NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Мечеть Мохаббат-Хан

Мохаббат-Хан (урду مسجد مہابت خان‎) — суннитская мечеть в Пешаваре, старейшая мечеть Пакистана. Названа в честь Мохаббата Хана Мирзы Лерхарзибы, который дважды был губернатором Пешавара. Мечеть, построенная в XVII веке, является примером архитектуры Великих Моголов. Точная дата окончания строительства неизвестна, по некоторым данным — 1670 год. В июне 1898 года во время большого пожара в Пешаваре мечеть загорелась, однако её смогли потушить. В XX веке здание было отреставрировано. Имеет центральный открытый двор и молитвенный зал, над которым возвышаются три купола. Фасад выполнен из белого мрамора. Примечания Ссылки Masjid Mahabat Khan, Peshawar // pakistaniat.com (англ.)
Мечеть Мохаббат-Хан

Мохаббат-Хан (урду مسجد مہابت خان) — сунітська мечеть у Пешаварі, найстаріша мечеть Пакистану. Названа на честь Мохаббата Хана Мірзи Лерхарзіби, який двічі був губернатором Пешавару. Мечеть, побудована в XVII столітті, є прикладом архітектури Великих Моголів. Точна дата закінчення будівництва невідома, за деякими даними – 1670. У червні 1898 під час великої пожежі в Пешаварі мечеть спалахнула, проте її змогли загасити. У XX столітті будівлю відреставровано. Має центральний відкритий двір та молитовну залу, над якою височіють три куполи. Фасад виконаний із білого мармуру. Примітки Посилання Masjid Mahabat Khan, Peshawar // pakistaniat.com
Derawar

Derawar és una gran fortalesa del Pakistan, prop de Bahawalpur. Els quaranta bastions de la fortalesa es poden veure a molts quilòmetres al desert de Cholistan; la muralla té una circumferència de 1.500 i uns 20 metres d'altura. Hauria estat construïda per Rai Jajja Bhutta, la germana del qual es va casar amb Deo Raj, maharaja de Jaisalmer a la família reial del qual va pertànyer fins que fou conquerida i reconstruïda pels daudpotres el 1733, que van fundar l'estat de Derawar. El 1748 el nawab Muhammad Bahawal Khan I Abbasi va fundar Bahawalpur prop de Derawar quer va donar nom a l'estat. La fortalesa inclou una mesquita seguint el model del Fort Roig de Delhi, i una necròpolis de la casa reial. Referències Enllaços externs A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Derawar ContactPakistan.com - Derawar Fort Page Arxivat 2015-06-25 a Wayback Machine. Fotos
Derawar-Fort

Das Derawar-Fort (Urdu قلعہ دراوڑ) ist eine große quadratische Festung in Bahawalpur, Punjab, Pakistan. Die vierzig Bastionen der Festung können in der Cholistan-Wüste aus großer Entfernung wahrgenommen werden. Die bis zu 30 m hohen Mauern haben einen Umfang von 1500 m. Geschichte Die Festung wurde von Rai Jajja Bhatti, einem Rajputen-Herrscher des Bhatti-Clans, errichtet. Sie wurde im 9. Jahrhundert als Tribut an Rawal Deoraj Bhatti, einem Rajputen-König aus der Gegend um Jaisalmer und Bahawalpur erbaut, der seine Hauptstadt in Lodhruva hatte. Die Festung hieß ursprünglich Dera Rawal und später Dera Rawar, wovon sich der derzeitige Name Derawar ableitet. Im 18. Jahrhundert haben die muslimischen Nawabs aus Bahawalpur die Festung vom Shahotra-Stamm übernommen. Sie wurde später von den Abbasi-Herrschern renoviert, aber 1747 gelangte sie wegen Bahawal Khans Verwicklung in Shikarpur in fremde Hand. Der Nawab-Herrscher Mubarak Khan eroberte es 1804 zurück. Das historisch bedeutsame Bauwerk bildet zwar ein Wahrzeichen der Cholistan-Wüste, ist aber dem Verfall preisgegeben und bedarf dringender Renovierungsmaßnahmen. Es wurde 2016 in die Liste der zur Aufnahme in das UNESCO-Welterbe vorgeschlagenen Stätten Pakistans aufgenommen. Weblinks Eintrag auf der Website des Welterbezentrums der UNESCO zu Tentativlisten. Einzelnachweise
Fort de Derawar

Le fort de Derawar est une grande forteresse carrée à Bahawalpur dans la province du Pendjab au Pakistan. Les quarante bastions de Derawar sont visibles sur des kilomètres dans le désert du Cholistan. Les murs ont une circonférence de 1 500 m et s'élèvent sur 30 m de haut. Le premier fort sur ce site a été bâti au IXe siècle par le Rajput hindou Bhati de Jaisalmer. Il reste dans les mains de la famille royale de Jaisalmer jusqu'à ce qu'il soit capturé par les Nawabs de Bahawalpur en 1733. En 1747, le fort est laissé aux Abbasis en raison des problèmes de Bahawak Khan à Shikarpur. Le Nawab Mubarak Khan reprend la place forte en 1804. La mosquée à proximité a été dessinée sur le modèle de celle du Fort Rouge (la Moti Masjid ou « Mosquée de perle ») à Delhi. Il y a également une nécropole royale de la famille Abbasi, qui est toujours propriétaire du fort. La zone est riche en objets archéologiques avec la présence de Ganweriwala, une vaste cité de la civilisation de l'Indus non-fouillée à ce jour. Images Voir aussi Liste du patrimoine mondial au Pakistan Références Liens externes (en) « Fort de Derawar » « Page du fort de Derawar »(Archive.org • Wikiwix • Google • Que faire ?), sur ContactPakistan.com « Images du fort - PakWheels.com »(Archive.org • Wikiwix • Google • Que faire ?), PakWheels.com Portail du Pakistan Portail de l’histoire militaire Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Forte di Derawar

Il Forte di Derawar è una grande fortezza quadrata situata a Bahawalpur, nel Punjab pakistano. I suoi quaranta bastioni sono visibili per molte miglia all'interno del deserto di Cholistan. Le mura hanno una circonferenza di 1500 metri e si innalzano sino ad un'altezza di 30 metri. Storia Il forte fu costruito dalla famiglia reale Bhati di Jaisalmer, appartenente al ceppo induista Rajput. Rimase nelle sue mani fino al 1733, quando venne conquistato dai Nababbi di Bahawalpur, passando sotto la proprietà della famiglia Abbasi. Nel 1747 venne preso da Bahawal Khan, in seguito al suo interessamento verso la regione di Shikarpur, ma nel 1804 il Nababbo Mubarak Khan prese nuovamente la fortezza, ripristinando su di essa il dominio dei proprietari originari. La vicina moschea fu edificata traendo spunto da quella situata nel Forte rosso di Delhi. Esiste anche una necropoli reale appartenuta alla famiglia Abbasi, che tuttora rimane proprietaria del Forte di Derawar. L'area è infine ricca di manufatti archeologici associati con Ganeriwala, una grande città della civiltà della valle dell'Indo non ancora portata completamente alla luce . Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Forte di Derawar
Derawarfort

Het Derawarfort ligt in de Cholistanwoestijn, in de buurt van de stad Bahawalpur in de Pakistaanse provincie Punjab. Het is een grote vierkante vesting met een omtrek van 1500 meter, veertig bastions en muren tot dertig meter hoog. Binnen de muren staat een hindoeïstische tempel en een moskee. De vesting is in de loop der jaren vervallen tot een ruïne.
Деравар

Деравар (урду دیراور‎) — квадратная в плане крепость периметром 1500 метров в пустыне Тар (Чолистан) близ пенджабского города Бахавалпур. Высота стен достигает 30 метров. Первая крепость на этом месте была возведена раджами княжества Джайсалмер. Нынешнее сооружение заложено навабом Бахавалпура в 1733 году. Через 15 лет навабы потеряли контроль над цитаделью до 1804 года. У крепости расположены мраморная мечеть (яркий пример могольской архитектуры) и усыпальница навабов из рода Аббаси. Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Деравар
Тврђава Деравар

Тврђава Деравар је велика четвртаста тврђава у граду Бахавалпуру, Пакистан. Саграђена је у 9. веку, а обновљена 1733. године од стране краљевске породице Џајсалмер и дан данас је у њеном власништву. Део је УНЕСКО-ве светске баштине. Има четрдесет кула високих по 30 метара. Из пустиње Тар се издиже ова тврђава у обиму од око 1500 метара. Некада је дуг подземни тунел повезивао тврђаву Деравар са палатом Садик Гар. Унутрашњост су некада чиниле канцеларије, стамбене просторије и мали затвор. Занимљивост је да велики део Пакистанаца није видео тврђаву, јер се до ње стиже само уз помоћ водича и целодневне вожње. Поред тога, потребна је посебна дозвола за улазак. Поред импозантне спољашњости, због неодржавања, многе просторије и пролази су урушени. Здању од црвене опеке прети руђење уколико се не предузме ништа у скорије време. Галерија Референце Спољашње везе Derawar Fort ContactPakistan.com - Derawar Fort Page Pictures of the Fort - PakWheels.com [1]
Деравар

Деравар — квадратова в плані фортеця периметром 1500 метрів в пустелі Тар (Холістан) поблизу Пенджабського міста Бахавалпур. Висота стін сягає 30 метрів. Перша фортеця на цьому місці була зведена раджами Джайсалмера. Нинішня споруда закладена набобом Бахавалпура в 1733 році. Через 15 років набоби втратили контроль над цитаделлю до 1804 року. У фортеці розташовані мармурова мечеть (яскравий зразок Могольської архітектури) й усипальниця наваба з роду Аббасі. Посилання Derawar Fort [Архівовано 1 березня 2012 у Wayback Machine.] ContactPakistan.com - Derawar Fort Page [Архівовано 25 червня 2015 у Wayback Machine.]
Khalti Lake

Khalti Lake (Urdu: خلتی جھیل, Khowar: خلتیو چھت) is situated in Gupis-Yasin District, the westernmost part of the Gilgit–Baltistan region and northernmost territory of Pakistan. This lake is an important source of fresh water and has a stock of trout. A PTDC motel is situated nearby with a view of the lake. The water is extremely cold which flows directly from surrounding glaciers. The lake usually freezes during winter, allowing people to walk on and across it.. Khalti Lake is located in Khalti Village of Gupis-Yasin District (Gilgit-Baltistan), Pakistan at about 2,217 metres (7,274 ft) above sea level. The lake is in a bend of the Ghizer River near the village of Khalti. Khalti Lake is known for its stock of trout. Originally, the trout was put into the River Ghizer near Golaghmuli village. The fish multiplied and reached almost every part of Gupis Valley. See also Phander Lake Handarap Lake References External links Khalti Lake Shandor Festival
ГЕС Карот

ГЕС Карот — чинна гідроелектростанція, на північному сході Пакистану. Знаходячись між ГЕС Урі II (вище по течії в Індії) та ГЕС Мангла, входитиме до складу каскаду на річці Джелам, правій притоці Чинабу, який, своєю чергою, є правою притокою річки Сатледж (впадає ліворуч до Інду). При цьому між Урі II та Карот також збираються звести потужну ГЕС Кохала, проте станом на початок 2019-го її спорудження було заблоковане протестами місцевих жителів. Введено в експлуатацію 29 червня 2022 р. У межах проєкту річку перекриють бетонною гравітаційною греблею висотою 96 метрів та довжиною 460 метрів, яка утримуватиме витягнуте по долині Джелама на 27 км водосховище з об'ємом 152 млн м3. Зі сховища ресурс подаватиметься до машинного залу, розташованого на правому березі Джелама за 0,5 км від сховища та більш ніж за 1 км від греблі (в районі станції річка описує вигнуту на північ дугу). Основне обладнання складатиметься з чотирьох турбін типу Френсіс потужністю по 180 МВт, які використовуватимуть напір у 79 м та забезпечуватимуть виробництво 3174 млн кВт·год електроенергії на рік. Видача продукції відбуватиметься по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 500 кВ. Проєкт реалізують через компанію Karot Power Company (KPCL), у якій головну участь має китайська корпорація China Three Gorges. Примітки
Llac de Shangrila

El llac Kachura Inferior, més conegut com a llac de Shangrila pel nom del complex turístic que l'envolta, és un cos d'aigua situat a la secció inferior de la vall Kachura. La vall forma part de la conca hidrogràfica del riu Indus a la serralada del Karakoram, a l'oest de la serralada de l'Himàlaia. Políticament forma part del districte Skardu de Gilgit-Baltistan a la regió de Caixmir al nord del Pakistan. L'altitud del llac és superior als 2500 metres i les seves aigües cristal·lines permeten observar la població de truites de riu. Té una àrea d'uns 250.000 metres quadrats i es troba en el marge esquerre del riu Indus. L'àrea presenta la flora dels boscos de coníferes subalpins de l'Himàlaia occidental i a la rodalia el llac està envoltat per un petit bosc i arbres fruiters. El llac ofereix bones condicions pel cultiu de la truita en caixes flotants i compta amb un complex turístic al seu al voltant format per residències oficials i habitacions per a visitants. És un destí popular a la zona per trobar-se a tan sols 35 quilòmetres del centre de la ciutat de Skardu i per la imponent vista de les muntanyes circumdants. Antigament l'hotel venia llicències als pescadors però ja no es permet la pesca. Vegeu també Llac Kachura Superior Referències
Unterer Kachura-See

Der Untere Kachura-See, seit 1983 offiziell parallel auch Shangri-La-See genannt, ist zusammen mit dem Oberen Kachura-See einer der zwei Kachura-Seen in Skardu (Sonderterritorium Gilgit-Baltistan, Pakistan). Name An dem See befindet sich das Shangrila Resort Skardu, ein Luxushotelkomplex. Das Resort, dessen Namen so viel bedeutet wie „Himmel auf Erden“, hat unter anderem als Besonderheit ein Restaurant im Rumpf eines abgestürzten Flugzeugs. Diese Douglas DC-3 der Orient Airways schlug am 13. Oktober 1950 drei Minuten nach dem Start in der Nähe des Sees auf. Die gesamte Besatzung und die Passagiere überlebten den Absturz; darunter befand sich der Schriftsteller James Albert Michener. Inspiriert durch den Roman Lost Horizon von James Hilton, in welchem die Überlebenden eines Flugzeugabsturzes in den paradiesischen und sagenumwobenen Ort Shangri-La gelangen, zogen Bewohner von Skardu Parallelen und bezeichnen den Unteren-Kachura-See seitdem auch Shangri-La-See. Besonderheiten Der Gebirgssee besitzt ein reines durchsichtiges Wasser, dessen Temperatur im Sommer maximal 15 °C erreicht und im Winter vollständig gefriert. Er liegt in 2.319 Meter Höhe über dem Meeresspiegel. Aufgrund seiner Lage in den Bergen herrscht an dem See im Sommer ein gemäßigtes Klima mit geringen Niederschlägen. Von April bis Oktober fallen die Temperaturen von tagsüber bis zu 27 °C (April) auf Tageswerte nicht über 8 °C (Oktober). Zwischen Dezember und Januar sind Temperaturen unter −10 °C normal, wobei Minimalwerte von −25 °C erreicht werden können. Die normale Straßenverbindung vom See nach Skardu verläuft über eine vom Karakorum Highway abzweigende Straße durch das Tal von Skardu. Während der Wintermonate ist der See, genauso wie Skardu, aufgrund von Lawinen verschütteter Straßen oft für mehrere Wochen von der Außenwelt abgeschnitten. Kleinflugzeuge und Hubschrauber stellen während dieser Periode die einzige Verbindung her. Die Unterkünfte in der Umgebung sind beliebte Ausgangsbasen oder Basislager für Trekkingtouren und Expeditionen zu den Achttausendern. Galerie (Auswahl) Siehe auch In den Fesseln von Shangri-La Weblinks Offizielle Informationen der Stadt Skardu über den See, abgerufen am 29. August 2018 Einzelnachweise
Lower Kachura Lake

Lower Kachura Lake, also known as Shangrila Lake, is a lake located near the city of Skardu in Gilgit-Baltistan, Pakistan. Situated at the height of 2,500 metres (8,200 ft), it has had an operational resort for tourists on its bank since 1983. Through the architectural work of the resort and the background Karakoram hills, the landscapes of the lake make it one of the attractive tourist destinations within northern Pakistan. Shangrila Resort Shangrila Resort Hotel was established in 1983 with the opening of the first resort hotel in Skardu. The Shangrila Resort Hotel was founded by Aslam Khan Afridi, a Pakistani military officer who served as the first commander of the Northern Scouts of the Pakistan Army. His son, Arif Aslam Khan is currently the chairman of the resort management. The resort is known for its restaurant that is built in the fuselage of an aircraft that had crashed nearby. The resort was named after Shangri-La, an idyllic Himalayan paradise described in the 1933 novel Lost Horizon written by the British novelist James Hilton. In the novel, survivors of an early 1920s plane crash encounter Buddhist monks from a nearby temple who guide them to a lamasery filled with fruits and flowers. The monks claim to be hundreds of years old yet appear remarkably youthful. The seemingly earthly paradise is referred to as Shangri-La, a Tibetan-language word meaning, "heaven on Earth". References External links Shangrila Resort Skardu
Lago Kachura Inferior

El lago Kachura Inferior es un cuerpo de agua en la sección inferior del valle Kachura.​ El valle forma parte de la cuenca hidrográfica del río Indo en la cordillera del Karakórum, al oeste de la cordillera de los Himalayas.​ Políticamente forma parte del distrito Skardu de Gilgit-Baltistán​ en la región de Cachemira al norte de Pakistán.​ La altitud del lago es superior a los 2500 metros​​ y sus aguas cristalinas permiten observar su población de truchas arcoíris.​ Tiene un área de aproximadamente 250 000 metros cuadrados​ y se encuentra en el margen izquierdo del río Indo.​ El área tiene la flora de los bosques de coníferas subalpinos de los Himalayas occidentales y en sus cercanías el lago está rodeado por un pequeño bosque y árboles frutales.​ El lago ofrece buenas condiciones para el cultivo de la trucha en cajas flotantes y cuenta con un complejo turístico a su alrededor​ compuesto de residencias oficiales y habitaciones para visitantes.​ Es un destino popular en la zona​ por encontrarse a tan solo 35 kilómetros del centro de la ciudad de Skardu​ y por la imponente vista de las montañas circundantes.​ Anteriormente el hotel vendía licencias a los pescadores​ pero ya no se permite la pesca.​ También se le conoce como Lago Shangrila​ debido al nombre del complejo turístico que lo rodea.​ Véase también Baltistán Cachemira Lago Kachura Superior Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Lago Kachura Inferior.
Шангріла (озеро)

Озеро Нижня Качура, також відоме як озеро Шангріла, — озеро, розташоване поблизу міста Скарду в Гілгіт-Балтистані, Пакистан на висоті 2500 м. З 1983 року на його березі працює курорт. Курорт Шангріла Курорт Шангріла було засновано у 1983 році з відкриттям першого курортного готелю в Скарду Мухаммедом Аслам Ханом Афріді, пакистанським військовим офіцером, який служив першим командиром північних скаутів пакистанської армії. Курорт відомий своїм рестораном, побудованим на фюзеляжі літака, що розбився поблизу. Курорт був названий на честь Шангрі-Ла (тибетською мовою означає «рай на землі»), ідилічного гімалайського раю, описаного в романі 1933 року «Втрачений горизонт» британського письменника Джеймса Гілтона. У романі Гілтон розповідає історію, у якій пасажири, що вижили в авіакатастрофі на початку 1920-х років, стикаються з групою буддистських монахів із сусіднього храму, які відповідають на заклик пасажирів про допомогу та відводять їх до ламазерію, наповненого різноманітними фруктами і квітами; монахи стверджують, що їм сотні років, але виглядають молодими. Примітки
Comissió d'Investigació sobre l'Espai i l'Alta Atmosfera

La Comissió d'Investigació sobre l'Espai i l'Alta Atmosfera (de l'anglès: Space and Upper Atmosphere Research Commission o SUPARCO), és una agència espacial executiva i burocràtica del govern del Pakistan, situada a Karachi, responsable del programa espacial públic i civil de la nació i la recerca en aeronàutica i aeroespacial. La seva declaració de missió i objectiu és dur a terme la investigació pacífica de la tecnologia espacial i promoure la tecnologia per la millora socioeconòmica del país. Establert en la seva forma moderna el 16 de setembre de 1961 per una ordre executiva del President del Pakistan, compta amb la seu central a Karachi, Província de Sindh del Pakistan. Part dels Strategic Plans Division (SPD) de les Forces Armades del Pakistan, que es troba actualment amb la seu central a Chakalala Military District sota el control de la PAF; el nombre registrat d'èxits pioners del programa espacial en vol espacial durant els primers anys de la seva creació. Referències Enllaços externs CNBC Pakistan televised Interview with Salim Mehmud – Chairman SUPARCO Arxivat 2011-06-22 a Wayback Machine.-Available in Urdu Language Space and Upper Atmosphere Research Commission (SUPARCO) Arxivat 2020-07-30 a Wayback Machine. FAS report on SUPARCO Arxivat 2012-10-24 a Wayback Machine. Astronautix Shaheen- PSLV Arxivat 2009-06-24 a Wayback Machine.
Agenzia Pakistana per la ricerca nello spazio e nell'atmosfera superiore

Lo Space and Upper Atmosphere Research Commission (SUPARCO) è un ente governativo esecutivo e nazionale del governo del Pakistan, responsabile del programma spaziale pubblico e civile della nazione e della ricerca aeronautica e aerospaziale. La sua missione e il suo obiettivo sono condurre ricerche sulla tecnologia spaziale e promuovere la tecnologia per il sollevamento socioeconomico del Paese. L'organizzazione, tuttavia, soffre di un budget esiguo e della mancanza di programmi. Istituito nella sua forma moderna il 16 settembre 1961 da un ordine esecutivo del Presidente del Pakistan, ha sede a Karachi, Provincia del Sindh in Pakistan. Parte della divisione dei piani strategici (SPD) delle forze armate pakistane, che attualmente ha sede nel distretto militare di Chakalala sotto il controllo del PAF; i programmi spaziali hanno registrato il numero di risultati pionieristici nel volo spaziale durante gli anni iniziali. Il primo satellite del paese, Badr-1, è stato costruito dagli sforzi congiunti di SUPARCO e CNSA e lanciato dalla Repubblica popolare cinese nel 1990. Tuttavia, nel frattempo, il programma spaziale ha subito molte battute d'arresto, difficoltà e problemi che hanno in parte rallentato l'avanzamento del programma spaziale. L'influenza burocratica e la politicizzazione ritardarono ulteriormente il programma spaziale e molti progetti furono annullati dalle autorità superiori. Nel corso degli anni, SUPARCO si è espansa e ora ha diverse installazioni in tutto il paese, tra cui il cosmodromo di Sonmiani. Ha accordi internazionali multilaterali e bilaterali SUPARCO è stata piuttosto dormiente negli ultimi anni e non ha fatto alcun passo avanti. La scienza e la ricerca di SUPARCO si concentrano principalmente sulla comprensione del sistema solare, space weather, astrofisica, osservazione astronomica, studi climatici, spazio e telemedicina, telerilevamento e osservazione della Terra. Collegamenti esterni Sito ufficiale, su suparco.gov.pk.
Comissão de Pesquisa do Espaço e Atmosfera Superior

A Comissão de Pesquisa do Espaço e Atmosfera Superior (em inglês: Space and Upper Atmosphere Research Commission, SUPARCO; em urdu: خلائی و بالائی فضائی تحقیقاتی مأموریہ), é uma agência espacial executivo burocrática do governo do Paquistão, responsável pelo programa espacial e para a aeronáutica e pesquisa aeroespacial tanto público como civil da nação. Sua declaração de missão e objetivo é realizar pesquisas pacífica em tecnologia espacial e promover a tecnologia para a elevação sócio-econômico do país. Fundada em sua forma moderna em 16 de setembro de 1961 por uma ordem executiva do presidente do Paquistão, Muhammad Ayub Khan. Sua sede localiza em Islamabad. A agência tem escritórios em Lahore e Karachi e é membro da Asia-Pacific Space Cooperation Organization desde 2008. A SUPARCO atualmente opera um satélite geoestacionário, o Paksat 1R. A agência está desenvolvendo o primeiro sistema de lançamento descartável paquistanês, o Taimur. Satélites Referências
Комиссия по исследованию космоса и верхних слоёв атмосферы

Коми́ссия по иссле́дованию ко́смоса и ве́рхних слоёв атмосфе́ры (англ. Space & Upper Atmosphere Research Commission, SUPARCO) является исполнительным органом правительства Пакистана, ответственным за гражданскую программу страны по аэронавтике и аэрокосмическим исследованиям. В своём современном виде была создана в 1961 году по распоряжению президента Мухаммада Айюб-хана. Агентство является частью Сил обороны Пакистана в Отделе стратегических планов (СДПГ) под текущим контролем армии Пакистана. Исполнительный директор агентства — генерал-майор Ахмед Билал. Ссылки CNBC Pakistan televised Interview with Salim Mehmud – Chairman SUPARCO-Available in Urdu Language Space and Upper Atmosphere Research Commission (SUPARCO) FAS report on SUPARCO Astronautix Shaheen- PSLV