Џамија шаха Џахана

Шах Џахан џамија (شاہ جہاں مسجد‎, مسجد شاهجهاني،), позната и као џамија Џамија масџид у Тати (جامع مسجد ٹھٹہ‎, شاھجھاني مسجد ٺٽو), централна је џамија града Тата у пакистанској провинцији Синд. Изграђена је у 17. веку и сматра се да има један од најразвијенијих украса керамичким плочицама у јужној Азији, а позната је и по геометријском украшавању опеком, декоративном елементу који је неуобичајен за могулске џамије. Подигнута је за време владавине могулског цара Шаха Џахана, који ју је поклонио граду као израз захвалности, а у њеном обликовању изражен је утицај централноазијске архитектуре као одраз Шах Џаханових похода у близини Самарканда недуго пре пројектовања џамије. Локација Џамија се налази у источном делу Тате, која је у 16. и 17. веку била престоница провинције Синд, пре него што је престоница премештена у оближњи Хајдерабад. Смештена је у близини некрополе Макли, која је уписана на Унесков списак светске баштине. Локација је удаљена око 100 km (62 mi) од Карачија. Позадина Шах Џахан је потражио уточиште у Тати од свог оца, цара Џахангира, након што се побунио против њега. Био је импресиониран гостопримством становника Синда и наредио је изградњу џамије као израз захвалности. Сматра се да је један од мотива за изградњу џамије био и покушај ублажавања последица разорне олује која је погодила област 1637. године и готово разорила Тату. Шах Џаханови походи у Средњој Азији у том периоду утицали су на архитектонски стил џамије, јер су тимуридски утицаји уведени у могулску архитектуру док су његове војске напредовале ка Самарканду, у данашњем Узбекистану. Пошто цар није боравио у том подручју за време саме градње, вероватно није непосредно учествовао у радовима, али раскошни украси плочицама и сложени радови у опеци указују да је подизање објекта финансирано из царске благајне. Историја Према персијским натписима у џамији, објекат је грађен између 1644. и 1647. године, у време владавине могулског цара Шаха Џахана. Источно крило дограђено је 1659. године, током владавине цара Аурангзеба. Првобитно је михраб џамије био погрешно оријентисан према Меки. Према предању, градитељи су затражили помоћ од суфијског мистика Махдума Нуха, чији се гроб налази у оближњем граду Хала, како би исправио правац михраба. Популарна традиција наводи да је Махдум Нух молитвом преко ноћи исправио грешку, чиме је потврђен његов светачки статус. Историјски извори, међутим, бележе да је михраб обновљен век након изградње џамије. Архитектура Шах Џахан џамија је подигнута у облику караван-сераја, са великим унутрашњим двориштем окруженим просторијама покривеним куполама. У архитектонском погледу, јасно су уочљиви утицаји турских и персијских стилова. Карактеристична је по обимној примени опеке и плавих керамичких плочица, што је директно преузето из тимуридске архитектуре Средње Азије, одакле су потицали и ранији владари Синда из тарханске династије, пре него што су Могули анектирали област 1592. године. Декоративни елементи Керамичке плочице Обилна употреба керамичких плочица сматра се једним од најсложенијих и најразвијенијих украса овог типа у целокупној Индијској потконтиненту. За разлику од Вазир Кан џамије у Лахору, такође подигнуте у време Шаха Џахана, ова џамија нема фреско-декорацију. Керамичке плочице у џамији представљају директан утицај тимуридског стила. Употребљене су плочице у нијансама кобалтно плаве, тиркизне, манган-љубичасте и беле боје. Купола је украшена плаво-белим плочицама сложеним у звездасте обрасце који симболички представљају небески свод. На зидовима се налазе калиграфски украси од плочица са потписима „Абдул Гафур” и „Абдул шеик”. Распоред и позиционирање плочица показују утицај персијског сафавидског стила, при чему се на једној плочици појављује више боја, за разлику од декорације у Лахору, где је свака плочица најчешће једнобојна. Употреба вишебојних плочица и флоралних мотива повезује се са персијским Кашаном. Рад у опеци Џамија садржи обимну декоративну употребу опеке ређане у геометријске обрасце, што је за џамије могулског доба неуобичајен елемент, преузет из тимуридске архитектуре. Рад у опеци показује и утицаје локалних синдијских традиционалних стилова, који су и сами били под утицајем персијске архитектуре. Геометријски украси од опеке најизразитији су у аркадама које окружују централно двориште, док су концентрични прстенови од опеке коришћени за украшавање унутрашње стране периферних купола. Распоред План џамије можда је делимично надахнут конзервативним тимуридским стилом Хумајунове џамије у Качхпури близу Агре у данашњој Индији. Главни улаз у комплекс води кроз персијски чарбаг, односно четвороделни врт. Џамија има четвориивански распоред. Главна молитвена дворана смештена је западно од централног дворишта, у чијим се четири правца налазе ивани, односно улазни портали. Двориште је правоугаоног облика, димензија 169 ft (52 m) са 97 ft (30 m). Окружено је ходницима са низом од 33 лука. Михраб главне молитвене дворане садржи пробијене параване, елемент који је уобичајен за могулске надгробне споменике, али је реткост у могулским џамијама. Џамија има изузетну акустику: говор човека на једном крају куполе може се чути на другом крају ако јачина гласа прелази 100 децибела. Молитва у главној молитвеној дворани може се чути у читавој згради. Џамија је необична и по томе што нема минарете. Укупно има 93 куполе, што је највећи број купола на једном објекту у Пакистану. Заштита и обнова Рестаураторски радови извођени су за време владавине цара Аурангзеба 1692. године, као и под Талпурским владаром Мурадом Али-каном 1812. године. Џамија је 1993. године уврштена на прелиминарну Унескову листу светске баштине, али није конзервирана на истом нивоу као Вазир Кан џамија или Бадшахи џамија у северном Пакистану. Галерија Види још Списак џамија у Пакистану Вазир Кан џамија – друга џамија из периода Шаха Џахана, позната по раскошној декорацији. Напомене Референце Литература Спољашње везе Видео запис Шах Џахан џамије у Тати на Јутјубу Шах Џахан џамија на сајту Oriental Architecture