NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Кристиансаннский собор

Кристиансаннский собор (норв. Kristiansand domkirke) — кафедральный собор диоцеза Агдера и Телемарка лютеранской церкви Норвегии, расположенный в центральной части города Кристиансанна. История Первая церковь Кристиансанна была построена в 1645 году из дерева и получила название Троицкая (норв. Trefoldighetskirken). Она была небольших размеров и её освящение состоялось в 1646 году. В 1696 году освятили каменную церковь в честь Христа Спасителя (норв. Vor Frelsers kirke), но в 1734 году она была уничтожена пожаром. Третий, построенный на этом месте храм, освятили в 1738 году, но и это здание 18 декабря 1880 года пострадало от сильного пожара. Чтобы использовать уцелевшие стены сгоревшего собора, алтарь храма был перемещен на запад, в то время как традиционно он находится в восточной части церкви. Проект реконструкции был выполнен норвежским архитектором Хенриком Трап-Мейером. Строительные работы были окончены 1 февраля 1885 года, а освящение состоялось 18 марта 1885 года и проведено епископом Юханом Бруном. Созданное из кирпича и дерева здание оформлено в неоготическом стиле. Его алтарь украшен написанной в 1886 году картиной «Иисус и путешественники в Эммаус» (Jesus og Emmaus-vandrerne) кисти Эйлифа Петерссена. На кафедре можно увидеть 12 апостолов, нарисованных Хуго Лоусом Мором (Hugo Lous Mohr) в 1903 году (художник также расписывал и потолок Кафедрального собора Осло). Также во внутреннем убранстве храма обращает на себя внимание купель для крещения из мрамора и серебра, изготовленная в 1825 году. Собор играет роль религиозного центра города и входит в ряд самых больших культовых сооружений Норвегии. Его высота достигает 70 метров, а ширина 38,7 метров. Первоначально храм был рассчитан на 2,029 тысячи посадочных и более 1,216 стоячих мест, но в настоящее время максимальное число присутствующих ограничено 1,5 тысяч посетителей одновременно. Карильон собора состоит из 36 колоколов и является подарком от компании Glencore, преподнесённом собору в 1990 году. В 2013 году в соборе был установлен новый церковный орган, изготовленный в Германии. Примечания
Kristiansands domkyrka

Kristiansands domkyrka (bokmål:Kristiansand Domkirke) är katedral i Agder och Telemark stift och församlingskyrka i domkyrkoförsamlingen i Kristiansand. Den nuvarande kyrkan är den tredje domkyrkan i staden och den fjärde kyrkan vid torget i Kristiansand. Byggnaden Kyrkan är byggd efter ritning av arkitekt Henrik Thrap-Meyer och är en av Norges största. Kyrkan har en förenklad gotisk spetsbågestil, och betecknas som nygotik. Byggnaden är 70 meter lång och 39 meter bred, och tornet är 70 meter högt. Ursprungligen hade domkyrkan 2 029 sittplatser och 1 216 ståplatser. I dag är den godkänd för 1 500 människor. För att kunna utnyttja de gamla murarna från kyrkan som brann 1880, blev altaret förlagt mot väster, medan kyrkor normalt brukar ha altaret i öster. Byggnadsarbetena blev färdiga den 1 februari 1885, och hade då kostat totalt 240 000 kronor. Kyrkan invigdes den 18 mars 1885 av stiftsprost Johan M. Brun som var fungerande biskop. Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från norska Wikipedia (bokmål/riksmål), Kristiansand domkirke, 5 november 2009. Externa länkar Hemsida agderkultur.no Kristiansands domkyrka Norska kyrkor: Kristiansands domkyrka Virtuelle Kristiansands domkyrka, 360° Panoramabilder Utsikt från kyrkotårnet Video
Flesberg stavkirke

Flesberg stavkirke er en stavkirke fra middelalderen i Flesberg kommune i Viken. Kirken er opført i sidste halvdel af 1100-tallet eller første halvdel af 1200-tallet. Den nævnes i skriftlige kilder første gang i 1359. Den blev udvidet til korskirke i 1735, men den vestlige korsarm er en del af den oprindelige kirke. Kirken er stadig i brug i dag som almindelig sognekirke. Galleri Se også Stavkirker i Norge Referencer Eksterne henvisninger Flesberg stavkirke på Riksantikvarens hjemmeside kulturminnesok.no
Flesberg Stave Church

Flesberg Stave Church (Nynorsk: Flesberg stavkyrkje) is a stave church located at Flesberg in Buskerud county, Norway. History Written sources mention the church the first time in 1359, but it was probably built in the latter half of the 1100s or the first half of the 1200s. The church was originally a single nave church (type B) with four free-standing internal posts bearing a raised central roof, surrounded by an ambulatory or aisles on all four sides. It had a narrower chancel, also with a raised central roof, and a semicircular apse. It was surrounded by a gallery loosely connected to the plank walls. In 1735, the chancel and apse, as well as the east wall of the nave, were removed. The nave was extended eastwards and two transepts were added, making a cruciform plan. The additions were built in horizontal log construction with notched corners. Portal planks are decorated with carved vines and animal ornamentation. Since few parts of the stave church are preserved, there are only scant remnants of its original decor. Of the original stave church, only three outer walls survived, as the internal posts and the raised roof were eliminated. The churchyard is fenced with slate brought from Haukeli farm on the west bank of the Lågen River. Some slates have iron rings affixed; these rings were used to tether horses during service. Each farmer had a designated ring for his horse (the oldest dated ring from 1661). The idiosyncratic stone fence is shown on a 1701 painting (the oldest existing painting of a stave church). The interior of the church is characterized by the reconstruction of 1735. There are a few remains of medieval furnishings. There is a decorated lion and a lionhead that also originates in the Middle Ages. Underneath the whitewashed walls, decorative paintings from the Middle Ages were uncovered. Gallery References Related reading Leif Anker (2005) The Norwegian Stave Churches (Oslo: Arfo Forlag) ISBN 978-8291399294 Roar Hauglid (1970) Norwegian Stave Churches (Oslo: Dreyers Forlag) ISBN 978-8209106020 External links Flesberg Stave Church, Directorate for Cultural Heritage – in Norwegian Flesberg Stave Church in Stavkirke.org Archived 13 March 2005 at the Wayback Machine – in Norwegian Flesberg Stave Church in a video about churches in Numedal – in English
Staafkerk van Flesberg

De Staafkerk van Flesberg (Noors: Flesberg stavkyrkje) is een historische staafkerk te Flesberg, in de provincie Buskerud, Noorwegen. Geschreven bronnen vermelden de kerk voor de eerste keer in 1359, maar ze werd waarschijnlijk gebouwd in de late helft van 12e eeuw of de eerste helft van 13e eeuw. De kerk was oorspronkelijk een kerk met een enkel schip met vier vrijstaande interne steunpijlers die een verhoogd centraal dak dragen, omringd door een kooromgang of gangpaden aan alle vier de zijden. Ze heeft een smallere kansel, ook met een verhoogd centraal dak, en een halfronde apsis. Ze werd omringd door een galerij losjes verbonden met de planken wanden. In 1735 werden de kansel en de apsis alsook de oostelijke muur van het schip verwijderd. Het schip werd in oostelijke richting uitgebreid en twee zijbeuken werden toegevoegd, wat resulteerde in een kruisvormig grondplan.De toevoegingen werden gebouwd in een horizontaal houten gebouw met getande hoeken. De planken van het portaal zijn versierd met houtsnijwerk die wijnstokken en dieren voorstellen. Omdat slechts enkele delen van de staafkerk zijn bewaard gebleven, is er slechts een vaag beeld van de oorspronkelijke versiering. Van de oorspronkelijke staafkerk overleefden slechts drie buitenmuren, omdat de interne pijlers en het verhoogde dak werden geëlimineerd. De kerktuin is omheind met leisteen aangevoerd vanuit de Haukeli boerderij op de westelijke oever van de rivier de Lågen. In sommige leien zijn ijzeren ringen aangebracht; deze ringen werden gebruikt om paarden vast te binden tijdens de dienst. Elke boer had een aangewezen ring voor zijn paard (de oudste gedateerde ring uit 1661). De eigenzinnige stenen omheining wordt getoond op een schilderij uit 1701 (het oudste nog bestaande schilderij van een staafkerk). De kerkklokken dateren uit de late 16e eeuw. Een ervan is na een beschadiging in 1776 vernieuwd. De kerk heeft twee orgels, waarvan het oudste uit 1903, van de orgelbouwer Jørgen Filtvedt, niet in gebruik is. Het staat in de galerij van het schip. Sinds 1984 staat in de noordvleugel een tweede orgel van de Deense firma P. Bruhn & Søn. Afbeeldingengalerij Externe links Recital van het Modus Ensemble in de Staafkerk van Flesberg
Flesberg stavkirke

Kościół klepkowy w Flesberg (Flesberg stavkirke) – mocno przebudowany kościół klepkowy w Norwegii, pierwotnie wzniesiony w końcu XII w. Znajduje się w miejscowości Flesberg, w gminie Flesberg, w okręgu Viken (dawniej Buskerud). Kościół został zbudowany w końcu XII w., pierwotnie wsparty na 4 lub 8 kolumnach. Wedle obrazu z 1701 roku był podówczas całkowicie kryty gontem, trójnawowy, z zewnętrzną galerią i apsydą zwieńczoną wieżyczką; przypominał dobrze do dziś zachowany kościół w Borgund. Jednym z nielicznych zachowanych elementów jest portal ozdobiony rzeźbionymi smokami. W latach 30. XVIII w. znajdował się w bardzo złym stanie i zdaniem ówczesnego pastora był za mały by spełniać rolę kościoła parafialnego. W 1735 roku znacząco przebudowany, usunięto wolnostojące podpory i zmieniono formę na plan krzyża oraz zainstalowano płaski sufit; kościół ozdobiono malowidłami. Dziesięć lat później wzniesiono pierwszy ołtarz (kościół już wcześniej, od 1683 roku, miał ambonę i chrzcielnicę). Kolejne przebudowy miały miejsce w XIX w.: z początkiem stulecia kościół został ozdobiony malowidłami przez Kjetila Olsena Haugkjenda; w latach 1846-48 zmieniono pokrycie dachu z gontów na kamienne dachówki. W 1895 nastąpił gruntowny remont, wymieniono w całości zewnętrzne i wewnętrzne pokrycie ścian. Współczesna forma pochodzi z lat 1955-1965, kiedy to dokonano renowacji pod nadzorem państwowego urzędu ds. zabytków. Kościół jest otoczony oryginalnym ogrodzeniem z pionowo ustawionych płyt łupkowych z XVII w. Przypisy Linki zewnętrzne Szczegółowy opis na stronie Norges kirker (norw.)
Flesbergs stavkyrka

Flesbergs stavkyrka (bokmål: Flesberg stavkirke, nynorska: Flesberg stavkyrkje) är en stavkyrka som ligger i orten Flesberg i Flesbergs kommun i Numedal i Norge. Kyrkobyggnaden och interiör Kyrkan är korsformad med lägre armar i norr och syd. I väster finns ett vapenhus och i norr en sakristia. Kyrkans väggar är mörka, men vindskivor och fönsterbrädor är vitmålade, takryttaren är röd. Utvändigt påminner kyrkan om träkyrkor från 1600- och 1700-tal snarare än en stavkyrka, det enda yttre tecknet är att takryttaren är placerad mitt på västra skeppet, och inte över korsmitten. Inredningen härstammar från efter 1735. Bänkarna och en bröstning på väggarna är blåmålade, i västra korsarmen är väggen ovanför bröstningen vit och i de andra röd. Kyrkbänkarna är från 1950-talet, men dörrarna är delvis äldre. Predikstolen är från 1660-tal, och altartavlan med korsfästelsen målades 1745. Kyrkogården är inhägnad med stora plana stående stenhällar. Den ursprungliga stavkyrkan Flesbergs kyrka nämns för första gången 1359, men kyrkan är dock mycket äldre. Stilhistorisk bedömning av de snidade portalerna gör att kyrkan bedöms ha byggts någon gång mellan cirka 1160 och 1190. Dagens västra korsarm är resterna av den ursprungliga stavkyrkan. 1735 utvidgades kyrkan genom att de tre andra armarna byggdes. Östväggen, koret och svalgången revs då. Det ursprungliga långhuset byggdes om genom att de fristående stavarna som bar det förhöjda mittrummet togs bort. Taket förlängdes ut till den ursprungliga omgångens väggar och korsarmen fick ett innertak. Stavkyrkan var från början relativt liten, 7,8 meter gånger 6,2 meter. Det är oklart om det funnits fler fristående stavar än hörnstavarna till mittrummet. En målning från 1701 finns bevarad som visar dess dåvarande utseende. Kyrkan tycks ha haft ett kor med samma bred som långhuset mittrum, och en halvrund absid med ett kägelformat tak. Takryttaren var av samma typ som finns kvar. Svalgången var sluten och utan ljusöppningar. I väst fanns ett bislag. Tak och väggar var täckta med spån. Kyrkans yttre har påmint om Borgunds stavkyrka. Bortsett från några plankor med rester av måleri, som har återanvänts i taket, är inget bevarat av medeltidskyrkans interiör eller inventarier. Portalerna Runt huvudingången i väst finns en snidad portal från stavkyrkan. Rester av den södra portalen är bevarade under panel. Västportalen avkapades cirka 30 cm nedtill då ett nytt vapenhus byggdes 1735. Dörröppningen är utvidgad och en lägre och bredare dörr är insatt. Portalen hör ihop med en större grupp av portaler från kyrkor i Sogn-Valdres. Snideriet består av rankor och djurornamentik med drakar. Det mesta av portalen är blåmålat, den övre omålade delen var tidigare täckt av en lägre innertak. Galleri Referenser och källor Se även Stavkyrka Lista över stavkyrkor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Flesbergs stavkyrka.﻿
Festningen Geotope Protected Area

Festningen Geotope Protected Area (Norwegian: Festningen geotopvernområde) is located at the outermost edge of Grønfjorden's mouth to Isfjorden on Nordenskiöld Land, Spitsbergen in Svalbard, Norway. The profile is a cliff which runs along the coast from Kapp Starostin to Festningsodden. It covers an areas of 16.6 square kilometres (6.4 sq mi), of which 14 square kilometres (5.4 sq mi) is on land and 3 square kilometres (1.2 sq mi) in the sea. Barentsburg is the closest settlement, located 6 kilometres (4 mi) away, across Grønfjorden. Festningen was protect on 26 September 2003, as part of a major expansion of the protected areas in Svalbard. The protected areas is administrated by the Norwegian Directorate for Nature Management and the Governor of Svalbard. Festningen ("The Fortress") is a traditional name given by Norwegian hunters to the area because it looked like a natural fortress. The geotope profile consists of geological succession deposits from several hundred millions of years. It has nearly vertical layers with continual exposure from the Permian period to the Cenozoic era. The stratigraphical features were recorded during the 1910s and 1920s, and are used within geological sciences as a strategic reference profile. Fossilized footprints of an Iguanodon dinosaur, 0.5 metres (1 ft 8 in) in diameter, dating from 100 million years ago, have been found at Festningen. They were 10 to 12 metres (33 to 39 ft) long and 3 to 5 metres (9.8 to 16.4 ft) tall. Located on a cliff, they were highly exposed to erosion; after they were found and copied, the slab fell into the sea. References
Aire de protection du géotope de Festningen

L'aire de protection du géotope de Festningen, en norvégien Festningen geotopvernområde, est une aire protégée de Norvège de type géoparc et située au Svalbard, sur l'île de Spitzberg. Elle vise à assurer la protection du patrimoine géologique de la côte entre le cap Starostin et le cap Festningen, à l'est du cap Linné et à l'ouest du Grønfjorden. Le site se présente sous la forme de falaises littorales. Les couches géologiques qui composent ces falaises sont datées du Permien au Tertiaire et ne montrent aucune interruption dans la succession des dépôts. De plus, de nombreux fossiles y ont été découverts. C'est le cas d'empreintes de pas d'un Iguanodon datées de 100 millions d'années qui furent répertoriées avant que l'érosion ne les précipite dans la mer. Liens externes Ressources relatives à la géographie : Common Database on Designated Areas Naturbase Norsk Polarinstitutt World Database on Protected Areas Portail de la géologie Portail de la Norvège Portail de l’Arctique Portail de la conservation de la nature
Melkefoss hydroelectric station

Melkefoss power station is a hydro electric dam on the Paatsjoki river in the Sør-Varanger Municipality in Finnmark, Norway. The power station, which is owned by Pasvik Kraft, makes use of a fall of 10 meters (33 ft) in the river. Although the power station is located on a river, Lake Inari is regulated as storage for all of the power stations in the drainage basin. The dam has one installed Kaplan turbine, yielding 26 megawatts (35,000 hp). Mean yearly production at the dam is 129 gigawatt-hours (460 TJ). See also Sources NVE Varanger kraft
Мелькефосс ГЭС

Мелькефосс (норв. Melkefoss kraftverk) — гидроэлектростанция на реке Паз в коммуне Сёр-Варангер (Финнмарк, Норвегия). Входит в Пазский каскад. Электростанция принадлежит компании Pasvik Kraft. Для работы турбины используется падение реки в 10 м. Хотя электростанция расположена на реке, озеро Инари регулирует сток для всех Пазских ГЭС. Плотина имеет одну установленную турбину Каплана, мощностью 26 МВт. Среднегодовое производство на плотине 129 млн кВт·ч. Примечания Ссылки NVE (норв.) Varanger kraft (норв.)
Melkefoss kraftverk

Melkefoss kraftverk (ryska:Мелькефосс) är ett norskt vattenkraftverk i Pasvikälven vid Skogvatn, nedströms Skogfoss kraftverk, i Sør-Varanger kommun i Finnmark fylke. Norges regering beslöt den 25 juni 1976 att tillåta utbyggnad av Melkefoss, som var den då sista outnyttjade forsen i Pasvik älv, efter omfattande lokala protester. Melkefoss kraftverk invigdes 1978. Det ägs och drivs av det norska energiföretaget Pasvik Kraft. Själva kraftverket ligger på den västra sidan av älven. En bit av dammen ligger på den ryska sidan av gränsen. Det finns ett avtal mellan länderna om byggnad av kraftverk trots att gränsen går mitt i älven. Kraftverket utnyttjar ett fall på tio meter i älven. Det har en kaplanturbin med en installerad effekt av 22 MW. Källor Melkefoss kraftstasjon på Store Norske Leksikon Noter
Cathedral of Our Lady, Tromsø

The Cathedral of Our Lady (Norwegian: Vår Frue domkirke), also commonly known as the Church of Our Lady, is the Catholic cathedral of the city of Tromsø, Norway, and seat of the prelature of the same name. It is the northernmost Catholic (and Christian in general) cathedral in the world. It is located on the Erling Bangsunds square. Description It is a small wooden church with room for about 150 seats. It was begun the same year as the Lutheran Cathedral of the city, in 1861, and shares with it the neogothic artistic style. It also has three small towers on the main facade and a larger tower over the choir. While the exterior has remained virtually unchanged since 1861, the interior has been modified on more than one occasion; Now the interior is simple and painted in light colors, as was the wish of Bishop Gerhard Goebel, vicar of Tromsø in the 1970s. Next to the church is the parochial house, which was until 1967 the Catholic school of Tromsø. Currently there are celebrations and social gatherings of the Catholic community. In the square known as Stortorget is the episcopal residence, an empire style building from 1832, where Pope John Paul II slept during his visit to Tromsø in June 1989. See also Roman Catholicism in Norway Our Lady References
Procatedral de Nuestra Señora (Tromsø)

La Iglesia de Nuestra Señora de Tromsø es la iglesia catedral católica de la ciudad de Tromsø, Noruega, y sede de la prelatura del mismo nombre. Es la catedral católica y no católica (cristiana en general) más al norte del mundo. Se ubica en la plaza Erling Bangsunds. Es una pequeña iglesia de madera con espacio para unos 150 asientos. Fue comenzada el mismo año que la catedral luterana de la ciudad, en 1861 y comparte con ésta el estilo artístico neogótico. Tiene además tres pequeñas torres en la fachada principal y una torre más grande sobre el coro. Mientras el exterior sigue prácticamente sin cambios desde 1861, el interior ha sido modificado en más de una ocasión; actualmente el interior es sencillo y está pintado en colores claros, como fue el deseo del obispo Gerhard Gorbel, vicario de Tromsø en los años 1970. En el invierno de 1944 y 1945 la catedral luterana fue utilizada para alojar refugiados preocedentes de Finnmark, y el párroco luterano habilitó la iglesia católica para celebrar misas de la Iglesia de Noruega. Durante el incendio de la ciudad del 14 de mayo de 1969, se quemó la adyacente Casa de la Asociación de Trabajadores (donde actualmente se levanta la Casa de la Cultura de Tromsø); la iglesia de Nuestra Señora fue bañada con espuma para evitar la expansión del fuego. Pese a algunos daños, la iglesia sobrevivió al incendio. Al lado de la iglesia queda la casa parroquial, que fue hasta 1967 la escuela católica de Tromsø. Actualmente ahí se realizan celebraciones y reuniones sociales de la comunidad católica. En la plaza conocida como Stortorget se encuentra la casa episcopal, un edificio estilo imperio de 1832, donde el papa Juan Pablo II pernoctó durante su visita a Tromsø en junio de 1989. Según el sitio web de la parroquia,[1] hay 496 católicos en su territorio, de los cuales 398 viven en Tromsø. Estas personas pertenecen a 45 diferentes nacionalidades, entre las cuales las comunidades noruega, polaca, filipina y ruandesa son las principales. Las misas se celebran en noruego, y en algunas ocasiones en polaco. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Procatedral de Nuestra Señora.
Procattedrale di Nostra Signora

La procattedrale di Nostra Signora (in norvegese: Vår Frue Domkirke) è la principale chiesa cattolica di Tromsø ed è sede vescovile per la prelatura territoriale di Tromsø. Storia La chiesa è stata edificata in stile neogotico e consacrata il 2 febbraio 1861, lo stesso anno della cattedrale luterana della città. Fu costruita quando questo territorio era parte della prefettura apostolica del Polo Nord. Ha tre piccole torri sulla facciata e una grande torre sul coro. Mentre l'esterno è praticamente invariato dal 1861, l'interno è stato modificato più di una volta e appare semplice e con dipinti a colori vivaci. La chiesa subì lievi danni durante l'incendio che colpì la città il 14 maggio 1969 e che distrusse l'adiacente sede dell'"Associazione dei lavoratori" (dove ora sorge la Casa della Cultura di Tromsø). La procattedrale è stata visitata da Papa Giovanni Paolo II durante il suo viaggio pastorale in Scandinavia il 3 giugno 1989. Note Voci correlate Tromsø Cattedrali in Norvegia Chiesa cattolica in Norvegia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Procattedrale di Nostra Signora Collegamenti esterni (EN) Procattedrale di Nostra Signora, in GCatholic.org. Sito ufficiale della Chiesa cattolica in Norvegia, su katolsk.no.
Prokatedra Naszej Pani w Tromsø

Prokatedra Naszej Pani w Tromsø (nor. Vår Frue domkirke i Tromsø) – główna świątynia Niezależnej Prałatury Tromsø w Norwegii. Mieści się przy ulicy Storgata, pod numerem 94. Budowę prokatedry w stylu neogotyckim zakończono w 1861. Do budowy użyto drewna. Od 1979 jest katedrą Niezależnej Prałatury Tromsø. Bibliografia Informacje o katedrze (norw.)
Собор Пресвятой Девы Марии (Тромсё)

Собор Пресвятой Девы Марии (норв. Vår Frue kirke) — католическая церковь, находящаяся в городе Тромсё, Норвегия. Церковь является кафедральным собором территориальной прелатуры Тромсё. Собор Пресвятой Девы Марии в Тромсё является самым северным католическим собором в мире. История Строительство церкви Пресвятой Девы Марии в Тромсё было закончено в 1861 году. Церковь построена в неоготическом стиле. Внутренний интерьер церкви со времени постройки несколько раз изменялся. Зимой 1944—1945 гг. церковь использовалась для размещения беженцев из Финнмарка. 14 мая 1969 года церковь пострадала от пожара, который случился в городе. В 1967 году в храме располагалась католическая школа. В июне 1989 года собор Пресвятой Девы Марии посетил Римский папа Иоанн Павел II, который посещал Норвегию с пастырским визитом. В настоящее время приход Пресвятой Девы Марии в Тромсё объединяет около 500 верующих различных национальностей, проживающих в Тромсё, среди которых большинство составляют норвежцы, поляки и филиппинцы. Ссылки История прихода Пресвятой Девы Марии в Тромсё (норв.)