Guasopa on Woodlark Island, in the Milne Bay Province, Papua New Guinea. History World War II U.S. forces captured Woodlark Island on 30 June 1943 as part of Operation Chronicle. The 60th US Naval Construction Battalion began construction on 2 July of a 3,000 by 150 feet (914 by 46 m) coral‑surfaced runway which was ready for use by 14 July. The runway was later expanded and by September measured 6,500 by 225 feet (1,981 by 69 m) and by October 12 a parallel 6,000 by 60 feet (1,829 by 18 m) runway was also built, together with 110 hardstands. The airfield was also known as Woodlark Airfield. The airfield was used as a stopover point and refuelling point. RAAF: No. 78 Squadron RAAF P-40s USAAF: 39th Fighter Squadron operating P-39s 67th Fighter Squadron operating P-39s See also Naval Base Woodlark Island References This article incorporates public domain material from the Air Force Historical Research Agency Guasopa Airfield
Aeropuerto de Guasopa

El Aeropuerto de Guasopa (del inglés Guasopa Airport) es un aeropuerto ubicado en Guasopa en la isla Woodlark en la Provincia de Milne Bay en Papúa Nueva Guinea. Fue construido por los aliados Seabees durante la Segunda Guerra Mundial en el transcurso de la Operación Chronicle, parte de la Operación Cartwheel.​ Véase también Aeropuerto Internacional de Jacksons Referencias
Flughafen Madang

Der Madang Airport (IATA-Code: MAG, ICAO-Code: AYMD) ist der Flughafen der gleichnamigen Stadt Madang (dt. Friedrich-Wilhelmshafen) in Papua-Neuguinea. Zwischenfälle Am 13. Oktober 2011 wurde eine De Havilland DHC-8-100 (P2-MCJ) auf dem Weg von Lae nach Madang bei einer Notlandung während des Anflugs weitgehend zerstört. Aus dem Wrack konnten vier Überlebende geborgen werden, darunter auch beide Piloten, 28 Passagiere wurden jedoch getötet (siehe auch Airlines-PNG-Flug 1600). Einzelnachweise
Aeroportul Madang

Aeroportul Madang (IATA: MAG, ICAO: AYMD) este un aeroport din Madang⁠(d), Madang District⁠(d), Madang Province, Papua Noua Guinee. Situat la o altitudine de 1.577 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Д'Антрекасто (острови)

Д'Антрекасто (на английски: d'Entrecasteux Islands) са група вулканични острови в югозападната част на Соломоново море на Тихия океан, намиращи се източно от остров Нова Гвинея. Те са владение на Папуа Нова Гвинея и съставляват част от провинция Милн Бей. Площта им е 3145 km², а населението през 2000 г. – 63 300 души. Островите д'Антрекасто са разположени източно от полуостров Папуа на остров Нова Гвинея, от който ги отделят протоците Уърд Хант (ширина 28 km) на север и Гошен (ширина 16 km) на юг. Простират се от северозапад на югоизток на около 160 km и се състоят от три големи острова – Гуденаф (на север, 687 km²), Фергюсън (в средата, 1437 km²) и Норманби (на юг, 1040 km²), разделени съответно от протоците Морсби и Доусън. Освен тях има и множество по-малки острови (най-голям сред тях е Санароа, 40 km²) и морски скали. Релефът им е предимно планински с височина до 2536 m (връх Винеуо, на остров Гуденаф). Има няколко угаснали вулкана, действащи кални вулкани и многочислени термални извори. Климатът е субекваториален, горещ и влажен. През 2000 г. населението на островите наброява 63 300 души, като негов основен поминък е отглеждането на кокосови палми и ловът на бисерни миди. Островите са открити през юни 1793 г. от френския мореплавател Жозеф Антуан д'Антрекасто и по-късно са наименувани в негова чест. През 1874 г. британският морски топограф Джон Морсби детайлно изследва и картира архипелага, като открива и наименува трите най-големи острова и протоците между тях. Бележки
D’Entrecasteaux-Inseln

Die D’Entrecasteaux-Inseln liegen in der Salomonensee, östlich von Neuguinea, und gehören zur Provinz Milne Bay des Pazifik-Staates Papua-Neuguinea. Sie wurden nach ihrem Entdecker d’Entrecasteaux benannt. Geographie Der Archipel besteht aus den Inseln Moratau („Fergusson“), Nidula („Goodenough“), Duau („Normanby“) und Sanaroa sowie einer Reihe weiterer kleiner Inseln, die zusammen eine Landfläche von rund 3100 km² haben. Die höchste Erhebung ist mit 2566 m der Mount Vineuo auf der Goodenough-Insel. Gemäß der Volkszählung im Jahre 2000 betrug die Einwohnerzahl 63.307 (einschließlich der Amphlett-Inseln). Es gibt keine Städte, sondern nur 137 dörfliche Siedlungen, davon nur sechs mit mehr als 1000 Einwohnern. Größter Ort ist Kalokalo an der Westküste von Fergusson mit 1381 Einwohnern (Stand 2000). Verwaltung Die Inselgruppe gehört zur Provinz Milne Bay. Goodenough als westlichste Insel gehört mit ihren Nebeninseln wie Wagifa zum Distrikt Kiriwina-Goodenough und bildet darin die Goodenough Rural LLG (Local Level Government) Area. Der Rest der Inselgruppe bildet den Distrikt Esa'ala, der sich in drei LLGs (etwa Gemeinden) gliedert: West Fergusson Rural LLG (Fergusson-West) Dobu Rural LLG (Fergusson-Ost, Normanby-Nordwest, Sanaora mit Tewala, Amphlett-Inseln, Dobu) Duau Rural LLG (Normanby-Ost) Weblinks Einzelnachweise
Islas de Entrecasteaux

Las islas de Entrecasteaux son un conjunto de islas situadas en el océano Pacífico. Las islas que las integran son Fergusson (Kaluwawa), Goodenough (Morata), Normanby (Duau), Sanaroa, Dobu y otras islas menores. Su área es 3100 km² y su población es de 45.094 habitantes. Son parte de la provincia de Milne Bay, Papúa Nueva Guinea. Historia Llevan ese nombre por el navegante francés Antoine Raymond Joseph de Bruni d'Entrecasteaux (1739–1793), que en su barco la Espérance, navegó por la zona en 1782 mientras buscaba a su compatriota desaparecido, Jean-François de Galaup, comte de La Pérouse.
Îles d'Entrecasteaux

Les îles d'Entrecasteaux forment un archipel de la mer des Salomon situé à l'est de la Papouasie-Nouvelle-Guinée, à proximité des Louisiades. Toponymie L'archipel est nommé en l'honneur d'Antoine de Bruny d'Entrecasteaux après leur découverte pendant l'expédition d'Entrecasteaux. Géographie L'archipel est composé des îles principales suivantes : île Normanby, dont l'agglomération principale est Esa'ala au nord de l'île ; île Fergusson ; île Goodenough ; île Sanaroa ; île Dobu ; plus un certain nombre d'îlots et de récifs coralliens. Elles sont séparées de la Nouvelle-Guinée par les détroits de Goschen et de Ward Hunt (en). Administration Administrativement, elles font partie de la province de Baie de Milne. Langue véhiculaire La langue véhiculaire dans la plupart des îles d'Entrecasteaux est le dobu, utilisé par environ 100 000 locuteurs. Ses locuteurs utilisent également d'autres langues proches: le motu, les Vivigani de Goodnough parlent l'iduna (en), et aussi l'anglais. Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste des îles de Papouasie-Nouvelle-Guinée Liste d'îles par point culminant Citrus wakonai, agrume endémique de l'île Goodenough Portail de la Papouasie-Nouvelle-Guinée Portail des îles
D'Entrecasteaux-eilanden

De D'Entrecasteaux-eilanden vormen een eilandengroep oostelijk van Papoea-Nieuw-Guinea in de Salomonzee. De drie grootste eilanden heten (van west naar oost) Goodenough, Fergusson en Normanby. De eilandengroep strekt zich uit over 160 km en heeft een totale oppervlakte van 3100 km². De eilanden zijn vulkanisch met bergen tot 2566 meter hoog (Goodenough). De eilandengroep is vernoemd naar de Franse zeevaarder Antoine de Bruni d'Entrecasteaux, die de groep in 1792 als eerste Europeaan beschreef.
Wyspy d’Entrecasteaux

Wyspy d’Entrecasteaux – grupa wysp położonych na Morzu Salomona (Ocean Spokojny) niedaleko południowo-wschodniego krańca Nowej Gwinei. Oddzielona jest od niej Cieśniną Goschen. Wyspy wchodzą w skład prowincji Papui-Nowej Gwinei Milne Bay. W skład archipelagu wchodzą trzy duże wyspy: Goodenough, Fergussona i Normanby, oraz wiele mniejszych. Łączna powierzchnia wysp wynosi 3012 km². Wnętrze wysp jest górzyste – najwyższy szczyt na wyspie Goodenough sięga 2536 m n.p.m. Na wyspach obserwuje się działalność wulkaniczną, występują tu gorące źródła i gejzery. Na wyspach panuje klimat równikowy, gorący z obfitymi opadami. Występuje tu bujna roślinność tropikalna. Na wyspach uprawia się rośliny bulwiaste oraz palmę kokosową. Nazwa wysp pochodzi od nazwiska francuskiego żeglarza i odkrywcy Antoine’a Bruni d’Entrecasteaux. Przypisy
Ilhas d'Entrecasteaux

As ilhas d'Entrecasteaux estão situadas ao largo da extremidade leste da ilha da Nova Guiné, no mar de Salomão. Politicamente pertencem à província de Milne Bay da Papua-Nova Guiné. O grupo foi nomeado em homenagem ao navegador francês Antoine Raymond Joseph de Bruni d'Entrecasteaux. As três principais ilhas, de noroeste a sudeste, são a Ilha Goodenough (Nidula), Ilha Fergusson, a mais extensa do arquipélago (Moratau) e Ilha Normanby (Duau). Em adição há numerosas pequenas ilhas e recifes, entre os quais Sanaroa e Dobu como os mais importantes. Referências
D'Entrecasteaux-öarna

D'Entrecasteaux-öarna är en ögrupp i västra Stilla havet som tillhör Papua Nya Guinea. Geografi D'Entrecasteaux-öarna utgör en del av Milne Bay-provinsen och ligger sydöst om Nya Guinea, nordväst om Louisiadeöarna och söder om Trobriandöarna. Geografiskt ligger öarna i Melanesien. Öarna är en grupp vulkanöar och har en area om cirka 3 100 km² fördelad på de större öarna Goodenough (Nidula), cirka 687 km² Fergusson (Moratau), cirka 1 345 km² Normanby (Duau) - huvudön, cirka 1 036 km² och en rad småöar med bland annat Amphlett-öarna Dobu Sanaroa Befolkningen uppgår till cirka 50 000 invånare. Huvudorten ligger på Normanbys nordvästra del och heter Esa'ala där de flesta bor. Den högsta höjden Mount Vineuo med cirka 2 530 meter över havet ligger på Goodenough. Historia D'Entrecasteaux-öarna har troligen bebotts av polynesier sedan cirka 1500 f.Kr. Området är känd för sin traditionella Kula ring som är ett bytessystem. De upptäcktes tillsammans med Trobriandöarna av franske kapten Joseph d'Entrecasteaux 1793 under sökandet efter de La Pérouse. 1873 utforskades och kartlades ögruppen brittiske kapten John Moresby med sitt fartyg "HMS Basilisk". Åren 1914 till 1916 samt 1917 till 1918 utförde antropologen Bronisław Malinowski studier av befolkningen på D'Entrecasteaux-öarna och på Trobriandöarna. 1942 till 1943 ockuperades ögruppen av Japan. Externa länkar om D’Entrecasteaux-öarna
Острови Д'Антркасто

Острови Д'Антркасто (англ. D'Entrecasteaux Islands) — архіпелаг у Соломоновому морі поблизу південно-східного краю Нової Гвінеї. Острови є частиною провінції Мілн-Бей в Папуа Новій Гвінеї. Від острова архіпелаг відділяє протока Гошен. Архіпелаг складається з трьох великих островів: Гуденаф, Фергуссон і Норманбі, та безлічі дрібних. Загальна площа островів становить 3012 км². Історія Острови названі на честь французького мореплавця Антуана Раймонда Жозефа де Брюн Д'Антркасто, який на своєму кораблі «Есперанс» пройшов вздовж островів у 1792 році під час пошуку зниклої експедиції Жана-Франсуа Лаперуза. У 1874 році капітан Джон Морсбі на судні Василиск здійснив поточний огляд західного узбережжя островів і став першим європейцем, який зійшов на сушу. У 1891 році методистська церква Австралії заснувала місію на острові Добу. Там тубільців вербували для роботи в золотих копальнях та на плантаціях копри. Ще одна місія була створена в 1898 році в місті Бвайдога на південному узбережжі острова Гуденаф. Архіпелаг став центром військових під час Другої світової війни, коли японські війська ненадовго висадилися на острові Гуденаф у 1942 році, перш ніж їх витіснив звідси австралійський 2/12 батальйон. У 1943 році австралійці побудували аеродром з злітною смугою завдовжки 1829 м. Він використовувався союзними силами з червня 1943 року по серпень 1944 року як відправна точка проведення операцій на Новій Гвінеї та прилеглих окупованих островах. Примітки
Îles Carteret

Les îles Carteret (aussi connues sous les noms d'atoll Carteret, îles/atoll Tulun ou Kilinailau) sont des îles de Papouasie-Nouvelle-Guinée situées dans l'ouest de l'océan Pacifique à 86 km au nord-est de l'île de Bougainville. L'atoll est un ensemble de petites et basses îles appelées Han, Jangain, Yesila, Yolasa et Piul, disposées en fer à cheval sur 30 km dans une direction nord-sud avec une superficie totale de seulement 0,6 km2 et une hauteur maximale de 1,5 m au-dessus du niveau de la mer. Han est l'île la plus grande, les autres étant des îlots le long du lagon. L'île est proche du bord d'un grand plateau océanique appelé le plateau d'Ontong-Java. Les îles sont nommées d'après le navigateur britannique Philip Carteret qui les découvrit lors de son second tour du globe à bord de son sloop Swallow en août 1767. En 2005, environ mille personnes vivaient sur ces îles. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Carteret Islands » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Articles connexes Réfugiés climatiques Liste des îles de Papouasie-Nouvelle-Guinée Liens externes Papouasie-Nouvelle-Guinée : Les premiers 'réfugiés' du changement climatique sur IRIN Portail de Bougainville Portail des îles
Ilhas Carteret

As Ilhas Carteret localizam-se no sul do Oceano Pacífico e são pertencentes à Papua-Nova Guiné e de sua província à ilha de Bougainville. Em 2007, os cerca de 2000 moradores que habitavam este atol foram removidos para a ilha de Bougainville, engrossando o grupo de vítimas do aquecimento global e da consequente subida do nível do mar, que não para de crescer nos últimos anos. Há pelos menos 20 anos, as Ilhas Carteret, a 90 km de distância de Bougainville, vêm sendo tragadas pelo aumento no nível dos oceanos. Segundo a ONU, os refugiados ambientais já somam 20 milhões de pessoas em todo o mundo. Referências