NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Oldereid Hydroelectric Power Station

The Oldereid Hydroelectric Power Station (Norwegian: Oldereid kraftverk or Oldereid kraftstasjon) is a hydroelectric power station in Misvær in Nordland county, Norway. The plant utilizes a drop of 321 meters (1,053 ft), drawing water from the watercourses of the Oldereid and Skred rivers. The plant uses Lake Børnup as a reservoir, regulated between an elevation of 320 m (1,050 ft) and 308 m (1,010 ft). Water is also supplied from two other lakes: Gjømmervatnet (Lule Sami: Siggajávrre), regulated between 398 m (1,306 ft) and 389 m (1,276 ft), and Mangevatnet, regulated between 472 m (1,549 ft) and 465 m (1,526 ft). The plant has a single turbine with an installed capacity of 12 megawatts (16,000 hp) and an average annual production of about 60 gigawatt-hours (220 TJ). Its catchment area is 50 square kilometers (19 sq mi). The plant is owned by Salten Kraftsamband and became operational in 1953. The owner has obtained a license for further development, and water from two more lakes, Tindvatn and Lurfjellvatnet, will be transferred to the power plant. The Oldereid plant replaced what were originally six smaller river plants in the area. Original installation In 1945, the municipalities of Bodø, Skjerstad, Fauske, Saltdal, and Sørfold started negotiations on building a conventional hydroelectric power station. The options were Daja in the Sulitjelma drainage system or the Oldereid drainage system, but the authorities were unable to reach an agreement, and so the Norwegian Water Resources and Energy Directorate had to make the choice. The decision was made in 1948 and the size of the facility was determined by the guidelines set up for electricity supply. Only Bodø and Skjerstad approved the decision, and Salten Kraftlag was founded in April 1949. Bodø became a shareholder with 90% ownership and Skjerstad with 10%. From the intake at Lake Børnup, a 2,600 m (8,500 ft) drift tunnel was blasted out with a cross-section of 5 square meters (54 sq ft). Storage basins were created on the hill above the plant, Enghammeren, with the transition to turbine pipes located along the mountainside. The pipeline was 750 m (2,460 ft) long with a diameter of 1.35 to 1.1 m (4 ft 5 in to 3 ft 7 in). The total catchment area was calculated at 49.4 km2 (19.1 sq mi). A Pelton wheel supplied by Voith was installed in the plant powered by a net drop of 298 m (978 ft). The plant had a 14.0 MVA generator supplied by British Thomson-Houston. There were originally three outgoing power lines: two 20 kV lines to Skjerstad and one 60 kV line to Bodø. New station On 10 October 2016 Oldereid 2 was officially inaugurated after it went into production in 2015 following 18 months of construction. The new plant can produce 15 megawatts (20,000 hp) with a single Francis turbine and is expected to increase the annual production by 10 gigawatt-hours (36 TJ) to a projected 80 gigawatt-hours (290 TJ) annually. See also References
ГЕС Сілдвік

ГЕС Сілдвік – гідроелектростанція у північній частині Норвегії за півтора десятки кілометрів на схід від Нарвіку. Використовує ресурс зі сточища кількох річок, котрі впадають до заток великого фіорду Ofotfjorden. В межах проекту річку Indre Sildvikelva (тече до Rombaken – самої східної затоки Ofotfjorden) створили водосховище Inner-Sildvikvatnet. Ця водойма з площею поверхні 2,3 км2 має корисний об’єм 94,9 млн м3, що забезпечується коливанням рівня між позначками 620 та 680 метрів НРМ. При цьому значна частина коливань відбувається за рахунок здреновування нижче від природного рівня, котрий становив 654 метра НРМ. Окрім власного стоку сюди перекидається додатковий ресурс зі сточища річки Rombakselva, котра впадає до Rombaken дещо на схід від устя Indre Sildvikelva. Основним елементом водозбірної системи тут є тунель довжиною біля 7 км, який послідовно сполучений з водозаборами на Dallajohka, bekk fra Suolojavr (праві притоки Rombakselva) та самій Rombakselva. Крім того, канал довжиною лише кілька сотень метрів подає ресурс із bekk fra Raudtinvatnet, лівої притоки Rombakselva. Із Inner-Sildvikvatnet у північно-західному напрямку прямує головний дериваційний тунель довжиною біля 2 км. До нього приєднується бічний тунель довжиною біля 5,5 км, який починається від водозабору на озері Klubbvatnet, котре відноситься до течії річки Stubblielva, правої притоки Lakselva (впадає до Beisfjorden, який відгалужується від Ofotfjorden у порту Нарвіку). Також цей тунель може подавати додатковий ресурс із bekk fra Blaisvatnet та bekk fra Aksla, правих приток Ytre Sildvikelva, яка впадає до Rombaken трохи західніше за Indre Sildvikelva. Основне обладнання станції становить одна турбіна типу Пелтон потужністю 65 МВт, яка використовує напір у 660 метрів та забезпечує виробництво 247 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода по відвідному тунелю довжиною біля 1,5 км потрапляє до згаданого вище Rombaken. Примітки
Lomi Hydroelectric Power Station

The Lomi Hydroelectric Power Station (Norwegian: Lomi kraftverk or Lomi kraftstasjon) is a hydroelectric power station in Fauske Municipality in Nordland county, Norway. It utilizes a drop of 580 meters (1,900 ft) between its intake reservoir on Lomivatnet (Lake Lomi, Lule Sami: Loamejávrre), which can be regulated at a level between 708 m (2,323 ft) and 649 m (2,129 ft). The reservoir is supplied by water from Storelvvatnan (Lule Sami: Duolldagåpjávrre), a lake regulated at a level between 798 m (2,618 ft) and 792 m (2,598 ft), and also by some stream intakes. Part of the water supplying the plant is runoff from the Sulitjelma Glacier. The plant has two Francis turbines and operates at an installed capacity of 120 MW, with an average annual production of about 362 GWh. Its total catchment area is 145 square kilometers (56 sq mi). The plant is owned by Salten Kraftsamband and came into operation in 1979. The water is reused by the Sjønstå Hydroelectric Power Station further downstream in the Sulitjelma drainage system. See also References
ГЕС Ломі

ГЕС Ломі – гідроелектростанція у центральній частині Норвегії, за 70 км на схід від Буде. Знаходячись між малою ГЕС Storelvvatnet (5 МВт) та ГЕС Sjønstå, входить до складу однієї з гілок гідровузла у сточищі річки Sulitjelmavassdraget, яка тече до Skjerstad Fjord (східне продовження Saltfjorden, котрий біля Буде з’єднується із Норвезьким морем). Станція використовує ресурс із цілого ряду правих притоків Sulitjelmavassdraget, при цьому її головний резервуар становить розташоване на річці Låmielva озеро Lamivatnet (Loamejavrre), перетворене на водосховище із припустимим коливанням рівня поверхні між позначками 650 та 709 метрів НРМ. Окрім власного стоку, сюди надходить додатковий ресурс за допомогою двох систем: - з північного заходу, де по тунелю довжиною понад 8 км перекидається ресурс із водозаборів на Rupsijåhka та Gikenelva (і лівого допливу останньої струмка bekk fra kote 1104), котрі впадають до Sulitjelmavassdraget нижче від Låmielva. При цьому розташоване на Gikenelva озеро Storelvvatnan перетворене на водосховище із припустимим коливанням рівня поверхні між позначками 794 та 799 метрів НРМ. У складі цієї дериваційної системи працює зазначена вище мала ГЕС Storelvvatnet; - з півдня по тунелю довжиною біля 2,5 км перекидається ресурс із водозабору на Valffarjohka, котра впадає до Sulitjelmavassdraget вище від Låmielva. Із Lamivatnet під лівобережним масивом Låmielva прокладено головний дериваційний тунель довжиною біля 4 км, котрий подає ресурс до машинного залу. Останній обладнали двома турбінами типу Френсіс потужністю по 59 МВт, які використовують напір у 560 метрів та забезпечують виробництво 363 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода по тунелю довжиною біля 1,5 км відводиться до озера Лангватн, що відноситься до основної течії Sulitjelmavassdraget. Примітки
ГЕС Langvatn

ГЕС Langvatn — гідроелектростанція у центральній частині Норвегії на північній околиці міста Мо-і-Рана. Використовує ресурс із озера Langvatn (Langvatnet), яке через протоку Langvassåga має сток праворуч до Ranelva незадовго до її впадіння у Ranfjorden, а також з самої Ranelva. Можливо відзначити, що назва Langvatn — «довге озеро» — вельми поширена у Норвегії, зокрема так називається один з резервуарів ГЕС Kobbelv. На відміну від багатьох норвезьких станцій, ресурс для яких збирається за допомогою дериваційних тунелів, у випадку з Langvatn обійшлись без таких споруд. По-перше, озеро має доволі суттєвий власний водозбір, а по-друге, за допомогою греблі на річці Ranelva, зведеній перед водоспадом Reinforsen та менш ніж за кілометр після впадіння Langvassåga, створили можливість розвороту напрямку течії в останній та подачі до Langvatn ресурсу зі зіставного за розмірами водозбірного басейну Ranelva. Ще однією особливістю проекту став малий діапазон, в якому регулюється рівень поверхні у водосховищі Langvatn — між 41 та 43,7 метра НРМ, що забезпечує корисний об'єм у 54 млн м3. Машинний зал обладнаний двома турбінами типу Френсіс потужністю по 45 МВт, які при напорі у 43,7 метра забезпечують виробництво 242 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода потрапляє у Ranfjorden. Примітки
Langvann Hydroelectric Power Station

The Langvann Hydroelectric Power Station (Norwegian: Langvann kraftverk or Langvann kraftstasjon) is a hydroelectric power station in Gildeskål Municipality in Nordland county, Norway. It is sometimes referred to as the Langvatn kraftverk, which should not be confused with the Langvatn Hydroelectric Power Station in Rana Municipality. The plant utilizes a drop of 64 meters (210 ft) between two lakes: Fellvatnet (Lule Sami: Roavggojávrre), regulated between an elevation of 393 m (1,289 ft) and 333 m (1,093 ft), and Langvatnet (Lule Sami: Gåddumjávrre), regulated between an elevation of 331 m (1,086 ft) and 299 m (981 ft). The plant has a 5 megawatts (6,700 hp) turbine and an average annual production of about 21 gigawatt-hours (76 TJ). Its catchment area is 93 square kilometers (36 sq mi). The plant is owned by Salten Kraftsamband and it came into operation in 1979. The plant is built into the mountainside at the end of a drain tunnel and the water it discharges is later used by the Sundsfjord Hydroelectric Power Station. See also References
Fagerli Hydroelectric Power Station

The Fagerli Hydroelectric Power Station (Norwegian: Fagerli kraftverk or Fagerli kraftstasjon) is a hydroelectric power station in Fauske Municipality in Nordland county, Norway. It utilizes a drop of 232 meters (761 ft) between its intake reservoir at Nedre Daja (Lower Lake Daja; also Norwegian: Dajavatnet, Lule Sami: Vuolep Dája) and Langvatnet (Long Lake) in Sulitjelma. The plant operates at an installed capacity of 48 megawatts (64,000 hp), with an average annual production of about 252 gigawatt-hours (910 TJ). It is owned by Salten Kraftsamband and came into operation in 1975. The Fagerli plant was the first one built by Salten Kraftsamband, in cooperation with Sulitjelma Mines. The old Fagerli Power Station By 1898 a power station had been set up at the outflow of the Balmi River into Langvatnet, also named the Fagerli Power Station. It was built by Sulitjelma Mines and supplied electricity for general use in Sulitjelma and to the mine. It originally had an installed capacity of 175 kVA and a voltage of 5 kV. The power station was upgraded several times, and in 1929 a 4.2 MVA generator was installed with a 3.6 megawatts (4,800 hp) turbine. The gross head was 43 m (141 ft) with a maximum discharge of 10 m3/s (350 cu ft/s). A particular problem was the large amount of sediment carried by the Balmi River, which caused extensive wear and tear to the turbines. See also Daja Hydroelectric Power Station References
Forså Hydroelectric Power Station

The Forså Hydroelectric Power Station (Norwegian: Forså kraftverk or Forså kraftstasjon) is a hydroelectric power station in Gildeskål Municipality in Nordland county, Norway. Part of the plant's catchment area also lies in Beiarn Municipality. The plant utilizes a drop of 266 meters (873 ft) between two lakes: Litle Sokumvatnet (also Norwegian: Lille Sokumvann, Lule Sami: Såhkamjávrásj), which is linked to Namnlausvatnet and is regulated between an elevation of 645 m (2,116 ft) and 637 m (2,090 ft), and Øvre Nævervatnet (Lule Sami: Båssjukjávrre), which is regulated between an elevation of 604 m (1,982 ft) and 580 m (1,900 ft). The plant has one turbine with an installed capacity of 12 megawatts (16,000 hp) and an average annual production of about 48 gigawatt-hours (170 TJ). Its catchment area is 25.5 square kilometers (9.8 sq mi). The plant was originally built by Norsk Hydro to supply industry at Glomfjord and is now owned by Salten Kraftsamband. It came into operation in 1963. The water that leaves the plant is later reused by the Sundsfjord Hydroelectric Power Station. See also References
ГЕС Kobbelv

ГЕС Коббельв (норв. Kobbelv) — гідроелектростанція в центральній частині Норвегії, за 80 км на північний схід від Буде. Викорситовує ресурси зі сточища річок Kobbelva та Sorfjordelva, які впадають у одну з заток Sørfolda, котрий в свою чергу є відгалуженням великого фіорду Фолда (Фолла). Машинний зал станції розташований на східному узбережжі озера Kobbvatnet (Njuorjojávri), головною притокою якого є річка Gjerdalselva (Jierddavoumjahka, у верхів'ї Stillelva). На її правому та лівому витоках створено 3 водосховища: Slæddovagjav'ri (припустиме коливання рівня поверхні між позначками 649 та 653 метри НРМ), Livsejav'ri (670/710 метрів НРМ, природним шляхом дренується до попереднього) та Reinoksvatnet (615/680 метрів НРМ, утримується греблею висотою 21 метр та при площі поверхні 5 км2 має об'єм у 390 млн м3). Водозбірний тунель довжиною біля 10 км, що починається з розташованих поряд двох перших сховищ, прямує в південному напрямку повз третє та закінчується в озері Forsvatnet. Особливістю цієї споруди є її вихід до кінцевої водойми на великій глибині — 119 метрів. Forsvatnet (Linnajav're), яке дренується до Kobbvatnet через річку Austerelva, має припустиме коливання рівня поверхні між позначками 520 та 620 метрів. Окрім природного стоку та ресурсу із зазначеного вище тунелю, сюди надходить вода з невеликого озера Bajep Gasskajávrre (у верхів'ї Jierddajahka, лівої притоки лівого витоку Gjerdalselva), котра перекидається через Vuolep Gasskajávrre, яке природно дренується до Forsvatnet. Forsvatnet є лише однією (хоч і найбільшою) з чотирьох водойм, котрі постачають ресурс до підвідного дериваційного тунелю станції, як то: - Litletindvatnet, що має природний стік через ліву притоку Gjerdalselva річку Tverrrelva з регульованим діапазоном між 685 та 689 метрів НРМ; - Varrevæjekajav'ri, котре так само як і Forsvatnet дренується через Austerelva та має припустиме коливання поверхні між 565 та 599 метрів НРМ; - Langvatn, яке єдине з усіх резервуарів системи має стік до Sørfolda через річку Sorfjordelva (гирло трохи південніше від гирла Kobbelva). У цій водоймі поверхня може коливатись між позначками 545 та 622 метри НРМ. Підвідний тунель починається від Langvatn та прямує спершу на північ, проходячи повз Varrevæjekajav'ri та Forsvatnet. Далі його траса повертає на північний захід, приймає ресурс з двох водозаборів на правих притоках Austerelva, а після зустрічі з відгалуженням від Litletindvatnet прямує на захід до машинного залу. Довжина системи підвідних тунелів перевищує 20 км, всього ж в межах проекту ГЕС Kobbelv були прокладено біля 40 км тунелів різного призначення. Підземний машинний зал обладнаний двома турбінами типу Френсіс потужністю по 150 МВт, які при напорі у 611 метрів забезпечують виробництво 720 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода відводиться у озеро Kobbvatnet. Примітки
ГЕС Сісо

ГЕС Сісо – гідроелектростанція в центральній частині Норвегії, за 50 км на схід від Буде. Створене для станції водосховище Sisovatnet розташоване на річці Fagerbakkvassdraget, яка несе воду до південно-східної частини фіорда Sorfolda, котрий в свою чергу є південно-східним продовженням фіорду Folda (з’єднується із Норвезьким морем північніше від Буде). Цей резервуар має об’єм 491 млн м3 та припустиме коливання рівня між позначками 615 та 671 метр НРМ. Окрім власного стоку сюди перекидається додатковий ресурс: - з півночі із водосховища Loytayatnet (Luojdojavrre), розташованого на річці Austrekragelva – значній правій притоці Fagerbakkvassdraget, котра впадає нижче за Sisovatnet. До Loytayatnet в свою чергу подається ресурс з водозаборів на струмках Bekk fra Stournjoaski (та його правій притоці Bekk fra Rairecohkka), Bekk fra Lappjellet, Bekk fra Rairrevagge і Bekk fra Siidasjiekna. Всі окрім останнього є правими притоками Austrekragelva та сполучені з одним й тим самим тунелем довжиною біля 4 км. Bekk fra Siidasjiekna впадає до Austrekragelva ліворуч майже одразу після греблі сховища Loytayatnet і має окрему коротку дериваційну трасу. У підсумку ресурс подається з Loytayatnet до Sisovatnet по тунелю довжиною біля 3,5 км; - з північного заходу із струмка Нордбеккен на правобережжі Fagerbakkvassdraget ву цьому випадку знадобився тунель довжиною всього кілька сотень метрів); - із півдня, де по західному схилу гори Бламаннен прокладено тунель довжиною біля 8 км, який підхоплює ресурс з чотирьох водозаборів у сточищі річки Laksåga, правої притоки Sulitjelmavassdraget, котра тече до Skjerstad Fjord – східного продовження Saltfjorden (біля Буде з’єднується з Норвезьким морем. Водозабори знаходяться на самій Laksåga, а також впадаючих до неї праворуч Leirelva, Fonnelva і струмку bekk fra Vatn 876 moh. Із Sisovatnet на захід прокладено головний дериваційний тунель довжиною біля 5 км, який спершу прямує по лівобережжю Fagerbakkvassdraget, а потім перетинає водорозділ та виходить до озера Straumvatnet (сполучене короткою протокою із Sorfolda за кілька кілометрів від устя Fagerbakkvassdraget). На своєму шляху тунель з'єднаний із водозабором на Sydbekken, лівій притокці Fagerbakkvassdraget. Основне обладнання станції становлять дві турбіни типу Пелтон загальною потужністю 180 МВт, які використовують напір у 650 метрів та забезпечують виробництво 916 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода відводиться до розташованого неподалік озера Straumvatnet. Примітки
Sjønstå Hydroelectric Power Station

The Sjønstå Hydroelectric Power Station (Norwegian: Sjønstå kraftverk or Sjønstå kraftstasjon) is a hydroelectric power station in Fauske Municipality in Nordland county, Norway. It is located about 1.4 kilometers (0.87 mi) south-southwest of Sjønstå. It utilizes a drop of 126 meters (413 ft) in the Sjønstå River between Langvatnet (Long Lake) and Øvervatnet (Upper Lake). The plant is a river power station without its own reservoir. It also draws water from the Tverr River and one stream intake. The plant has two 35 MW Francis turbines for an installed capacity of 70 MW, with an average annual production of about 282 GWh. It is owned by Salten Kraftsamband and came into operation in 1983. The plant reuses water that was previously utilized by the Lomi and Fagerli hydroelectric power stations. See also References
ГЕС Sjønstå

ГЕС Sjønstå — гідроелектростанція у центральній частині Норвегії, за 60 км на схід від Буде. Розташована після ГЕС Фагерлі (48 МВт) та ГЕС Ломі, становить нижній ступінь гідровузла у сточищі річки Sulitjelmavassdraget, яка тече до Skjerstad Fjord (східне продовження Saltfjorden, котрий біля Буде з'єднується з Норвезьким морем). Відпрацьований станціями верхнього ступеня ресурс надходить до великого природного озера Лангватн (при цьому через ГЕС Фагерлі проходить вода з верхньої течії Sulitjelmavassdraget, а через станцію Ломі — з ряду правих приток Sulitjelmavassdraget). Хоча Лангватн і перетворили на водосховище, проте припустиме коливання рівня поверхні в ньому становить лише 0,5 метра — між позначками 126 та 126,5 метра НРМ. З Лангватн під правобережним масивом Sulitjelmavassdraget прокладено головний дериваційний тунель довжиною близько 8,5 км, який на своєму шляху також підхоплює ресурс із водозабору на Tverrelva (невелика притока Sulitjelmavassdraget). Основне обладнання станції становлять дві турбіни типу Френсіс потужністю по 33 МВт, які використовують напір у 125 метрів та забезпечують виробництво 293 млн кВт·год електроенергії на рік. Відпрацьована вода відводиться по тунелю до розташованого за кілька сотень метрів озера Ovrevatnet, котре входить до основної течії Sulitjelmavassdraget. Примітки
ГЕС Sjona

ГЕС Sjona – гідроелектростанція у центральній частині Норвегії, за два з половиною десятки кілометрів на захід від міста Му-і-Рана. В основному використовує ресурс зі сточища річок, котрі впадають до Рана-фіорду (Норвезьке море). Водосховище станції створили на річці Holmelva, яка впадає у північну частину Рана-фіорду. Зведена на виході з озера Holmvatnet гребля перетворила його та розташоване вище по течії озеро Nedre Fagervollvatnet на єдину водойму з площею поверхні 4,8 км2 та корисним об’ємом 72 млн м3, що забезпечується коливанням рівня між позначками 254,3 та 275 метрів НРМ. Окрім власного стоку сюди перекидається додатковий ресурс: - через ГЕС Fagervollan (21 МВт) зі сточища річки Trolldalselva, правої притоки Langvassåga, котра в свою чергу впадає праворуч до Ranelva незадовго до її завершення у Рана-фіорді; - із нерегульованого природного озера Sjuniogfemtivatnet на річці Helgaga, яка впадає до Sjonfjorden (розташований на північний захід від Рана-фіорду). У цьому випадку через водорозділ проклали тунель довжиною біля 2 км, котрий скидає воду до сточища Holmelva вище від резервуару Холмватнет. Із Хомватнет у напрямку Sjonfjorden прокладено головний дериваційний тунель довжиною біля 5 км, який подає воду для встановленої у машинному залі однієї турбіни типу Френсіс потужністю 52 МВт. Вона використовує напір у 268 метрів та забезпечує виробництво 232 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода майже одразу потрапляє до Sjonfjorden. Примітки
ГЕС Sørfjord I

ГЕС Sørfjord I – гідроелектростанція в Норвегії, за два з половиною десятки кілометрів на захід від міста Му-і-Рана. Використовує ресурс зі сточища цілого ряду річок, які течуть до південно-східної частини Tysfjorden, котрий зв’язаний із затокою Vestfjorden (Норвезьке море). Головне водосховище станції створили на річці Brynelva, правій притоці Botnelva (впадає до Sorfjorden, однієї із заток Tysfjorden). Тут звели кам’яно-накидну греблю із бітумним ядром висотою 35 метрів, довжиною 185 метрів та шириною по гребеню 5 метрів. Вона утримує водосховище Brynvatnet (Sadjemjjavrre) з площею поверхні 1,4 км2 та корисним об’ємом 75 млн м3, що забезпечується коливанням рівня між позначками 435 та 515 метрів НРМ (у багатьох норвезьких сховищ діапазон коливань перевищує висоту греблі за рахунок здреновування перетвореного на водосховище озера нижче від природного рівня). Окрім власного стоку сюди перекидається додатковий ресурс: - з північного сходу по дериваційній системі, довжина тунелів якої сягає майже 10 км. Найвіддаленіший водозабір у ній знаходиться на озері-водосховищі Gammeloftvatnet, котре дренується праворуч до річки Austerdalselva (впадає у ще одну затоку Tysfjorden, розташовану на північний схід від Sorfjorden) та має припустиме коливання рівня між позначками 670 та 712 метрів НРМ. Далі по трасі розташовані водозабори на самій Austerdalselva, річках Nekkelva (впадає у ту ж затоку, що й Austerdalselva) і Elveskardselva (права притока Tverrelva, котра тече до Sorfjorden), а також лівій притоці останньої bekk fra Vatn 776 moh. Останній водозабір північно-східної системи знаходиться на Tverrelva; - з півдня із розташованого за 0,5 км водосховища Stuorap Ahkasjjavrre, котре створили в долині згаданої вище Botnelva. На цій дериваційній трасі працює мала ГЕС Sørfjord II (4 МВт). Із Brynvatnet у північно-західному напрямку прокладено головний дериваційний тунель довжиною біля 1,2 км, який подає воду для встановленої у машинному залі однієї турбіни типу Френсіс потужністю 75 МВт. Вона використовує напір у 486 метрів та забезпечує виробництво 304 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода по відвідному тунелю транспортується до розташованого за кілька сотень метрів Sorfjorden. Примітки