NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Stadtpark Ålesund

Der Stadtpark Ålesund ist der Stadtpark der norwegischen Stadt Ålesund in der Provinz Møre og Romsdal. Lage Er liegt östlich der Innenstadt Ålesunds am Fuße des sich steil östlich über den Park erhebenden Berg Aksla auf der Insel Nørvøya. Zum Gipfel des Akslas und des dort befindlichen Aussichtspunkts Fjellstua führt vom Stadtpark aus eine Treppe mit 418 Stufen. Gestaltung und Geschichte Der Stadtpark wurde im Jahr 1885 angelegt und diente als Naherholungsgebiet für die Bevölkerung Ålesunds. Die Gestaltung orientierte sich an englischen Landschaftsgärten. Markant für den Stadtpark sind mehrere kleine Hügel mit darauf geschwungen angelegten Parkwegen. Es gibt außerdem zwei kleine Teiche. Von 1921 bis 1923 wurde der der Straße zugewandte Teil des Parks geschaffen. Im Jahr 2010 erfolgte eine Verjüngung des Parks. Neben einheimischen Pflanzen ist eine Chilenische Araukarie bemerkenswert, von der angenommen wird, dass norwegische Seeleute sie Anfang des 20. Jahrhunderts aus Südamerika mitbrachten. Im Park befinden sich mehrere Denkmäler bzw. Kunstwerke. Zentral auf einem Hügel steht das an den Wikinger Rollo erinnernde Rollo-Denkmal. Am nördlichen Rand des Stadtparks wurde das Kaiser-Wilhelm-II.-Denkmal errichtet. Eine im Park befindliche Markierung zeigt den von 1824 bis 1875 bestehenden Grenzverlauf zwischen Ålesund und Borgund. Darüber hinaus befindet sich im Stadtpark die von Per Inge Bjørlo geschaffene Skulptur Gener. Am Rand des Parks steht auf einem Hügel ein Bautastein mit der Inschrift 1885. Literatur Harald Grytten, Eli Anne Tvergrov, Durch die Straßen von Ålesund, Ålesund Kommune, 2011, Seite 40 Weblinks Byparken i Ålesund auf no.visitalesund.com (norwegisch) Einzelnachweise
Sværholtklubben

Sværholtklubben (Norwegian) or Spierta (Northern Sami) is a mountain and bird cliff located at the tip of the Sværholt peninsula, situated between Porsangerfjorden and Laksefjorden in Nordkapp Municipality and Lebesby Municipality in Finnmark county, Norway. Rising approximately 170 metres (560 ft) high, Sværholtklubben has steep and precipitous sides. Etymology The name Sværholtklubben derives from the nearby abandoned village of Sværholt, positioned just south of the mountain. History During World War II, Sværholtklubben served as a strategic defense location for the Germans. In May 1942, they established the Heeres Küsten Batterie Svaerholtklubben 1/971, which included six 14.5 centimetres (5.7 in) guns capable of firing at targets up to 19 kilometres (12 mi) away. These heavy defense facilities played a crucial role during the wartime period. Avian Life It hosts one of the largest breeding colonies of kittiwakes in the entire Finnmark region. The cliff's slanted shale layers create a series of ledges that ascend into the mountainside, providing an ideal nesting environment for tens of thousands of birds. Among the avian species found here are razorbills, guillemots, and white-tailed eagles. Due to its large amount of avian life and ecological importance, the bird cliff and the surrounding marine area were designated as the Sværholtklubben Nature Reserve in 1983. References
Kirkenes Church

Kirkenes Church (Norwegian: Kirkenes kirke) is a parish church of the Church of Norway in Sør-Varanger Municipality in Finnmark county, Norway. It is located in the town of Kirkenes, just off the European route E06 highway. It is one of the churches for the Sør-Varanger parish which is part of the Varanger prosti (deanery) in the Diocese of Nord-Hålogaland. The white, concrete church was built in a long church style in 1959 by the architect Sofus Hougen. The church seats about 275 people. History In 1857, it was decided that a church should be built on the southern side of the Varangerfjorden. After some discussion about the exact location to build on, planners settled on a site on the Piselvnes peninsula (Pis River headland) at the mouth of the Pasvikelva river where it meets the Bøkfjorden. The parish was named Sydvaranger (meaning South-Varanger), and after the church was built its site was renamed Kirkenes (church headland), from which the present-day town received its name. The first church building was completed in 1862. It stood almost until the end of World War II, when in 1944 it was subjected to heavy bombing and burned to the ground. The old church spire survived, though, and was incorporated into its replacement. Rebuilding took fifteen years. The architectural drawings by Sofus Hougen followed a traditional long church design, in the form of a basilica, divided longitudinally into three sections by columns and rows, with a raised central peak and tower raised over the choir. As was common to two-thirds of post-war church construction in Norway, reinforced concrete bricks were used as a principal material, along with wood fashioned by modern milling techniques. Interior decoration and furnishings reflect a traditional strongly sacred character. The present church building was finally completed in 1959. Media gallery See also List of churches in Nord-Hålogaland References External links
Kirkenes kyrka

Kirkenes kyrka är en långkyrka från 1959 i Kirkenes i Sør-Varangers kommun i Finnmarks fylke. Kyrkan är sockenkyrka i Sør-Varangers socken i Varangers prosti. Kirkenes kyrka, som är byggd i betong, ritades av Sofus Hougen och inredningen är från byggnadsåret eller senare. Altartavlan är skapad av skulptören Kristofer Leirdal och visar Jesusbarnet i krubban under stjärnorna och Kristus på korset. Leirdal har också gjort dopfunten, medan predikstolen gjorts av Sivert Donali. Orgeln är en J.H. Jørgensen-orgel från 1959 och var en gåva till kyrkan av AS Sydvaranger till invigningen av kyrkan.. Den har 275 sittplatser och läktare. Nuvarande kyrka byggdes som en del av återuppbyggnaden efter andra världskriget och är den andra kyrkan på denna plats. Den första kyrkan i Kirkenes invigdes 1862 och var en åttkantig träkyrka ritad av Christian Heinrich Grosch. Den fanns kvar till 1944, då den förstördes under de sovjetiska bombningarna av staden före frigörelsen. Kyrkan brann då ned till grunden. Fotogalleri Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från norska Wikipedia (bokmål/riksmål), Kirkenes kirke, 30 mars 2014. Noter Litteratur Alf Henry Rasmussen (redaktör): Våre kirker - norsk kirkeleksikon, Vanebo forlag 1993, sidan 88, ISBN 82-75-27022-7 Externa länkar Kirkenes kirke fra Kirkebyggdatabasen (Tysk) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
Neiden Chapel

Neiden Chapel (Norwegian: Neiden kapell) is a parish church of the Church of Norway in Sør-Varanger Municipality in Finnmark county, Norway. It is located in the village of Neiden. It is one of the churches for the Sør-Varanger parish which is part of the Varanger prosti (deanery) in the Diocese of Nord-Hålogaland. The red and white, wooden church was built in a long church format in the style called dragestil in 1902 by the architect Karl Norum. The church seats about 155 people. History In 1898, many farmers in Neiden made a request to the Ministry of Church and Education to have a church and a cemetery built in Neiden. Only four years later, the church was finished. The residents' desire to have a church coincided with the government's desire to secure the border from Finnish-Russian expansion, and a Norwegian church near the border would help. Architect Karl Norum was very keen on old Norwegian stave churches, and he created a dragestil building that would be an expression of Norwegian culture and national cohesion in a border area. The chapel had 155 seats and it cost 32,900 kr at that time. The chapel was consecrated on 13 July 1902. Russian Orthodox chapel There is also a Russian Orthodox chapel located nearby in Neiden, built in the 16th century as a part of Russian Christianisation of the Skolt samis who were the inhabitants of the area at that time. Media gallery See also List of churches in Nord-Hålogaland References
Litlekalsøy

Litlekalsøy er en ø i Austevoll i Vestland fylke i Norge. Den 0,5 km² store ø ligger i Austevoll arkipelag. Den ligger i Møkstrafjorden syd for øen Møkster, nord for øen Stolmen, og vest for den store ø Huftarøy. Litlekalsøy havde i 2001 26 indbyggere. Den kan nås med hurtigbåd fra Storebø . Referencer
Litlakalsøy

Litlakalsøy is an island in Austevoll Municipality in Vestland county, Norway. The 0.5-square-kilometre (120-acre) island lies in the Austevoll archipelago. It sits in the Møkstrafjorden south of the island of Møkster, north of the island of Stolmen, and west of the large island of Huftarøy. The island had 26 inhabitants in 2001. The island is only accessible by boat. See also List of islands of Norway References
Litlekalsøy

Litlekalsøy es una isla del municipio de Austevoll en la provincia de Hordaland, Noruega. Se ubica en el archipiélago de Austevoll, en el Møkstrafjorden. Está al sur de la isla de Møkster, al norte de Stolmen y al oeste de Huftarøy. En el 2001 tenía 26 habitantes.​ Solamente se puede acceder a ella en bote. Referencias
Litlakalsøy

Litlakalsøy est un village et une île du Vestland appartenant administrativement à Austevoll en Norvège. D'une superficie de 0,5 kilomètre carré (120 acres), elle fait partie de l'archipel d'Austevoll. Elle se trouve dans le Møkstrafjorden, au sud de l'île de Møkster, au nord de l'île de Stolmen et à l'ouest de la grande île de Huftarøy. En 2001, l'île comptait 26 habitants. L'île n'est accessible que par bateau. Notes et références Voir aussi Liens externes Ressource relative à la géographie : Sentralt stadnamnregister Portail de la Norvège Portail des îles
Institut Meteorològic de Noruega

L'Institut Meteorològic de Noruega (en noruec: Meteorologisk institutt), també conegut com el Tracte D'economia de Noruega, és l'institut nacional de Noruega que ofereix el pronòstic del temps. Les seves tres oficines principals estan ubicades a Oslo, Bergen i Tromsø. MET Noruega té al voltant de 500 empleats i uns 650 observadors a temps parcial a tot el país. També navegava l'últim vaixell del temps que queda al món, MS Polarfront, estacionat a l'Atlàntic Nord, fins que es va suspendre a causa de qüestions pressupostàries l'1 de gener de 2010 i reemplaçat per satèl·lit i boia de dades. L'institut va ser fundat el 1r de desembre de 1866 amb l'ajuda de l'astrònom i meteoròleg noruec Henrik Mohn que va servir com el seu director fins a 1913. Se li atribueix la fundació d'investigació meteorològica a Noruega. L'institut representa Noruega a les organitzacions internacionals com l'Organització Meteorològica Mundial (OMM), el Centre Europeu de Previsions Meteorològiques a Termini Mitjà (ECMWF), i EUMETSAT. L'Institut és també soci d'una sèrie de projectes internacionals de recerca i seguiment, inclosos EMEP, MyOcean, MYWAVE i el Sistema Oceanogràfic Operacional del Nord West Shelf (NOOS). Referències
Meteorologisk institutt

Meteorologisk institutt er et norsk statslig forvaltningsorgan underlagt Kunnskapsdepartementet, med ansvar for den offentlige meteorologiske tjeneste for civile og militære formål. Historie Det norske meteorologiske institutt (DNMI) blev oprettet som et institut ved Universitetet i Oslo ved stortingsbeslutning i foråret 1866 og kongelig resolution 28. juli samme år. Den første bestyrer, Henrik Mohn, var samtidig professor ved universitetet, men fik senere titlen direktør, efter at instituttet i 1909 blev udskilt som en fritstående institution og underlagt Kirke- og undervisningsdepartementet. Virksomhed Meteorologisk institutt har sit hovedkontor i Oslo, med vejrvarslingscentraler i Bergen og Tromsø. Instituttet har et vejrtjenestekontor i Longyearbyen og fire vejrtjenestekontor tilknyttet Forsvarets flystasjoner i Ørland, Andøya, Bodø og Bardufoss. Omkring 450 medarbejdere har deres arbejdsplads ved Meteorologisk institutt. Meteorologisk institutt er først og fremmest forbundet med vejrvarsling, men driver også en udstrakt forskningsvirksomhed inden for meteorologi, oceanografi og klima. Instituttets officielle datagrundlag og produkter er frit tilgængelige for publikum for brug, spredning og videre bearbejdning. Instituttet deltager aktivt i det internationale samarbejde, og de åbne standarder kan fungere som promotor internationalt for, at priserne på meteorologiske data bliver reduceret. Citat fra instituttets vedtægter: Instituttet skal arbejde for at myndigheder, erhvervslivet, institutioner og offentligheden bedst mulig kan varetage deres interesser for sikring af liv og værdier, for planlægning og for værn af miljøet. Instituttet skal blandt andet: udarbejde vejrvarsler studere Norges klima og give klimatologiske udredninger indhente meteorologiske data i Norge, nærliggende havområder og på Svalbard drive forsknings- og udviklingsarbejde levere flyvejrtjenester formidle resultaterne af sit arbejde udføre opdrag og yde specialtjenester deltage i det internationale meteorologiske samarbejde Instituttet indsamler, behandler og leverer vejrdata til både offentlige og private aktører i Norge. Fra 2006 er Forskningsdivisionen ved Meteorologisk institutt en del af Oslo Centre for Interdisiplinary Environmental and Social Research. I september 2007 lancerede Meteorologisk institutt vejrtjenesten yr.no i samarbejde med NRK. 1) Navnet blev ændret til det noget kortere Meteorologisk institutt i 2002. Direktører for Meteorologisk institutt Henrik Mohn (1866–1913) Aksel Steen (1914–1915) Theodor Hesselberg (1915–1955) Ragnar Fjørtoft (1955–1978) Kaare Langlo (1978–1983) Arne Grammeltvedt (1984–1998) Anton Eliassen (1998–) Referencer Eksterne henvisninger Meteorologisk instituttets hjemmeside yr.no – vejrtjeneste i samarbejd med NRK
Meteorologisk Institutt

Das Meteorologisk institutt (Meteorologisches Institut, Abkürzung MET), bis 2002 offiziell Det norske meteorologiske institutt, ist der amtliche Wetterdienst Norwegens. Es wurde 1866 gegründet, und war anfangs dem Bildungsministerium (Kirke- og undervisningsdepartementet, zuletzt Kunnskapsdepartement) unterstellt, heute dem Umweltministerium (Miljøverndepartementet, seit 2014 Klima- og Miljødepartementet). Sein Hauptsitz ist in Oslo, Stadtteil Blindern, Außenstellen befinden sich in Bergen und Tromsø. Die über 70-jährige Kooperation des NMI mit dem Norwegischen Rundfunk NRK wurde 2007 mit der Gründung des Wetterdienstes yr.no intensiviert. Das MET ist auf drei separate Gebäude am Henrik-Mohns-Platz 1 verteilt und nutzt zusätzlich 100 externe Büroräume sowie Lagerflächen in Blaker. Um die Arbeitsprozesse und die Forschung von MET zu stärken, ist es notwendig, die Mitarbeiter am Henrik-Mohns-Platz 1 zusammenzuführen. Zur Vereinfachung der Logistik bei Installationen und Serviceeinsätzen soll das Lager ebenfalls an den Henrik-Mohns-Platz 1 verlegt werden, in unmittelbarer Nähe zu den zugehörigen Werkstätten und Laboren. Das Hauptgebäude aus dem Jahr 1940 mit einer Fläche von etwa 4350 Quadratmetern wird saniert. Die Fassade und Teile des Innenraums sind erhaltenswert. Ein kleineres Gebäude wird abgerissen und durch einen Neubau mit einer Fläche von etwa 2000 Quadratmetern auf drei Etagen ersetzt, in dem Büros, Werkstätten, Labore und Lagerräume untergebracht werden. Der Baubeginn durch Statsbygg ist für das dritte Quartal 2026 geplant, die Fertigstellung für 2028. Direktoren 1866–1913: Henrik Mohn 1914–1915: Aksel Steen 1915–1955: Theodor Hesselberg (1885–1966) 1955–1978: Ragnar Fjørtoft 1978–1983: Kaare Langlo (1913–1985) 1983–1998: Arne Grammeltvedt (* 1932) 1998–2016: Anton Eliassen (* 1945) 2017– : Roar Skålin Weblinks Offizielle Internetpräsenz des Meteorologisk institutt Tor Ivar Hansen: Meteorologisk institutt. In: Store norske leksikon Einzelnachweise
Instituto Meteorológico da Noruega

O Instituto Meteorológico Norueguês (em norueguês: Meteorologisk institutt), também conhecido internacionalmente como MET Noruega, é o instituto meteorológico nacional da Noruega. Ele fornece previsões do tempo para usos civis e militares e conduz pesquisas em meteorologia, oceanografia e climatologia. Ele está sediada em Oslo e possui escritórios e estações em outras cidades e locais. Possui cerca de quinhentos funcionários em tempo integral e foi fundado em 1866. História O instituto foi fundado em 1866 com a ajuda do astrônomo e meteorologista norueguês Henrik Mohn, que atuou como seu diretor até 1913. Ele é creditado como fundador da pesquisa meteorológica na Noruega. A abreviatura MET Oslo ou MET OSLO é usada internacionalmente há muito tempo; a Organização Meteorológica Mundial, por exemplo, recomendou em 1956 que seus membros padronizassem as referências a este instituto como MET OSLO. Atividades O instituto tem cerca de 500 funcionários e cerca de 650 observadores em tempo parcial em todo o país. Também operou o último navio meteorológico remanescente no mundo, o MS Polarfront, estacionado no Atlântico Norte, até que foi descontinuado devido a questões orçamentárias em 1 de janeiro de 2010 e substituído por dados de satélite e boias. O instituto representa a Noruega em organizações internacionais como a Organização Meteorológica Mundial (WMO), o Centro Europeu de Previsões do Tempo de Médio Prazo (ECMWF) e EUMETSAT. O Instituto também é parceiro de uma série de projetos internacionais de pesquisa e monitoramento, incluindo EMEP, MyOcean, MyWave e o Sistema Oceanográfico Operacional da Plataforma Noroeste (NOOS). Referências Ligações externas Sítio oficial «Informações sobre yr.no» (em inglês)
Meteorologisk institutt

Meteorologisk institutt är det norska meteorologiska institutet. Det skapades som ett universitetsinstitut enligt ett stortingsbeslut på våren 1866 och enligt en kunglig resolution den 28 juli samma år. Den första chefen Henrik Mohn var samtidigt professor vid Universitetet i Oslo, men fick titeln direktör efter att institutet år 1909 separerades och blev en fristående institution under Kyrko- och undervisningsdepartementet. Institutet har ansvar för meteorologisk service i Norge. Till institutets viktigaste uppgift hör att utarbeta dygns- och långtidsprognoser för hav och land. Institutet bevakar även klimatförändringar i Norge samt i Norra ishavsregionen. Institutet har sedan 1940 sitt huvudkontor på universitetsområdet Blindern i Oslo. Två andra större kontor finns: i Bergen och Tromsø. Institutet har mätstationer vid alla större flygplatser samt permanenta, bemannade väderstationer på Björnön, Hopen och Jan Mayen. Meteorlogisk institutt är idag ett statligt förvaltningsorgan under Kunskapsdepartementet, med ansvar för den offentliga meteorologiska tjänsten för både civila och militära ändamål. Tillsammans med NRK driver man webbplatsen Yr.no, som även presenterar internationella prognoser. Direktörer för Meteorologisk institutt Henrik Mohn (1866-1913) Aksel Steen (1914-1915) Hans Theodor Hesselberg (1915-1955) Ragnar Fjørtoft (1955-1978) Kaare Langlo (1978-1983) Arne Grammeltvedt (1984-1998) Anton Eliassen (Från 1998) Se även SMHI (Sveriges meteorologisk och hydrologiska institut) Danmarks Meteorologiske Institut (DMI) Meteorologiska institutet (Finland) Referenser Externa länkar Meteorologisk institutt yr.no - vädersajt
Snarøyabanen

De Snarøyabanen is een kunstijsbaan in Snarøya (gemeente Bærum) de provincie Akershus in het zuiden van Noorwegen. De ijsbaan wordt gebruikt als bandybaan. De kunstijsbaan is geopend in 2008. De ijsbaan wordt iedere winter aangelegd op de Hundsund kunstgressbane. De Snarøyabanen is de thuisbaan van Snarøya Bandy (afdeling van Snaroya Sportsklubb). Externe links (no) Snarøya Bandy officiële website (no) Snarøya Bandy facebook.com
Lundenes Church

Lundenes Church (Norwegian: Lundenes kirke) is a parish church of the Church of Norway in Harstad Municipality in Troms county, Norway. It is located in the village of Lundenes on the island of Grytøya. It is one of the churches for the Vågsfjord parish which is part of the Trondenes prosti (deanery) in the Diocese of Nord-Hålogaland. The red, wooden church was built in a long church style in 1974 using plans drawn up by the architect Osvald Flakstad. The church seats about 200 people. See also List of churches in Nord-Hålogaland References
Lørenskog Storsenter

Lørenskog Storsenter (often referred to by its original name Triaden, or Triaden Lørenskog Storsenter) is a shopping centre in Lørenskog, Norway. The shopping centre was opened in 1988, and in 2005 it had a turnover of 825 million kr. It has over 80 stores in 27,000 m2 of building space on three floors. Lørenskog Storsenter was bought by Olav Thon in 1992. External links (in Norwegian) Official website
Oslo katedralskole

Schola Osloensis, v norštině známá jako Oslo katedralskole (tj. Katedrální škola), obecněji „Katta“ je střední škola v Oslu, hlavním městě Norska. Oslo Katedralskole je jednou ze čtyři škol v Norsku, jejichž původ lze vysledovat do středověku. V roce 2003 oslavila 850. narozeniny. Mottem školy je latinská fráze: Non scholae, sed vitae discimus (Nevzděláváme se pro školu, ale pro život), jež je v kontrastu s bývalým heslem: "Non vitae, sed scholae discimus" (Nevzděláváme se pro život, ale pro školu). Historie Podle tradice byla škola založena v roce 1153 papežským legátem kardinálem Nicholasem Breakspearem a byla spravována kanovníky Katedrály svatého Hallvarda. Od svého založení do 18. století sloužila škola v první řadě pro vzdělávání kněží, čili byla od počátku orientována na katolickou církev. Jako ve většině Evropy toho času i zde se studovalo na principu Svobodných umění, které tvořilo sedm různých oborů, které student musel ovládnout. Těchto sedm oborů bylo rozděleno na tzv. Trivium a Kvadrivium. Trivium (latinsky Tři cesty) obsahovaly mluvnici, logiku a rétoriku. Po Triviu následovalo Kvadrivium s aritmetikou, geometrií, hudbou a astronomií. Používaným jazykem byla latina, což vydrželo do 18. století. Na rozdíl od jiných norských škol se zde latina stále vyučuje. 17. století je známo jako "Det lærde århundre" (století učenosti) vzhledem k tomu, že mnoho učitelů bylo zároveň největšími učenci své doby. Poté, co velký požár v roce 1624 zlikvidoval značnou část Osla, bylo nutné přemístit i školu. V nových prostorách byla studentům nabídnuta možnost studia filozofie, fyziky a metafyziky. Ke konci 18. století došlo k několika reformám v norských latinských školách. Prostor dostal mateřský jazyk. Přírodní vědy se dočkaly větší pozornosti a byly zřízeny školské knihovny. Disciplinární tresty se omezily. Doba osvícenství tak byla implementována. Tradice povinné latiny byla zrušena v roce 1869 a studenti si mohli vybrat mezi tříletým studiem latiny anebo přírodních věd. Během druhé světové války byla část školských budov zlikvidována německými okupanty, přesto výuka probíhala jako obvykle. Několik profesorů se aktivně uplatňovalo v odboji proti Němcům. Ředitelem je v současnosti Patrick Stark a to od roku 2020. Významní absolventi Caspar Wessel (1745–1818), matematik Niels Henrik Abel (1802–1829), matematik Henrik Wergeland (1808–1845), básník Edvard Munch (1863–1944), malíř Trygve Haavelmo (1911–1999), profesor ekonomie, držitel Nobelovy ceny za ekonomii Harald V (* 1937), král Norska Arne Treholt (* 1942), diplomat a špion Henrik Sahlqvist (* 1946) Jostein Gaarder (* 1952), spisovatel Erik Solheim (* 1955), norský ministr mezinárodního rozvoje Jens Stoltenberg (* 1959), norský premiér Ane Dahl Torp (* 1975), herečka Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Oslo katedralskole na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Oselská katedrální škola na Wikimedia Commons Oficiální stránka školy