NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ставкірка в Рінгебу

Ставкірка в Рінгебу (норв. Ringebu stavkyrkje) — дерев'яна церква XIII століття у містечку Рінгебу у Норвегії. Історія Церква побудована приблизно у 1220 року на місці, яке раніше вважалося священним. Свій нинішній вигляд вона набула в 1630—1631 роках, коли була повністю відремонтована і оновлена. Саме до цього часу відносяться характерний червоний шпиль і трансепт, після появи якого церква в плані стала мати форму латинського хреста. Церква була розписана в 1717 році, але тільки нижня частина розпису доступна, так як стеля на той момент була нижче. Колись церква була забарвлена в білий колір, але під час реставраційних робіт в 1921 році інтер'єр церкви був відновлений у своєму первісному кольорі. Розкопки Проводилось кілька археологічних розкопок, у ході яких досліджували землю під церквою. Останні розкопки відбулися в 1980—1981 роках. В ході цих розкопок було знайдено близько 900 старовинних монет епохи Середньовіччя, в основному датуються періодом 1217—1263 роках. Також були знайдені отвори від стовпів старої церкви. Опис Портал церкви прикрашений складними мотивами у вигляді фігур драконів, типовими для ставкірок цього періоду. Вважається, що різьблений декор порталу та купілі зберігся від давнішої церкви, що стояла на цьому місці. До Реформації церква була присвячена св. Лаврентію, тому в ній є статуя цього святого, яку датують XIII ст. Стіни і стеля церкви покриті бароковими розписами, однак тут збереглося кілька середньовічних зображень тварин, а також рунічні знаки. Посилання Ringebu stave church in Stavkirke.org ((норв.)) Ringebu stave church[недоступне посилання з липня 2019] (англ, норв. and німец.)
Oslo Hospital

Das Oslo Hospital, Ekebergveien 1, befindet sich in der Altstadt von Oslo und ist die älteste psychiatrische Klinik Norwegens. Die Klinik besteht aus einem großen Komplex von denkmalgeschützten Gebäuden älterer und neuerer Bauart, unter ihnen auch Norwegens ältestes Krankenhausgebäude, das Gråsteinsbygningen, und die Gamlebyen kirke, die Pfarrkirche für die Altstadt und den nahegelegenen Stadtteil Ekebergskrenten, die früher auch als „Oslo hospitals kirke“ – die „Oslo Hospital Kirche“ bekannt war. Das Krankenhausgelände umfasst 10,3 Hektar und grenzt im Norden an den „Ekebergveien“, im Süden an die „Konows gate“, im Westen an die „Oslo gate“ und den „Klosterhagen“ im Osten. Geschichte Die heutigen Gebäude sind zum Teil auf den Ruinen eines alten Franziskanerklosters errichtet, das um 1290 auf Einladung von Herzog Håkon, des späteren norwegischen Königs Håkon V. Magnusson, errichtet worden war und zur Ordensprovinz Dacia gehörte. Die Klosteranlage war eines der ersten Steingebäude in Oslo, südlich von Alna, direkt an der Hauptverkehrsader des mittelalterlichen Oslo gelegen, der Geitabru, einer mehrfach in den nordischen Sagas erwähnten Brücke, die den westlichen und den östlichen Teil der Stadt verband. Die Franziskaner nutzten das Kloster bereits zur Betreuung von Leprakranken. Nach der Reformation, in deren Folge die Franziskaner ihr Kloster verlassen mussten, standen die Gebäude unter Verwaltung der dänischen Krone. Seit 1538 diente es der Betreuung von Alten und Kranken. Nach dem Brand von 1567 wurde am selben Ort ein neues Gebäude errichtet, das 1581 fertiggestellt wurde. 1737 wurde aus zahlreichen verschiedenen Gesteinstypen ein neues Steingebäude errichtet. Die dabei verwendeten Baustoffe Kalkstein, Schiefer und Gneis repräsentieren dabei die geologische Zusammensetzung der Region um Oslo. Von 1736 an diente das Hospital als psychiatrische Klinik. Seit 1777 lautete die offizielle Bezeichnung Dollhus for afsindige – „Tollhaus für Geisteskranke“. Das Gebäude wurde schließlich 1938 abgerissen und durch das noch heute erhaltene, von dem Architekten William K. Essendrop entworfene Hauptgebäude des Krankenhauses ersetzt. 1997 wurde das Hospital von der „Oslo Hospital Psykiatrisk Sykehus AS“ übernommen. Derzeit bietet das Krankenhaus Platz für 46 Patienten und 90 Mitarbeiter. Literatur Paul Abrahamsen et al. (Hrsg.): Fra dollhus til moderne psykiatri. Oslo Hospital 1538 - 1988. Selskapet for Oslo bys vel. Gesellschaft für Oslo bys gut. Oslo 1988. Weblinks Seite der Universität Oslo mit Bildern und Beschreibungen. Kulturskatt i Gamlebyen, Aftenposten 12. Februar 2008 Einzelnachweise
Oslo Hospital

Oslo Hospital i Gamlebyen i Oslo var Norges äldsta psykiatriska sjukhus tills det lades ned våren 2018. Oslo Hospital omfattar ett större komplex av äldre och yngre bevarandevärda byggnader, bland andra Norges äldsta sjukhusbyggnad Gråsteinsbygningen och församlingskyrkan Gamlebyen kirke, tidigare känd som Oslo hospitals kirke. Egendomen är på 10 300 kvadratmeter och har gräns mot Ekebergveien i norr, Konows gate i söder, Oslo gate i väster och bostadsområdet Klosterhagen i öster. Historik Dagens byggnader är till del uppförda på ruinerna av det gamla Franciskanklostret i Oslo, som grundades omkring 1290 på inbjudan av dåvarande hertigen, sedermera kungen Håkon Magnusson. Franciskanklostret i Oslo hade tidigt byggnader i natursten och tegelsten på sydöstra sidan av Alnaelva och var direkt anknutet till stadens centrum med medelåldersbron Geitabru. Sjukhusdriften påbörjades av franciskanerna. Gråbrödramunkarna drev ett målinriktat omsorgsarbete för spetälskepatienter och andra av stadens mest utsatta. Vid reformationen blev klostret och omsorgsarbetet lagt under den danska kungen. År 1538 grundades ett slags ålderdoms- och sjukhem. Efter stadsbranden 1567 uppfördes en ny byggnad 1581. År 1737 uppfördes Gråsteinsbygningen i flera sorts sten från den komplexa geologiska Ekebergförkastningen, bland annat kalksten, lerskiffer och gnejs. Från 1736, då Birthe Jonsdatter benådades av kungen i Köpenhamn för dråpet av sitt nyfödda barn, har sjukhuset varit ett psykiatriskt sjukhus. År 1777 uppfördes det så kallade "Dollhus för svagsinta". Detta revs 1938, varefter nuvarande byggnad uppfördes, ritad av Wilhelm Krause Essendrop. Sjukhusdriften övertogs 1997 av Oslo Hospital Psykiatrisk Sykehus AS, som är ett aktiebolag. År 2010 köpte Lovisenberg Diakonale Sykehus detta bolag. Sjukhuset lades ned våren 2018. Stiftelsen Oslo Hospital väckte 2019 planer på ett "Kirkens Hus" på området. Oslo hospital är ett byggnadsminne. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från norska Wikipedia (bokmål/riksmål), Oslo Hospital, 5 augusti 2021. Noter Externa länkar Webbsida från Universitetet i Oslo med bilder och beskrivningar av byggmaterial
Botanisches Museum (Oslo)

Das Botanische Museum (offiziell: Lids hus) in Oslo (norwegisch Botanisk museum) wurde 1863 auf der Basis der Sammlungen und der Herbarien von Professor Matthias Numsen Blytt (1789–1862) gegründet. Bis 1913 befand sich das Museum innerhalb des Botanischen Gartens in Oslo und zog 1915 in das jetzige Gebäude im Osloer Stadtviertel Tøyen um. Die Initiative dazu ging von Professor Johan Nordal Fischer Wille sowie von Professor und Rektor Waldemar Christofer Brøgger aus, der auch 1917 Geologisk museum mitgründete. Das Museum wurde 1975 mit dem Botanischen Garten von Oslo zusammengeschlossen. 1999 wurde das Museum ein Teil des Naturhistorisk Museum der Universität Oslo (UiO). Das Botanische Museum ist mit verantwortlich für die wissenschaftlichen Sammlungen der Universität Oslo, wie den Herbarien. Das Museum ist für die Öffentlichkeit normalerweise nicht zugänglich. Anlässlich des 200. Jahrestages der Universität Oslo wurde das Gebäude des Botanischen Museums am 2. September 2011 offiziell in Lid-Haus (Lids hus) umbenannt, nach dem Paar Dagny Tande Lid und Johannes Lid, die als Künstler bzw. als Wissenschaftler in Norwegen tätig waren. Weblinks Botanisches Museum auf snl.no im Store norske leksikon (norwegisch) Botanisches Museum auf der Website des Naturhistorisk Museum der Universität Oslo Einzelnachweise
Musée botanique d'Oslo

Le musée botanique d'Oslo (Botanisk museum ou Lids hus) est un musée botanique situé à Oslo fondé en 1863 sur la base de l'herbier du professeur Blytt (1789-1862). Il s'est installé dans le quartier de Tøyen en 1915 à l'intérieur du jardin botanique d'Oslo à l'initiative du professeur de botanique Nordal Wille et du recteur Waldemar Christopher Brøgger, cofondateurs du musée géologique (1917). Il a fusionné avec le jardin botanique de l'université d'Oslo en 1975. Cinq entités, dont le musée botanique d'Oslo, se sont regroupées en 1999 pour fonder le muséum d'Oslo en 1999. Johannes Lid (1886-1971) a marqué l'histoire du musée, dont il fut conservateur de 1919 à 1956. Erling Christophersen a dirigé le musée de 1933 à 1947. Ce bâtiment accueille plusieurs équipes de recherche travaillant dans le domaine de la botanique, de l'évolution et de l'ethnobotanique. Il n'est pas ouvert au public. Voir aussi Articles connexes Liste de musées en Norvège Liens externes (no + en) Site officiel Portail d'Oslo Portail des musées Portail de la botanique
Røldal Stave Church

Røldal Stave Church (Norwegian: Røldal stavkyrkje) is a parish church of the Church of Norway in Ullensvang Municipality in Vestland county, Norway. It is located in the village of Røldal. It is the church for the Røldal parish, part of the Hardanger og Voss prosti (deanery) in the Diocese of Bjørgvin. The brown, wooden stave church was built around 1250 using designs by an unknown architect. The church seats about 130 people and is built in a long church design. The church is a preserved historic museum, but it is still a regularly-used parish church that holds regularly scheduled worship services twice a month. History The estimated construction date of the church is generally thought to be between 1200 and 1250. A soapstone baptismal font in the church is dated to the same period. A crucifix in the church dates from about 1250. The church has a rectangular-shaped nave and chancel. The Bergen Museum holds a variety of building components and other artifacts from the medieval church. These include altar frontal and wooden sculptures of St. Olaf from about 1250, of the Virgin Mary with child from about 1250, and the Archangel Michael, dated about 1200. In the Middle Ages, Røldal Church received large donations from many pilgrims who flocked to the church. As a result, the small village where the church is located became quite prosperous. In the 17th century, the walls inside the church were richly decorated with paintings. The altarpiece dates to 1629. It was the design of German-born painter Gottfried Hendtzschel from Breslau in Silesia. In the 1840s, the nave was enlarged by adding on to the building to the west. During this reconstruction of the church in 1844, some of the history of the church was uncovered. This led to an investigation to determine how the church was built. The resulting belief is that Røldal Stave Church differed from other stave churches. Some controversy developed about whether this is a stave church or an example of the assumed predecessor type, a post church. From 1913 to 1918, the church underwent an extensive renovation and restoration. Paneling from the 19th century was removed, and the Renaissance interior was restored. A new second-floor seating gallery was also built around the church to protect the wall tables. The church reconstruction was led by Norwegian architect Jens Zetlitz Monrad Kielland (1866–1926), and the color restoration was performed by Norwegian painter Domenico Erdmann (1879–1940), who was assisted by Norwegian painter Alfred Obert Hagn (1882–1958) and Danish-Norwegian artist Ulrik Hendriksen (1891–1960). Media gallery See also List of churches in Bjørgvin References Other sources Bugge, Gunnar (1983). Stavkirker. Oslo: Dreyers Forlag. ISBN 8250420721. Rønningen, G (1990). Kirketårn og takryttere fra 1621 til 1802 i Hamar. Oslo: University of Oslo. Anker, Leif (2005). The Norwegian Stave Churches. Oslo: Arfo Forlag. ISBN 978-8291399294. External links Røldal stavkirke von 1250 in Røldal
Stavkirke de Røldal

La stavkirke de Røldal (en norvégien : Røldal stavkyrkje) est une stavkirke (« église en bois debout ») érigée à Røldal (aujourd'hui dans la commune d'Odda - Comté de Hordaland) au cours de la première moitié du XIIIe siècle. Elle abritait plusieurs sculptures en bois réalisées à la même époque, qui sont aujourd'hui exposées au musée de Bergen : une représentant l'archange saint Michel (v. 1200), une de saint Olaf (v. 1250), ainsi qu'une Vierge à l'Enfant (v. 1250). Le baptistère, en stéatite, remonte également au XIIIe siècle. L'église a été rénovée et redécorée entre 1913 et 1918 par l'architecte Jens Zetlitz Monrad Kielland et plusieurs peintres norvégiens. Autel et statues Liens externes Ressources relatives à l'architecture : Kulturminne Structurae Ressource relative à la géographie : Sentralt stadnamnregister Ressource relative à la religion : Kirkebyggdatabasen Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Norvège
Stavkirke di Røldal

La stavkirke di Røldal (Røldal stavkyrkje) è una stavkirke localizzata a Røldal nella municipalità di Ullensvang, contea di Vestland in Norvegia e fu costruita nel XIII secolo. Storia La piccola chiesa è meglio conosciuta per il suo crocifisso miracoloso, dal quale, dice la leggenda, emergono gocce d'acqua ogni notte di mezza estate. Questo fluido dovrebbe avere effetti curativi, ma non si sa se qualcuno è stato effettivamente curato da qualche malattia. La stavkirke di Røldal ha ricevuto molti doni generosi dai pellegrini che l'hanno visitata e il piccolo villaggio era piuttosto ricco durante il Medioevo. Nel XVII secolo l'interno è stato riccamente decorato con affreschi. Nel tardo XIX secolo la chiesa è stata ricostruita e fu recuperata parte della storia della chiesa. Questo portò a una grossa investigazione su come la chiesa è stata costruita. Il risultato fu che la stavkirke di Røldal era leggermente diversa dalle altre, ed è controverso il fatto che la chiesa sia una stavkirke o una stolpekirke. Questo è comunque un modello più antico che si crede sia stato rimpiazzato. Note Bibliografia Jørgen H. Jensenius. Viking, vol. LXI, 1998: 131-145 Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Stavkirke di Røldal Collegamenti esterni Stavkirke di Røldal a Stavkirke.org — in norvegese
Staafkerk van Røldal

De staafkerk van Røldal (Noors: Røldal stavkyrkje) is een katholieke parochiekerk in Røldal, in de Noorse gemeente Ullensvang. De bruine, houten staafkerk werd gebouwd rond 1250. De kerk is een beschermd monument maar staat ook nog altijd ten dienste van de parochie, die onder het bisdom Bjørgvin. Referenties Jørgen H. Jensenius. Viking, vol. LXI, 1998: 131-145 Externe link (no) Staafkerk van Røldal in Stavkirke.org
Røldal stavkirke

Røldal stavkirke – kościół klepkowy (sztabowy) znajdujący się w norweskiej gminie Ullensvang w prowincji Vestland w pobliżu trasy europejskiej E134. Kościół zbudowano około roku 1250; pierwsza pisemna wzmianka pochodzi z roku 1462. Historia Budowa Kościół pierwotnie zbudowano jako prosty kościół jednonawowy. Chór był tej samej szerokości co nawa. Prace archeologiczne wykazały, że sztaby nośne stały bezpośrednio na kamiennym fundamencie. Odkryto je w 1844 roku, w trakcie przebudowy świątyni. Wtedy też podniesiono strop i dobudowano część zachodnią. Cały kościół okalał tak zwany svalgang (ganek z arkadami). Prace konserwatorskie 1915–1918 Pod kierownictwem architekta Jensa Z. Kiellanda przeprowadzono w latach 1915–1918 obszerne prace konserwatorskie. Usunięto drewniane okładziny ścian z XVIII wieku i odrestaurowano renesansowe wyposażenie. Wokół kościoła wybudowano nowy svalgang. Większa część średniowiecznej konstrukcji w nawie głównej i na chórze wraz z odpowiadającymi im dachami została zachowana. Fragmenty portalu południowego są również oryginalne. W kościele znajduje się krzyż z XII wieku, steatytowa chrzcielnica pochodzi prawdopodobnie z XIII wieku. W muzeum w Bergen są przechowywane fragmenty kościoła, zarówno konstrukcji, jak i jego wyposażenia, jak np. obraz i figury z ołtarza głównego, przedstawiające św. Olafa (około 1250 r.), Matkę Bożą (około 1250 r.) i Archanioła Michała (około 1200 r.). W kościele do dziś odprawia się nabożeństwa. Pielgrzymowanie Choć kościół z zewnątrz wydaje się niepozorny, to można w nim znaleźć malowidła autorstwa Gottfrieda Hendtzschela oraz krucyfiks, któremu przypisuje się moce uzdrawiające. Świątynia była od XIII wieku jednym z najbardziej znanych kościołów pielgrzymkowych w Norwegii. Szczególnie w noc świętojańską obchodzoną w Norwegii 24 czerwca przybywały tu tłumy pielgrzymów. Według legendy tego dnia krucyfiks zaczynał się pocić i jego uzdrawiająca moc była wtedy szczególnie silna. Dopiero później się okazało, że pocenie było wywołane dużą wilgotnością powietrza wydychanego przez licznie zgromadzonych pielgrzymów. Literatura Roar Hauglid: Norwegische Stabkirchen. Dreyer Verl., Oslo (Norwegen) 1977, ISBN 82-09-00938-9. (dt. Übers.; norwegischer Originaltitel: Norske stavkirker) Erich Burger: Norwegische Stabkirchen. Geschichte, Bauweise, Schmuck. Erstveröff., DuMont, Köln 1978 (= DuMont-Kunst-Taschenbücher; 69), ISBN 3-7701-1080-3. Yasuo Sakuma, Ola Storsletten: Die Stabkirchen Norwegens. Meisterwerke nordischer Baukunst. Genehmigte Lizenzausg., Bechtermünz-Verl., Augsburg 1997, ISBN 3-86047-239-9. (dt. Übers.) Bugge, Gunnar og Mezzanotte, Bernardino: Stavkirker, Oslo 1993, ISBN 82-504-2072-1. Bugge, Gunnar: Stavkirkene i Norge, Oslo 1981, ISBN 82-09-01890-6. Hauglid, Roar: Norske Stavkirker, Oslo 1973 Jensenius, Jørgen H.: Viking, vol. LXI, 1998: S. 131–145 Linki zewnętrzne http://www.stavkirke.info Kościoły w Norwegii
Бергенски университет

Университетът на Берген (на норвежки: Universitetet i Bergen) е вторият по големина университет в Норвегия, създаден през 1946 г. Повечето университетски сгради са разположени в центъра на Берген. Университетът се състои от шест факултета: хуманитарен правен Математика и природни науки Медицински дентални психологически Социални науки В университетът се намира и музеят на Берген, основан през 1825 г. Музеят е разделен на отдели за културна и естествена история, в допълнение включва и ботаническа градина. Университетът в Берген има и няколко изследователски центъра, финансирани от Норвежкия съвет за изследвания включващ: Център на Бьоркнес климатология Център за изследване на Средновековието Център за геобиологични изследвания Център за изследвания на нефт Университетът е част от Асоциацията на европейските университети в Утрехт. Ректори на университета Зигмун Грьонму (2005 – 2013) Dag Rune Olsen (от 2013 г.) Награда Холберг Мемориалната награда „Лудвиг Холберг“ е учредена от норвежкото правителство и университета в Берген през 2003 г. Нейната мисия е да популяризира изключителните хуманисти на съвремието. Източници Външни препратки Уебсайт на университета
Universitat de Bergen

La Universitat de Bergen (Universitetet i Bergen en noruec) es troba a Bergen, Noruega. Si bé fou fundada el 1946, des de 1825 s'ha desenvolupat activitat acadèmica en el museu de Bergen. Avui la universitat acull més de 16.000 estudiants. És una de les set universitats de Noruega, les altres sis són la Universitat d'Oslo, la Universitat Noruega de Ciència i Tecnologia de Trondheim, la Universitat de Tromsø, la Universitat de Stavanger, la Universitat d'Agder i la Universitat Noruega de Ciències de la Vida. Matrícula Els estudiants provinents de la Comunitat Europea no han de pagar per als seus estudis a la universitat. Els estudiants han de realitzar un pagament al servei d'assistència mèdica (semesteravgift), que l'any 2006, representava 800 NOK (uns 100 €) per any, i permet tindre accés a diversos serveis, incloent activitats culturals, accés a instal·lacions esportives, atenció als fills, allotjament subvencionat i recuperació de gran quantitat de despeses mèdiques. Rànquing L'any 2010 la universitat va ser classificada en el 135è lloc mundial als Times Higher Education World University Rankings, i 121a en els QS World University Rankings del 2011. Referències
Univerzita v Bergenu

Univerzita v Bergenu (norsky: Universitetet i Bergen) je veřejná vysoká škola sídlící v norském městě Bergen. Byla založena rozhodnutím norského parlamentu v roce 1946, jakožto druhá univerzita v Norsku. Ke známým absolventům patří nositel Nobelovy ceny za literaturu Jon Fosse, spisovatel Karl Ove Knausgård nebo premiérka Erna Solbergová. Ke známým vyučujícím patřil sociální antropolog Fredrik Barth, politolog Stein Rokkan nebo oceánograf Harald Ulrik Sverdrup. V roce 2021 studovalo na univerzitě přes 19 tisíc studentů. Žebříček QS World University Rankings ji roku 2026 klasifikoval jako 287. nejkvalitnější vysokou školu na světě, 105. nejlepší v Evropě a 3. nejlepší v Norsku (za Univerzitou v Oslu a Norskou univerzitou vědy a technologie v Trondheimu). Podle Times Higher Education dosahuje univerzita nejlepších výsledků v přírodních vědách. Tradičně je ceněn zejména její geologický a oceánografický výzkum. Univerzita je rozčleněna na sedm fakult. Většina jejích budov se nachází ve čtvrti Nygård. Reference
Universitetet i Bergen

Universitetet i Bergen (lat.: Universitas Bergensis) er et universitet i Bergen, Norge. Universitetet i Bergen er Norges næstældste universitet og er en del af U5-gruppen af Norges ældste og højest rangerede universiteter. Universitetet blev grundlagt i 1946, men allerede fra 1825 fandt der akademisk forskning og undervisning sted på Bergen Museum og universitetet har flere ældre forgængere, bl.a. Institut for Geofysik (1917). Siden starten har universitetet været førende i Norge inden for flere videnskabelige discipliner såsom oceanografi og klimaforskning, og i efterkrigstiden var universitetet også centralt i udviklingen af samfundsvidenskabelig forskning. Universitetet har klima/energi, havforskning og globale samfundsmæssige udfordringer som prioriterede områder. Universitetet har i dag over 18.000 studerende og 4.000 ansatte (2020). Fakulteter Universitetet består af følgende fakulteter, der under sig har i alt ca. 90 centre og institutter. Det Juridiske Fakultet Det Medicinske Fakultet Det Humanistiske Fakultet Det Matematisk-Naturvidenskabelige Fakultet Det Samfundsvidenskabelige Fakultet Det Psykologiske Fakultet Det Tandlægevidenskabelige Fakultet Ranglisteplaceringer Ifølge THE World University Rankings var UiB med en 135. plads i 2010 det bedste norske blandt verdens 200 bedste universiteter. UiB er rangeret som nummer 43 i Europa i Times Higher Education World University Rankings for 2010. I QS World University Rankings for 2010 kom UiB på 133. plads. I 2011 blev universitetet vurderet af Undervisningsministeriet som det bedste i Norge. Referencer Eksterne henvisninger Universitetet i Bergens hjemmeside (norsk)