NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ogrody Szalimar

Ogrody Szalimar (urdu شالامار باغ, Śalamar Bag, ang. Shalamar Gardens) – kompleks ogrodowy w Lahaurze, stolicy prowincji Pendżab w Pakistanie. Ogrody utworzono w stylu perskim w latach 1641–1642, za panowania władcy Imperium Mogołów Szahdżahana (na którego rozkaz wzniesiono również Tadź Mahal). W 1981 roku Ogrody Szalimar zostały wpisane na Listę Światowego Dziedzictwa UNESCO. Historia Ogrody Szalimar w Lahaurze zostały utworzone przez rodzinę królewską przede wszystkim jako miejsce do przyjmowania gości, chociaż duża ich część była otwarta dla ogółu społeczeństwa. Budowa ogrodów rozpoczęła się 12 czerwca 1641 roku i trwała 1 rok, 5 miesięcy i 4 dni. Projektem zarządzał Khalilullah Khan, notabl z dworu Szahdżahana, który współpracował z Mulla Alaul Maulk Tuni. Ali Mardan Khan zbudował kanał o długości 100 mil doprowadzający wodę do ogrodów. W czasach państwa Sikhów ogrody zostały ograbione ze znacznej części marmurów, których następnie użyto do dekoracji Złotej Świątyni i pałacu Ram Bagh w Amritsarze, natomiast kosztowny agatowy pawilon został rozebrany i sprzedany. W 1981 roku Ogrody Szalimar razem z fortem Lahaur wpisano na Listę Światowego Dziedzictwa UNESCO. Opis Plan Ogrodów Szalimar opiera się na kształcie prostokąta leżącego wzdłuż osi północ-południe. Mają one wielkość 658 na 258 metrów i zajmują powierzchnię 16 hektarów. Ogrody leżą na trzech tarasach, przy czym każdy poziom tarasu leży o 4–5 metrów wyżej od poprzedniego. Pierwszy i trzeci taras mają kształt kwadratów, natomiast drugi taras jest wąskim prostokątem. Główne wejście do ogrodów znajdowało się na najniższym tarasie (Hayat Bakshi), który był otwarty dla szlachty, a czasem dla reszty społeczeństwa. Środkowy taras (Faiz Bakhsh) był ogrodem cesarza i w nim znajdowały się wyszukane instalacje wodne. Z kolei najwyższy taras (Farah Baksh) był zarezerwowany dla haremu cesarza. W Ogrodach Szalimar umieszczono 410 wodotrysków, z których woda wypływa do szerokich marmurowych basenów. Rozmieszczenie wodotrysków jest następujące: 105 na najwyższym poziomie, 152 na środkowym i 153 na najniższym. W ogrodach znajduje się 5 kaskad wodnych. Przypisy
Сады Шалимар

Сады Шалимар (урду شالیمار باغ‎, англ. Shalimar Gardens) — объект Всемирного наследия ЮНЕСКО, который был построен императором Великих Моголов Шах-Джаханом в Лахоре. Строительство началось в 1641 году и было завершено уже в следующем году. В форте присутствуют мраморные дворцы и мечети, украшенные мозаикой и позолотой. Сады построены на трёх террасах с ложей, есть также водопады и большие декоративные пруды. Происхождение слова «Шалимар» (точнее «Шаламар») имеет несколько версий, но, скорее всего, это слово арабского или персидского происхождения, искаженное арабское словосочетание «шах ал-имарат» («Властелин сооружений»). При этом следует иметь в виду, что слово «имарат» («здание», «постройка») исторически относилось именно к садово-парковой архитектуре и садам в целом. Галерея См. также Лахорская крепость Примечания Ссылки Форт и сады Шалимар в городе Лахор на сайте ЮНЕСКО
Shah Jahans trädgård

Shah Jahans trädgård, även kallad Shalamar eller Shalimar vilket betyder "glädjens boning". Trädgården ligger 5 km från centrala Lahore i Pakistan och är den mest kompletta mogulträdgården på den indiska subkontinenten. Den anlades 1642 av Shah Jahan som rekreationsområde för det kungliga hovet, som ofta bodde här under korta perioder. Trädgården är uppbyggd enligt klassisk mogultradition: tre terrasser med raka promenadstråk runt en symmetrisk park med dammar, vattenfall, paviljonger, blommor och fruktträd inom en mur. Här finns även omkring 450 springbrunnar. Andra världsarvsträdgårdar från Mogultiden Taj Mahals trädgård Röda Fortets trädgård Humajuns trädgård Externa länkar UNESCO World Heritage Centre - Fort and Shalamar Gardens in Lahore - Shalimar Garden World Heritage Review #7 - Moghal Gardens
Сади Шалімара

Сади Шалімара (урду شالیمار باغ, англ. Shalimar Gardens) — об'єкт світової спадщини ЮНЕСКО, споруджений за часів імператора Великих Моголів, Шах-Джахана, в Лахорі. Будівництво почалося в 1641 й було завершене вже в наступному році. До складу форту входять мармурові палаци й мечеті, прикрашені мозаїкою та позолотою. Сади споруджені на трьох терасах з ложею, є також водоспади й великі декоративні ставки. Моголи мали великий вплив на Індійський субконтинент завдяки розвитку унікальної Індо-Перської архітектури. Протягом правління моголів ісламськими імператорами, особливо Шах-Джаханом, було збудовано багато монументів. Шаламарські сади – комплекс могольських садів у Лахорі, столиці пакистанської провінції Пенджаб. Це є одна з найпопулярніших туристичних точок у Пакистані. Шалімарські сади, розроблені у перському стилі райського саду, зображують земну утопію, у якій люди гармонічно співіснують з усіма елементами природи. Будівництво почалося у 1641 році протягом правління імператора Шан-Джахана, і було завершене наступного року. У 1981 році Шаламарські сади були записані до Світової спадщини ЮНЕСКО, як могольська архітектура на апогеї розвитку Могольської імперії. Лахорські Шаламарські сади були збудовані Могольською королівською сім'єю як місце зустрічі для прийому гостей. На дизайн саду вплинули однойменні сади в Кашмірі, збудовані батьком Шах-Джахана. Проте на відміну від Кашмірівських садів, які покладалися на природний ландшафт, водні об'єкти в Лахорі вимагали створення штучних каскадів та терас. На жаль, протягом ери панування сикхів, багато мармуру було пограбовано та використано для прикрашення Золотого палацу в Амрітсарі, а агатові ворота були продані. Оздоблений сад різьбою, що створює уявлення перебування в раю. Кожна тераса має висоту 5-6 метрів та є вищою за попередню. Найвища з них має назву Bagh-e-Farah Baksh, що перекладається як вершина задоволення. Друга та третя тераси називаються Bagh-e-Faiz Baksh – той, що дарує добро. Перша та третя тераси є квадратної форми, а друга – кругла. Нижня тераса була відкрита для публіки, середня – лише для імператора, а верхню займав гарем. З усіх терас відкривається чудовий вид на сади, на них є фонтани, каскади води, що збирається у великий басейн. Примітки Посилання Сади Шалімара на сайті ЮНЕСКО
KMC Football Stadium

The KMC Football Stadium is an association football stadium in Karachi, Pakistan, with a capacity of around 15,000. The stadium is owned by the Karachi Metropolitan Corporation. The stadium's name has changed in step with Karachi's civic administration. It was originally named after the Karachi Municipal Corporation, became the Karachi Metropolitan Corporation Stadium in 1976, was known as the CDGK Stadium during the City District Government Karachi era (2001–2010), and reverted to KMC Football Stadium after the KMC was restored in 2011. It is one of the oldest stadiums in the country, and has hosted several international matches. The Pakistan national team has played here against visiting teams from the Soviet Union, Iran, China, Turkey, Kuwait, Korea, Japan, Germany and USA. History Early years The stadium was built before the partition of India, as a piece of barren land surrounded by a 12 ft wall. In 1956, in a match featuring Keamari Union against Baloch Eleven, the pavilion collapsed with close to 100 people getting injured. The then commissioner of Karachi, Ghulam Ahmed Madni, visited the ground after the tragedy, being instructed by the president of Pakistan Ayub Khan, to start the renovation work in 1962. The stadium also had their own club called KMC FC, which was formed in the same decade in which the venue was established. 1968–2000 During the 1960s, the stadium hosted several friendly matches for the Pakistan national football team against touring sides such as Saudi Arabia in 1967, FC Kairat in 1968, and CSKA Moscow in 1969. In 1968, the stadium hosted its first tournament, which featured teams from former East Pakistan. The stadium, originally named after the Karachi Municipal Corporation, was renamed the Karachi Metropolitan Corporation Football Stadium following administrative restructuring in 1976. On 8 January 1983, the stadium hosted a match between Pakistan and the German South-West Region team. In 1989, former KMC football team player Ahmed Jan was appointed caretaker of the stadium, and continued in that role even after his official retirement from the KMC department in 2011. On 26 August 1999, Jan survived an assassination attempt when two gunmen, in an attempt to take control of the KMC ground, fired several shots at him. CDGK era (2001–2010) From 2001 to 2011, during the City District Government Karachi period, it was known as the CDGK Stadium. The venue hosted the 2009 Karachi Football League final between Shahzad Mohammadan and Nazimabad FC, with 15,000 people in attendance. 2011–present After the restoration of the Karachi Metropolitan Corporation in 2011, the stadium once again came under KMC's management, and reverted its name to KMC Stadium. KMC Stadium was one of the two venues for the 2021 National Women Football Championship. See also List of football stadiums in Pakistan References
Chak 118 GB

Chak 118 GB is a medium-sized village in Tehsil Jaranwala, Faisalabad District in Pakistan's Punjab province. Chak 118 GB is part of union council 60, along with other chaks (villages) 56 GB, Chak 114 GB and 170 GB, Chak 115 GB and 116 GB. Location It is located some 28 km south-east of Faisalabad city and 5 km east of Road Faisalabad - Okara. Satyana Bungalow is the nearest town (10 km). Demography Arain ( GUJJAR ) Awan and Rajputs are the major castes of this village. Education The village has schools for boys and girls providing education up to 10th standard. Nearest higher secondary school (up to 12th grade) is located at Chak 72 GB. For college education of boys and girls, students have to seek admission in colleges at Faisalabad or Jaranwala. Existing schools at the village are: Government Girls Primary school Government Boys Primary School Government Boys High School Government Girls High School External links Guide Map to Chak 118 GB, Jallandhar Sufaid Poshan Village Profile by District Govt Faisalabad
Chak Shahzad

Chak Shahzad (Urdu: چک شہزاد), is a modern suburb situated in the Islamabad Capital Territory of Pakistan. Historically, the suburb was home to Malik, Chowdhury, Sheikh and Raja tribesmen, but recently has seen a growth in farmhouses of the rich and wealthy from nearby Islamabad, including that of federal minister Muhammad Talha Mahmood, Pervez Musharraf, Makhdoom Ameen Faheem, Prof. Zafar Chawdhery and Dr Tariq Fazal Chaudhry. The ex-cricketer and political leader Imran Khan also lives nearby in Bani Gala. The journalist Javed Chaudhry lives in Shahzad town which is adjacent to Chak Shahzad. Location It is neighboring to Bani Gala, Kuri, and Taramri. The private housing society of Malik Riaz, Bahria Enclave Islamabad, is 4 km away from Chak Shahzad. Zero Point Interchange is 12 km away. Services and facilities Educational Schools and colleges Islamabad Model College For Boys (F.A) Chak Shahzad PakTurk Maarif International School Allied School Capital Campus Islamabad Roots Millennium Schools Oxbridge Campus Specialisation institutions Health Services Academy (HSA) Institute of Health & Management Sciences Universities COMSATS University Islamabad Campus Iqra University Chak Shahzad Campus King Hamad University of Nursing and Associated Medical Sciences Abasyn University Islamabad Campus National Textile Institute Health National Institute of Health (NIH) Federal General Hospital Chak Shahzad Regional Blood Centre Islamabad Medikay Cardiac Centre Research National Agricultural Research Centre (NARC) Geoscience Advance Research Laboratories (GARL) See also Capital Development Authority Developments in Islamabad Shahzad Town Bani Gala Kuri, ICT Alipur Farash References
Chakri, Jhelum

Chakri (Urdu:چکری) is a village in Union Council Daulatpur near Pindi Saidpur, in Jhelum District, Punjab, Pakistan. The village is part of the district's Pind Dadan Khan Tehsil. Education The village has a Government Girls High School Chakri, Nathial for Girls. Health The village has a Government Dispensary (Rural Dispensary) for the public. Neighboring villages To the east of Chakri is Pir Chak, to the west is Mirza Abad, and to the south is Pindi Saidpur. References Location of Chakri -Falling Rain Genomics
Chashma Barrage

Chashma Barrage is a barrage on the River Indus in the Mianwali District of the Punjab province of Pakistan. It is 304 km northwest of Lahore and 56 km downstream of Jinnah Barrage. The contract for Chashma Barrage works was awarded on 10 February 1967, to French Consortium Société Dumez and Société Borie and was successfully completed by 25 March 1971. The total cost of Chashma Barrage works was Rs. 399 million but power generation started later in 2001. The installed capacity of power station is 184 MW, from eight Kaplan-type bulb turbine units, each with a 23 MW capacity. The bulb turbines have been installed for the first time in Pakistan. The first unit was commissioned in January 2001, while final commissioning of all units was completed in July 2001. The 8 Kaplan-type turbines and synchronous generator units were made by Fuji, Japan. Chashma Barrage is used for irrigation, flood control and power generation. A Ramsar site is located nearby. Salient features Length between abutments: 3556 ft. Total Bays: 52 Standard Bays: 41 Undersluce Bays: 11 Normal Pond Level: 642 ft Maximum Storage Level: 649 ft. Maximum Flood Discharge: 950000 Cusecs Maximum Intensity of Discharge: 300Cs. Per ft. Width of Carriage Way: 24 ft. Length of Navigation Lock: 155 ft. Width of Navigation Lock: 30 ft. Area of Reservoir: 139 square metres. Initial Capacity: 0.87 MAF Contract Price: Rs 399 Million Date Commencement: 10 February 1967 Date of Completion: 25 March 1971 Contractor: Societe Dumes Enterprises Borie of France Consulting Engineer: COODE & Partner London See also List of barrages and headworks in Pakistan List of dams and reservoirs in Pakistan List of power stations in Pakistan References
ГЕС Чашма

ГЕС Чашма — гідроелектростанція на півночі Пакистану. Знаходячись після ГЕС Джіннан, становить нижній ступінь каскаду на річці Інд. У 1967—1971 роках на Інді з метою іригації звели греблю Чашма довжиною 1084 метри, яка утворила водосховище з площею поверхні 355 км2 та об'ємом 1073 млн м3 (через чотири десятки років внаслідок нанесення осадів скоротився до 429 млн м3). А на початку 2000-х комплекс доповнили гідроелектростанцією, для чого праворуч від греблі прокопали канал довжиною 2,2 км та шириною по дну 136 метрів, який приблизно посередині перекриває руслова будівля машинного залу. Тут встановлено вісім бульбових турбін потужністю по 23 МВт, котрі використовують напір від 3 до 13,8 метра та забезпечують виробництво 688 млн кВт·год. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 132 кВ. Примітки
Chaukhandi-Gräber

Chaukhandi-Gräber (auch Chaukundi-Gräber) heißt ein seit vorislamischer Zeit bestehendes Gräberfeld, das knappe 30 km östlich Karatschis in der Provinz Sindh (Südostpakistan) liegt. Der Name, der „viereckig“ bedeutet, ist von den Mausoleen der Reichen abgeleitet, deren ummauerte Kuppel von vier Ecksäulen getragen werden. Die Sandsteinplatten sind ohne Mörtel zusammengefügt und tragen seit dem 16. Jahrhundert reichen Steinmetzschmuck, der spezifisch „sindhisch“ und nicht mit anderen Stilformen verwandt ist. Mehrere Steinkästen sind übereinandergeschichtet und verjüngen sich nach oben. Die Frauengräber zeigen in den Verzierungen Blumen und Schmuck, der die Bedeutung der Toten widerspiegelt. Unislamisch sind die figürlichen Darstellungen auf den Männergräbern (Waffen, Pferde, Reiter). Ähnliche Gräber finden sich auch in Hinidan in der Provinz Belutschistan. Deshalb heißen die Chaukhandi-Gräber auch „Baluchi-Gräber“. Literatur Tonny Rosiny: Pakistan. (DuMont-Kunstreiseführer), DuMont Buchverlag, Köln 1988, ISBN 3-7701-1304-7, S. 271. Mohamed Amin: Spectrum Guide to Pakistan. Camerapix Publishers International, Nairobi Kenya 1989, ISBN 0-86190-319-6, S. 199. Weblinks Chaukhandi Tombs, Karachi – UNESCO World Heritage Centre
Chenab College Jhang

Chenab College Jhang (also known as CCJ) is a public college in Jhang, Punjab, Pakistan. It was established on self-help basis in 1991. Chenab College Jhang is a main campus of Chenab College group that is 12 km (7.5 mi) from the District Courts of Jhang Saddar on Jhang-Chiniot Road. The college estate covers 208 acres (84 ha), out of which more than 150 acres (61 ha) are enclosed by boundary walls. Colleges Following Colleges are part of the Chenab College Group: Chenab College, Chiniot Chenab College, Shorkot Chenab College, Bhawana Chenab College, Athara Hazari Chenab College, Ahmed Pur Sial Chenab College, Shah Jeewna Board of trustees (Jhang Educational Trust) Jhang Educational Trust (JET) is the monitoring authority of all the Chenab Colleges (Jhang, Shorkot, Ahmedpur Sial and Athara Hazari) and is responsible to approve major decisions relating to all matters of the institutions. Deputy Commissioner Jhang is the ex-officio chairman of the JET. The members of the trust are: Deputy Commissioner (DC), Jhang (chairman) Additional deputy commissioner (revenue), Jhang (vice-chairman) Assistant commissioner (AC), Jhang (secretary) Justice Manzoor Hussain Sial, former justice of Supreme Court of Pakistan (member) Sahibzada Sultan Hameed, former federal secretary, labour and manpower (member) Additional deputy commissioner (finance & planning) Assistant commissioner, Ahmed Pur Sial (member) Assistant commissioner, Shorkot (member) Assistant commissioner, Athara Hazari (member) CEO, District Education Authority, Jhang (member) Deputy director (colleges), Jhang (member) Principal, Government Post Graduate College, Jhang (member) References External links Official website
Chapursan

Chapursan (Wají: چپورسن también deletreado Chipurson, Chipurson, Chaporsan, Chupurson) es un valle que contiene aproximadamente ocho aldeas dispersas situadas dentro del distrito de Hunza de Gilgit-Baltistán, Pakistán. Se encuentra en la parte más septentrional de Pakistán y está cerca de las fronteras internacionales del país con el Corredor Wakhan de Afganistán y la Región Autónoma Uigur de Xinjiang de China. El valle está predominantemente habitado por la etnia Wají; el pueblo de Raminj que se encuentra en esta región está habitado por el pueblo burusho. Los habitantes del valle son en gran medida seguidores de la secta Ismailita del Islam chiita. Chapurson alberga más de 500 hogares con una población estimada de 3000 personas. Geografía El valle de Chipursan está por encima de los 3000 metros sobre el nivel del mar y los pueblos que se encuentran en él son Yarzerech, Raminj, Kirmin (Noorabad, Rahimabad y Aminabad), Kil (Khill), Reshit, Shehr-e-Subz (ciudad verde), Ispenj, Shitmerg y ZuwudKhoon (también deletreado Zood Khun, Zoodkhun, Judayarabad). Después de los pastos de Zood Khun, se encuentran los pueblos Yashkuk, Kukchaizem, Biban Joi, Koorban, Korkot, Joi Sam, Dainkut, Khudayar Alga, Kimkut, Aston (Baba Ghundhi), Yashwoshitk, Shipodkut, Pomiri (Pamiri) y Pamir entre otros. Todos los nombres de las aldeas y los parajes están en idioma wakhi. El valle está lleno de picos y pasos. Entre los pasos se incluyen el paso de Irshad entre Pakistán y Afganistán y el paso de Lupghar Pir entre Yeshkuk y el pueblo de Raminj. Los picos incluyen el Sakar Sar, Kumpire Dior, Pumir Sar, Sarmaya Sar, Kuksar y Lupghar Sar. Sitios de interés El valle de Chapursan tiene lugares históricos como Yaskuk, Rovai Sam, Khumpir Dior y el Santuario de Baba Ghundi. El santuario de Baba Ghundi ( Baba Ghundi Ziarat ) en el valle de Chuparsan es el santuario del famoso Pir de Ghund, que se celebra en honor al santo sufí que trajo el Islam al valle.​ El santo en realidad no está enterrado aquí. El antiguo Mir de Hunza traía sus rebaños de ovejas y cabras para pastar por aquí y solía visitar el santuario todos los años. La gente del valle de Hunza también venera al santo y se dice que los niños que son un problema para sus padres solo tienen que probar el barro de un arroyo cerca de Baba Ghundi, después de lo cual se vuelven obedientes y se comportan bien. Referencias
Chitta Katha Lake

Chitta Katha Lake (Urdu: چٹہ کٹھہ جھیل) is an alpine lake in Shounter Valley, Azad Kashmir, Pakistan, at an elevation of 13,500 feet (4,100 m). It is sacred for Hindus, who consider it an abode of Shiva. See also Ratti Gali Lake Saral Lake References Places to Visit in Neelum Valley
Danabad

Dana Abad (Danabad) is a village in Jaranwala Tehsil, Faisalabad District, Punjab, Pakistan. The village has found mention in the Punjabi folklore of Mirza Sahban. Mirza, the hero of this folklore, was born in this village. Dana Abad is home to Kharal Jats. The Mirza Sahiban mausoleum is located in the village. The village is located 30 kilometres (19 mi) from Nankana Sahib and 50 kilometres (31 mi) from Shahkot. Transportation Dana Abad is 11 km from Jaranwala city on Jaranwala-Syedwala road near M-3 motorway interchange. References
Lago Saiful Muluk

El lago Saiful Muluk​ (en urdu: سیف الملوک) es un lago situado en el extremo norte del valle de Kaghan ( 34°52′37″N 73°41′40″E), cerca de Naran. Esta en el noreste del distrito de Mansehra en la provincia de Khyber-Pakhtunkhwa, en el país asiático de Pakistán. A una altitud de 3.224 m (10.578 pies) sobre el nivel del mar, se trata de uno de los lagos más altos en Pakistán. El clima aquí es moderado durante el día, mientras que la temperatura desciende a varios grados por la noche. Véase también Geografía de Pakistán Geografía de Asia Referencias Enlaces externos Mapa de localización
Lac Saiful Muluk

Le lac Saiful Muluk (Ourdou : سیف الملوک) est un lac de 2,75 km2 de superficie à l'extrémité nord de la vallée de Kaghan, près du village de Naran, dans le district de Mansehra, dans la province de Khyber Pakhtunkhwa, au Pakistan. Avec une altitude de 3 224 mètres d'altitude, il est l'un des lacs les plus hauts du Pakistan. Il est nommé d'après un poème de Mian Muhammad Bakhsh. Notes et références Liens externes Portail des lacs et cours d'eau Portail du Pakistan