NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Музей Лас-Энкартасьонес

Музей Энкартасьонес (исп. Museo de las Encartaciones, баск. Enkarterrietako Museoa) — баскский музей, целью которого является содействие изучению, исследованию и распространению всех культурных аспектов, составляющих регион Лас-Энкартасьонес. История С модернизацией политических структур в начале XVI века возникли и новые потребности, такие как создание фиксированного и закрытого пространства, которое позволило бы удобно проводить встречи. Это привело к строительству молитвенного дома около 1500 года. В 1590 году было начато строительство нового, окончательная отделка которого состоялась в 1632 году с установкой большого щита. Это здание представляло собой большой кубический особняк с полукруглой аркой, который в основном соответствовал критериям эпохи Возрождения. В нём было два этажа: нижний — тюрьма, а верхний — корт хунта. Напротив был построен скит (названный Ангелом), который был полностью отреставрирован в 1675/76 году. В XVIII веке были построены так называемые Посада-де-лос-Хунтерос, которые сегодня преобразованы в отель и сельский дом, и Каса-дель-Коррегидор, нынешние офисы музея Лас-Энкартасьонес. Однако восемнадцатый век был периодом противоречий, так как соборы постоянно спорили об удобстве подавления своих советов и полной интеграции (индивидуально, а не как регион) с советами Герники, как это уже было сделано советами Дурангуэсадо в 1629 году. Наконец, после многочисленных споров и разделений различных долин и советов в 1801 году было решено упразднить советы и полностью интегрировать каждый муниципалитет в советы Герники. Музей Лас-Энкартасьонес С упразднением советов Палата советов вступила в процесс ухудшения, который Совет графства сумел остановить в начале XX века. В то время архитектору Антонио Карвеларису был поручен капитальный ремонт, который восстановил его первоначальный вид. Спустя годы было решено превратить Каса-де-Хунтас в музей, в котором размещены экспонаты, внесенные в основном религиозными и известными деятелями из Лас-Энкартасьонес. Так, 26 июля 1934 года был открыт Музей Лас-Энкартасьонес, один из старейших в Бискайе. Гражданская война в Испании и период после Второй мировой войны повлияли на здание, так как в 1940-х годах было проведено несколько ремонтных работ, а на крыше был добавлен небольшой лофт. Наконец, в середине 20-го века архитектору Эухенио де Агинага было поручено реформировать здание, которое должно было просуществовать до начала 1960-х годов, после чего оно было вновь открыто под названием Дом-музей Совета Авельянеда. В 1989 году по заказу Генерального совета Бискайи (уже являвшегося владельцами исторической штаб-квартиры Герника, Абелланеда и Гередиага) архитекторы Хавьер Муньос и Хосу Урриолабейтия провели последнюю капитальную реконструкцию здания, чтобы превратить его в музей современного искусства. , динамичный и способный выполнять различные действия. Музей был открыт в 1994 году снова под названием Музей Энкартасьонес. Примечания
Castillo de Marutegui

El castillo de Marutegui, Murutegi o Morotegi (en euskera, Marutegi Gaztelua) es un castillo situado en la localidad alavesa de Araia. Junto con el castillo de Portilla, es uno de los pocos castillos medievales del País Vasco. En julio de 2021 el Gobierno Vasco lo declaró Bien Cultural de Protección Especial, con la categoría de zona arqueológica.​ Localización El castillo está ubicado en lo alto de la peña denominada de Marutegui o Marumendi, a poco más de 2 km de Araia y a 863 metros de altitud, y desde el mismo se tiene una perfecta visión de la parte oriental de la Llanada alavesa, así como de la entrada a Navarra por la Barranca. Su envidiable situación permitía además el control de la antigua calzada que llevaba a Guipúzcoa por el Túnel de San Adrián. Historia Aunque se cree que previamente hubo ya una construcción árabe, de donde viene su nombre, el castillo de Marutegui parece ser que se levantó en el siglo VIII por García Íñiguez de Pamplona para la defensa de la frontera del reino de Pamplona.​ El conjunto defensivo se componía de un torreón prácticamente inexpugnable por su ubicación en una peña sin acceso llano y un recinto amurallado en la parte inferior de la misma.​ Esta posición perteneció a la línea fronteriza del reino de Navarra con Castilla, así como hacía funciones de protección para la vía comercial que conectaba el interior con la costa a través del mencionado Túnel de San Adrián. Véase también Conquista de Navarra. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Castillo de Marutegui.
Vitoriai repülőtér

A Vitoriai repülőtér (IATA: VIT, ICAO: LEVT) egy kisebb nemzetközi repülőtér Vitoria-Gasteiz közelében. A légikikötő 1935-ben nyílt meg. Éves utasforgalma 235 186 (2022) fő. Üzemeltetője az AENA. Forgalom Az utasforgalom az elmúlt években az alábbi módon változott: Kifutópályák A repülőtér futópályái: 04/22 (3500 m, 45 m, aszfalt) Légitársaságok és úticélok 2025-ben a Vitoriai repülőtérről az alábbi járatok indulnak (Utoljára frissítve: 2025-08-16): Személy Cargo Jegyzetek További információk Hivatalos oldal (angol) A repülőtér aktuális időjárása a NOAA/NWS-től Baleset- és repülőesemény-történet az Aviation Safety Network adatbázisában
Aeroporto di Vitoria

L'Aeroporto di Vitoria (IATA: VIT, ICAO: LEVT) è un aeroporto spagnolo situato nei Paesi Baschi; vicino alla cittadina di Vitoria. Compagnia aerea e destinazioni passeggeri Nel 2005 Ryanair ha iniziato i voli giornalieri dall'aeroporto di Londra Stansted e negli anni successivi dall'aeroporto Internazionale di Dublino. Sulla rotta di Stansted hanno volato 110.000 passeggeri in 15 mesi mentre sulla rotta di Dublino hanno volato 21.000 persone in 9 mesi. La compagnia aerea ha lasciato l'aeroporto nell'ottobre 2007. Anche la Helitt Líneas Aéreas ha lasciato l'aeroporto a gennaio 2013. Ciò ha comportato una limitazione delle operazioni programmate per la stagione estiva. Nell'operativo summer 2023, da Vitoria risultano attivate 12 destinazioni: Malaga, Siviglia, Alicante, Valencia, Santiago de Compostela, Lisbona, Porto, Paris CDG, Bruxelles Charleroi, Milano Orio, Colonia-Bonn, Lipsia. Voci correlate Aeroporti in Spagna Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Aeroporto di Vitoria Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su aena.es.
Port lotniczy Vitoria

Port lotniczy Vitoria (hiszp. Aeropuerto de Vitoria, kod IATA: VIT, kod ICAO: LEVT) – lotnisko położone w pobliżu miasta Vitoria-Gasteiz w Hiszpanii. Otwarte zostało w 1980 r. Ma ono niewielkie znaczenie w zakresie transportu pasażerów. Z lotniska korzysta głównie linia Iberia Regional/Air Nostrum oferująca przeloty do portu lotniczego Madryt-Barajas i Barcelony-El Prat. Kierunki lotów i linie lotnicze Przypisy
Aeroportul Vitoria

Aeroportul Vitoria (IATA: VIT, ICAO: LEVT) este un aeroport din Vitoria-Gasteiz, Cuadrilla de Vitoria⁠(d), Provincia Álava, Comunitatea Autonomă a Țării Basce, Spania ce deservește zona Vitoria-Gasteiz. Aeroportul a fost tranzitat în 2025 de 307.163 de pasageri. A fost deschis în 1980 și numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 513 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Este operat de ENAIRE⁠(d). Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista 04/22 are suprafața de asfalt și dimensiunile 3.500 m × 45 m. Terminale Note Vezi și
Vitoria Airport

Vitoria Airport (baskiska: Gasteizko aireportua) är en flygplats i Spanien. Den ligger i provinsen Araba / Álava och regionen Baskien, i den norra delen av landet, 290 km norr om huvudstaden Madrid. Vitoria Airport ligger 512 meter över havet. Terrängen runt Vitoria Airport är platt åt nordost, men åt sydväst är den kuperad.Runt Vitoria Airport är det tätbefolkat, med 683 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Vitoria, 5,6 km sydost om Vitoria Airport. Trakten runt Vitoria Airport består till största delen av jordbruksmark. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Vitoria Airport.﻿
Віторія (аеропорт)

Аеропорт Віторія (IATA: VIT, ICAO: LEVT) — аеропорт поблизу Віторії-Гастейс, у Країні Басків в Іспанії. Розташований в районі Форонда, його також називають аеропортом Форонда. Аеропорт має один термінал з 3 виходами на посадку, 7 стійками реєстрації та 16 стоянками для середніх і малих літаків, а також злітно-посадкову смугу CAT II/III довжиною 3,5 км. Історія У 2005 році компанія Ryanair розпочала щоденні рейси з лондонського аеропорту Станстед і в наступні роки рейси з аеропорту Дубліна. Авіакомпанія покинула аеропорт у жовтні 2007 року Helitt Lineas Aereas також залишив аеропорт у січні 2013 року. Це призвело до обмеження запланованих операцій літнім сезоном. Влітку 2015 року чартерна авіакомпанія Air Nostrum запропонувала рейси до Пальма-де-Майорки, Менорки та Хереса. У 2016 році Ryanair оголосила про повернення до Віторії з цілорічним рейсом до Бергамо та Тенерифе. У березні 2017 року Ryanair планувала з’єднати Віторію з Кельнем/Бонн, Мілан Бергамо та Тенерифе двічі на тиждень (по 2 рейси на тиждень для кожного), щоб обслуговувати 115 000 пасажирів на рік. У квітні 2019 року компанія оголосила про плани розширити послугу на 40%, досягнувши 160 000 пасажирів. У жовтні 2020 року Ryanair вирішив посилити внутрішні маршрути, додавши рейси до Аліканте двічі на тиждень (грудень 2020 року – кінець лютого 2021 року). Менш відвідувані напрямки включають Ібісу, Мадрид та Барселону. Авіакомпанії та напрямки (червень 2022) Статистика У 2019 році аеропорт обслужив 174 тис. пасажирів (37% міжнародних, 63% внутрішніх), здійснив 10 800 рейсів та обробив 64 500 тонн вантажів. У 2020 році аеропортом скористалося 45 359 пасажирів (на 73,9% менше), але кількість рейсів (10 317) і вантажів (64 334 тонни) була однаковою. Примітки Зовнішні посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Віторія (аеропорт)
Bermeo

Bermeo ist eine Stadt mit 17.038 Einwohnern (Stand: 2025) im spanischen Baskenland. Sie liegt direkt an der Atlantikküste, etwa 25 km nordöstlich von Bilbao, in der nordspanischen Provinz Bizkaia. Der Küstenort verfügt über einen wichtigen Fischereihafen. Klima Das Klima in Bermeo ist von der feuchten Meeresluft bestimmt, die von den Meeresströmungen beeinflusst wird, mit milden Temperaturen fast das ganze Jahr über. Die Windstärken sind im Frühling oder Herbst höher. Die mittlere Temperatur ist 20 °C im Sommer und 8 °C im Winter. Sport Im Jahr 2023 führte die 1. Etappe der 110. Austragung der Tour de France durch Bermeo. Unweit der Halbinsel Gaztelugatxe wurde unter dem Namen Côte de San Juan de Gaztelugatxe (286 m) eine Bergwertung der 3. Kategorie abgenommen. Diese sicherte sich der Niederländer Pascal Eenkhoorn. Persönlichkeiten Unai Gómez (* 2003), Fußballspieler Weblinks Bilder & weitere Infos (spanisch/baskisch) Einzelnachweise
Bermeo

Bermeo egy város és község Spanyolországban, Bizkaia tartományban. Bermeo Bakio, Mungia, Meñaka, Arrieta, Busturia és Mundaka községekkel határos. Lakosainak száma 17 038 fő (2025). Nevezetességek Itt található a látványos Gaztelugatxe félsziget. Népesség A település lakosságának változását az alábbi diagram mutatja: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal
Bermeo

Bermeo is een gemeente in de Spaanse provincie Biskaje in de regio Baskenland met een oppervlakte van 34 km². Bermeo telt 17 159 inwoners (2013). Demografische ontwikkeling Bron: INE; 1857-2011: volkstellingen Geboren in Bermeo Nestor Basterretxea (1924-2014), beeldhouwer, schilder en filmregisseur Izaskun Bilbao (1961), politica Bingen Fernández (1972), wielrenner Afbeeldingen
Бермео

Бермео (исп. Bermeo) — муниципалитет в Испании, входит в провинцию Бискайя в составе автономного сообщества Страна Басков. Муниципалитет находится в составе района (комарки) Бустурияльдеа-Урдайбай. Занимает площадь 34,12 км². Население — 17.078 человек (на 2011 год). Расстояние до административного центра провинции — 33 км. История Город Бермео был основан в 1236 году. До 1602 года был столицей Бискайи. Население Примечания Ссылки Официальная страница BERMEO en la enciclopedia Auñamendi (Fundación Euskomedia) Архивная копия от 10 мая 2007 на Wayback Machine Página del ayuntamiento Información turística Museo del pescador
Bermeo

Bermeo je lučki grad od 16,777 stanovnika na severu Španije, koji administrativno pripada Autonomnoj zajednicu Baskiji i Pokrajini Biskaji. Geografske karakteristike Bermeo leži na obali Biskajskog zaliva, udaljen tridesetak kilometara severoistočno od svog administrativnog centra Bilbaoa. Istorija Bermeo je 1236. dobio povelju o statusu grada, a između 1476- 1602. bio je prestonica Gospodstva Biskaje. Danas je poznat kao jedna od najvećih ribarskih luka provincije Biskaja. Reference
Бермео

Бермео (баск. Bermeo, ісп. Bermeo) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Країна Басків, у провінції Біская. Населення — 17,078 осіб (2011). Муніципалітет розташований на відстані близько 340 км на північ від Мадрида, 23 км на північний схід від Більбао. На території муніципалітету розташовані такі населені пункти: (дані про населення за 2009 рік) Агірре: 80 осіб Альміке: 72 особи Арронатегі: 18 осіб Артіке: 126 осіб Бермео: 16131 особа Деміку: 52 особи Манью: 89 осіб Андер-Деуна: 31 особа Мікель-Деуна: 83 особи Арене-Пелайо-Деуна: 255 осіб Барац-Едер: 0 осіб Демографія Динаміка населення (INE ): Галерея зображень Посилання Бермео на сайті енциклопедії Auñamendi [Архівовано 10 травня 2007 у Wayback Machine.] Вебсторінка муніципальної ради Туристична інформація Примітки
Plaza de España, Vitoria-Gasteiz

Plaza de España (Spanish for 'Spain Square', Basque: Espainia plaza) or Plaza Nueva (Spanish for 'New Square', Basque: Plaza Berria) is a square in Vitoria-Gasteiz, Basque Country, Spain. It was declared Bien de Interés Cultural in 1984. Notes References External links Media related to Plaza de España, Vitoria-Gasteiz at Wikimedia Commons
Oiartzun KE

Oiartzun Kirol Elkartea (baskisch für Sportverein Oiartzun) ist ein 1975 gegründeter spanischer Fußballverein aus der baskischen Gemeinde Oiartzun. Er ist besonders für die Erfolge der Frauenfußballmannschaft bekannt, die einen spanischen Meistertitel und zwei nationale Pokale gewinnen konnte. Frauenfußball Die Frauenfußballabteilung von Oiartzun KE wurde 1981 ins Leben gerufen und konnte im Jahr 1986 erstmals das Finale des spanischen Pokals erreichen, wo die Mannschaft mit 1:2 an Provenir CF scheiterte. Der erste Titelgewinn gelang dem Team im Folgejahr, als man sich im Endspiel mit 2:1 gegen den Lokalrivalen Añorga KKE durchsetzen konnte. 1988 verteidigte Oiartzun KE den Titel durch ein 2:0 gegen Provenir CF. Ein weiterer Höhepunkt sollte in der Saison 1990/91 folgen, die Mannschaft nahm zum ersten Mal an der zwei Jahre zuvor gegründeten spanischen Meisterschaft im Ligamodus teil und gewann auf Anhieb den Meistertitel. Am Ende der Spielzeit war Oiartzun punktegleich mit Atlético Villa de Madrid und Añorga KKE, landete jedoch aufgrund der besseren Resultate in den direkten Duellen auf dem ersten Platz in der Abschlusstabelle. In der Saison 1991/92 gelang der Mannschaft in der Liga zwar erneut ein guter dritter Platz, jedoch musste der Klub aufgrund finanzieller Schwierigkeiten in die zweite Spielklasse absteigen. Hier verblieb Oiartzun, bis zur Saison 1996/97, nicht zuletzt aufgrund einer Ausweitung der ersten Spielklasse, der Wiederaufstieg gelang. Das Team konnte jedoch in den folgenden Jahren nicht mehr in die Titelkämpfe eingreifen und stieg 2001, nach einer erneuten Umstrukturierung und Reduktion der ersten Division, in die zweite Kategorie ab. Dort sollte der Klub 14 Jahre verbringen bis 2014/15 erneut ein beachtlicher Erfolg gelang. Der kleine Verein setzte sich nicht nur im Grunddurchgang der Gruppe II durch, sondern besiegte im anschließenden Playoff überraschend Madrid CFF und FVPR El Olivo um erneut in die höchste Spielklasse aufzusteigen. 2015/16 gelang Oiartzun mit Platz 14 der Klassenerhalt, ein Jahr später musste die Mannschaft jedoch als 15. und Vorletzter den Weg zurück in die Segunda División antreten. Zur Saison 2019/20 stieg die Mannschaft erstmals in ihrer Geschichte in die dritte Division ab. Erfolge Frauenfußball Spanische Meisterschaft: 1990/91 Spanischer Pokal (2): 1987, 1988 Bekannte Spielerinnen Spanien Leire Landa Weblinks Offizielle Facebookseite (baskisch) Einzelnachweise
Oiartzun KE

Oiartzun Kirol Elkartea is a Spanish football club from Oiartzun, Gipuzkoa, founded in 1975. It is best known for its women's section, established in 1981. History Oiartzun was one of the leading teams in the first years of organized women's football in Spain, winning the national championship in 1987 and 1988 and the national league in 1991. However, in 1993 the team was relegated for financial reasons to the second tier, which became four years later the top category as the División de Honor was disbanded. Meanwhile, Oiartzun reached the semifinals of the Copa de la Reina in 1996 and 1997. When RFEF launched the Superliga Femenina in 2001 Oiartzun was registered in second tier Primera Nacional. Oiartzun has played the promotion play-offs in four occasions but it was defeated by FC Barcelona in 2004, UD Collerense in 2009, SD Reocín in 2010 and Sevilla FC in 2012. Oiartzun finally returned to the top tier Primera División for the 2015–2016 season, but was relegated again at the end of the 2016–17 Primera División season. Its traditional rival is Añorga KKE. Season to season Men's 2 seasons in Tercera División Women's Honours Campeonato Nacional 1987, 1988 Liga Nacional 1991 Former internationals Eli Artola María Ángeles Gil Ana Ruiz References External links Oiartzun at Txapeldunak
Oiartzun Kirol Elkartea

La Oyarzun Asociación Deportiva (oficialmente y en euskera, Oiartzun Kirol Elkartea) es una asociación deportiva de Oyarzun, Guipúzcoa. Fundada en el año 1975, promueve la práctica de deportes como montañismo, fútbol sala y especialmente fútbol. Su sección más laureada es el equipo de fútbol femenino, con el que ha conseguido algunos logros a nivel nacional. Fútbol femenino No fue hasta 1981 cuando se creó la sección del fútbol femenino en el Oiartzun KE, siendo así uno de los equipos femeninos de fútbol punteros en el País Vasco, como lo fueron también el Añorga KKE, el CD Sondika, o el Adiskideak de Ollargan. El Oiartzun se reveló enseguida como un equipo potente en el fútbol femenino de los años 80, disputando por tres veces consecutivas, la final de la Copa de la Reina de Fútbol: En la final de 1986 perdieron 2-1 frente al CF Porvenir, pero conquistarían el título tras ganar las siguientes finales al Añorga KKE y de nuevo al CF Porvenir por 3-2 y 2-0 respectivamente. A finales de los 80, se creó la Primera División Femenina de España, pero el Oiartzun no alcanzaría la máxima categoría hasta la temporada 1990/91, en la que no solo debutó, sino que conquistó el título liguero en una disputa muy reñida, en la que tanto Oiartzun, Añorga KKE y Atlético de Madrid empataron a puntos. En la temporada 1991/92 el Oiartzun volvió a hacer un buen papel en la liga quedando en 3ª posición, y cediendo el título a otro equipo guipuzcoano: el Añorga KKE. Pero los problemas económicos hicieron inviable la continuidad de la sección femenina del Oiartzun a partir de entonces, de hecho, el club no pudo inscribirse en la nueva y remodelada Superliga Femenina creada en 2001 por falta de presupuesto. Sin embargo, el Oiartzun siguió siendo un equipo a tener en cuenta en las siguientes ediciones de liga, que en la segunda mitad de los años 90 adoptó un sistema de play-off: eliminatorias que jugarían solo los equipos campeones de diferentes grupos regionales. Así en la temporada 1996/97 el Oiartzun quedó subcampeón de su grupo, en la temporada 1999/00 en 4ª posición, y en la temporada 2000/01 conquistaron el 3º puesto. Tras superar esas dificultades económicas, Oiartzun volvió a contar con una sección de fútbol femenino que sorprendió con su gran ascenso de nuevo a la primera división en la temporada 2015/16, tras eliminar al Madrid CFF y al FVPR El Olivo. De esta forma el Oiartzun KE, entrenado por Jon Alkorta, jugó en 1.ª división por tercera vez en su historia, tras haber estado en categorías inferiores durante 23 años. Tras dos temporadas en la máxima categoría, el Oiartzun regresó a la 2.ª división en 2017. Fútbol masculino Pese a haberse fundado 6 años antes que la sección femenina, el Oiartzun masculino ha tenido una historia mucho más modesta que el equipo femenino. Este equipo ha militado continuamente en categorías regionales, y solo en 2013 y 2014, llegó a militar en 3ª división. Palmarés Primera División Femenina de España: 1 campeonato 1990/91 Copa de la Reina de Fútbol: 2 campeonatos en 1987 y 1988, subcampeonato en 1986. Enlaces externos Sitio web oficial
Polideportivo Artaleku

El polideportivo Artaleku es una instalación deportiva de Irún (Guipúzcoa, España). Inaugurada en 1987, incluye piscinas, gimnasios, trinquete y una pista polideportiva con capacidad para 2686 personas. Su uso principal son los entrenamientos y partidos del equipo de balonmano C. D. Bidasoa, aunque también es usado por escolares, equipos de baloncesto, fútbol sala. Además, en Artaleku se han celebrado conciertos y otros eventos de carácter cultural.
Plaza Barria

La Plaza Barria o Plaza Nueva (Plaça Nova) de Bilbao és una plaça monumental d'estil neoclàssic, construïda el 1821. El seu nom prové de la prèviament existent Plaça Vella al mateix lloc. La plaça és envoltada d'edificis amb porxades, conegudes com a cuevas. L'edifici principal era la seu del govern de Biscaia, fins que es construí un nou palau el 1890. La plaça conté actualment la seu de l'Euskaltzaindia, la Reial Acadèmia de la llengua basca. Als porxos hi ha moltes tavernes i restaurants tradicionals, alguns dels més típics i antics de la ciutat, i algunes botigues de regals i souvenirs. Cada diumenge, a la plaça s'hi estableix un mercat, on es venen llibres antics, monedes, postals, ocells i flors. A la plaça hi ha també actuacions populars, festivals i concerts. El Grand Slam Masters Final, un dels millors torneigs d'escacs del món, es va celebrar en aquesta plaça, a l'interior d'una macroestructura de vidre, els anys 2008 i 2009. Des de 2008, l'ajuntament fa d'ISP proveint accés gratuït a internet via Wi-Fi a la plaça. Referències
Plaza Nueva, Bilbao

The Plaza Nueva or Plaza Barria ('New Square') of Bilbao is a monumental square of neoclassical style, designed in 1821 and inaugurated in 1851. Its name comes from the previously existing Plaza Vieja or Old Square in the place where the Ribera Market was built. The square is enclosed by arcaded buildings and accessed by arches known as cuevas (caves). The main building was the site of the Biscay government, until a new palace was built in 1890. The place is now the site of Euskaltzaindia, the Royal Academy of the Basque Language. The arches host many traditional taverns and restaurants, some of the most ancient and typical of the city, and some gift and souvenir shops. Each Sunday, the square provides space for a traditional flea market where ancient books, coins, stamps, birds and flowers are sold. The square is used often for folk demonstrations, festivals and concerts. The Grand Slam Masters Final, one of the strongest chess tournaments in the world, was held in a glass structure on Plaza Nueva in 2008 and 2009. Since 2008, the Bilbao City Council acts as a free ISP providing free Internet access via Wi-Fi in the square. References
Plaza Nueva (Bilbao)

La plaza Nueva es una plaza ubicada en el Casco Viejo de Bilbao. Historia La plaza Nueva de Bilbao es una propuesta arquitectónica de estilo neoclásico. Un proceso administrativo muy complejo prolongó la construcción de la plaza durante sesenta y cinco años repartidos en dos periodos: Entre 1786 y 1829 se puso en marcha el proyecto. Entre 1829 y 1851 se realizó. Lo cual conllevó una triple autoría: En 1821, Silvestre Pérez levantó los planos. En 1825, Antonio de Echevarría asumió la dirección de la obra, realizando dos proyectos de reforma en 1829 y 1832. La dirección pasó entre 1840 y 1851 a Avelino de Goicoechea, quien a su vez modificó el proyecto de Echevarría. La idea de construir una plaza nueva fue debida al espíritu ilustrado bilbaíno de finales del siglo XVIII. Se trataba de sustituir el recinto antiguo por un entorno funcional, cómodo, higiénico y bello.​ En la actualidad es sede de Real Academia de la Lengua Vasca. Referencias