NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Lassajavre Hydroelectric Power Station

The Lassajavre Hydroelectric Power Station (Norwegian: Lassajavre kraftverk or Lassajavrre kraftverk) is a hydroelectric power station in Kvænangen Municipality in Troms county, Norway. The plant utilizes a drop between Lake Abo (Kven: Aapujärvi, Northern Sami: Ábojávri) and Lake Lassa (Kven: Lassojärvi, Northern Sami: Lássájávri). Lake Abo is regulated at a level between 689 meters (2,260 ft) and 669 m (2,195 ft), and Lake Lassa serves as the reservoir for the Småvatna Hydroelectric Power Station. The Lassajavre plant also utilizes water from Lake Mollis (Kven: Mollisjärvi, Northern Sami: Stuora Mollešjavri) and Lake Sarves (Kven: Kolmas Hirvasjärvi, Northern Sami: Sarvvesjávri). The plant came into operation in 1977. It has a Francis turbine and operates at an installed capacity of 7.2 MW, with an average annual production of about 30 GWh. The plant is controlled by Kvænangen Kraftverk AS, with a 48.2% share owned by Troms Kraft. See also References
Lerøy Seafood Group

Lerøy Seafood Group ASA er en norsk producent af fisk og skaldyr. Virksomheden har hovedkvarter i Bergen, hvor fisker Ole Mikkel Lerøen begyndte en fiskehandel i 1939 med navnet Hallvar Lærøy AS. Indtil 1997 var virksomheden familieejet, men i 2002 blev den børsnoteret på Oslo Børs. Siden 2008 er 52,69 % af Lerøy Seafood Group ejet af Austevoll Seafood. De begyndte eksport af laks i 1973. De har i dag dambrug i Hitra, Kristiansund, Troms og Skotland (Shetlandsøerne). Referencer Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside (dansk)
Lerøy Seafood

Die Lerøy Seafood Group ASA mit Hauptsitz in Bergen ist ein norwegisches Unternehmen der Fischerei- und Aquakultur. Das Kerngeschäft umfasst die Zucht von Lachs und Forellen sowie den Fang und die Verarbeitung von Weißfisch, wobei das Unternehmen täglich etwa fünf Millionen Mahlzeiten in über 80 Länder liefert. Mit rund 6.000 Mitarbeitern deckt das Unternehmen die gesamte Wertschöpfungskette vom Fang und der Aufzucht über die Produktentwicklung bis hin zum weltweiten Vertrieb ab. Geschichte Die Geschichte von Lerøy Seafood begann 1899, als der Fischer und Landwirt Ole Mikkel Lerøen lebenden Fisch auf dem Markt in Bergen verkaufte. Als kleiner Familienbetrieb begonnen, entwickelte sich das Unternehmen mit der Zeit zu einem weltweiten Exporteur, der bereits 1973 mit dem internationalen Verkauf von Zuchtlachs begann. Im Jahr 1997 öffnete sich das Unternehmen für externe Investoren und ging 2002 an die Osloer Börse. In den folgenden zwei Jahrzehnten expandierte Lerøy massiv durch Übernahmen – wie die von Lerøy Aurora (2005) und der Havfisk-Gruppe (2016). Wodurch das Unternehmen seine Wertschöpfung enorm vertiefte. Siehe auch Next 150 Weblinks Website Einzelnachweise
Lerøy

Lerøy Seafood Group ASA is a seafood production and distribution company based in Bergen, Norway The company started operation in the 19th century when the fisherman Ole Mikkel Lerøen started selling fish and other seafood on the fish market of Bergen. In 1939 the primary subsidiary Hallvar Lærøy AS was founded. Until 1997 the company was family owned, when it became a public company resulting in the listing on Oslo Stock Exchange in 2002. The company started exporting salmon in 1973 and gradually became dominant among Norway's salmon exporters. In 2011, the company was named Norway's 12th largest exporting company. As of 2012, the company was the second largest salmon and trout farming company in the world, and involved in fish farms in Hitra, Kristiansund, Troms, and Scotland (Shetland). References
Lerøy

Lerøy é uma empresa norueguesa de produção e distribuição de frutos do mar. A companhia foi estabelecida em 1939 por Hallvard Lerøy e Elias Fjeldstad, com base no comércio de peixe que foi iniciado em 1899, em Bergen. A empresa começou a exportar salmão em 1973 e, a partir dos anos 1990, passou a dominar as exportações de salmão da Noruega. Desde então, a Lerøy se tornou uma das principais empresas de aquicultura do país, O grupo também distribui produtos de peixe processados no mercado norueguês sob a sua própria marca Lerøy. O portifólio da empresa inclui a produção, distribuição e venda de salmão, truta, fiorde, bacalhau, escamudo, cavala, arenque, sushi, marisco entre outros. Em 2011, a Lerøy foi nomeada a 12ª maior empresa exportadora da Noruega. Além da Noruega, a companhia possui subsidiarias na Suécia, Dinamarca, Finlândia, Portugal, França, Espanha, Itália, China, Turquia, Japão e Estados Unidos.Em 2023 a empresa teve receita total de 30.869 bilhões de coroas norueguesas ou 2.8 bilhões de dólares e no total a companhia empregava cerca de 6.000 pessoas. Sua sede fica na cidade de Bergen na Noruega. Marcas Aurora Salmon Artic Supreme Fossen Fjord Fish Leroj Fjord Trout Leroy Sushi Leroy King Crab Referências
Lyse Chapel

Lyse Chapel (Norwegian: Lyse kapell) is a parish church of the Church of Norway in the eastern part of the large Sandnes Municipality in Rogaland county, Norway. It is located in the very small village of Lysebotn, at the end of the Lysefjorden. It is one of the two churches for the Forsand parish which is part of the Sandnes prosti (deanery) in the Diocese of Stavanger. The brown, wooden church was built in a long church design in 1961 using designs by the architects Gustav Helland and Endre Årreberg. The church seats about 150 people. The church was consecrated on 28 May 1961 by the Bishop Fridtjov Birkeli. The church is not used often, since there are only about a dozen residents in the isolated village of Lysebotn. In 2009, Forsand Municipality tried to close and sell the chapel, but they changed their mind due to the opposition of the residents. The chapel was located in Forsand Municipality until 1 January 2020 when Forsand became part of Sandnes Municipality. Media gallery See also List of churches in Rogaland References
MS Polstjerna

MS Polstjerna is Norway's best-preserved sealing ship. The Polstjerna is owned by the Tromsø University Museum, and since 2004 it been exhibited in a dry dock in a conservation building near Polaria in Tromsø. History The vessel was built at Moen's shipyard near Risør in the spring of 1949 and launched the same spring. The ship had 33 fishing seasons and harvested close to 100,000 seals from the West Ice and East Ice, before its final season in 1981. It was then purchased by the Arctic Society (Arktisk Forening) and later transferred to the University Museum. Dimensions It is 28.3 metres (92 ft 10 in) long, 7 metres (23 ft 0 in) wide and has a tonnage of 129 gross tons and a draft of 2.5 metres (8 ft 2 in) forward and 4 metres (13 ft 1 in) aft. The masthead is 19 metres (62 ft) from the waterline. Conservation The building that houses the drydocked ship was designed by the Per Knudsen architectural firm, which won an architectural competition for the facility. The building also features temporary and permanent exhibits. References External links MS Polstjerna homepage
MS Polstjerna

Le MS Polstjerna était un navire norvégien pour la chasse aux phoques mis en service en 1949. Il est désormais un navire musée appartenant au Musée universitaire de Tromsø (Norges arktiske universitetsmuseum). Depuis 2004 il est exposé dans une cale sèche d'un bâtiment de conservation près de l'aquarium Polaria à Tromsø. Historique Le navire a fait 33 saisons de pêche et a capturé près de 100.000 phoques en mer du Groenland, avant sa dernière saison en 1981. Il a ensuite été acheté par la Société Arctique (Arktisk Forening) et transféré plus tard au Musée de l'Université. Le bâtiment qui abrite le navire en cale sèche a été conçu par le cabinet d'architectes Per Knudsen, qui a remporté un concours d'architecture pour l'installation. Le bâtiment présente également des expositions temporaires et permanentes. L'exposition SNOWHOW montre les préparations préalables aux expéditions polaires de Fridtjof Nansen et Roald Amundsen et sur la part du savoir-faire polaire norvégien ("snowhow") reposant sur les connaissances des peuples autochtones de l'Arctique (Inuits, Samis et autres peuples) et de l'environnement arctique du nord de la Norvège. Galerie Voir aussi Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « MS Polstjerna » (voir la liste des auteurs). Liens internes Marine royale norvégienne Musée de la marine royale norvégienne Liens externes MS Polstjerna - Site Officiel Portail du monde maritime Portail de la Norvège Portail des musées
M/S Polstjerna

M/S Polstjerna är ett norskt sälfångstfartyg. Hon byggdes på Moens båtbyggeri i Risør 1949 och gick på sälfångst från samma år. M/S Polstjerna är nu en del av Norges arktiske universitetsmuseum. Hon har sedan 2004 varit utställd i torrdocka i en flytande utställningshall vid Polaria i södra delen av Tromsø. Utställningshallen ritades av Per Knudsen Arkitektkontor. M/S Polstjerna har haft 33 fångstsäsonger i isen och har fört hem bortåt 100.000 sälar från Vestisen och Østisen. Hon är 28,3 meter lång, sju meter bred och har ett bruttotonnage på 129 ton. Masten är 19 meter från vattenlinjen. Djupgåendet är fyra meter. Museet hade 7.559 besök 2018. Bildgalleri Källor M/S Polstjernas webbplats Externa länkar M/S Polstjernas webbplats Bilder på M/S Polstjerna
Malmøya (Larvik)

Malmøya est une île de la commune de Larvik, dans le comté de Vestfold en Norvège. Description Malmøya est la plus grande île de Larvik. Elle a probablement été utilisée par les pêcheurs depuis le Moyen Âge, avec quelques cultures à partir du XVIIe siècle sur les plaines du nord. Aires protégées La Réserve naturelle de Malmøya a été créée en 2006 et occupe la moitié sud de l'île. La Zone de conservation du biotope de Sundskjæra a été créée en 2009 et occupe les deux îlots de Sundskjæra qui sont situés au nord-ouest de Malmøya. Galerie Voir aussi Ressource relative à la géographie : Sentralt stadnamnregister Notes et références Liens internes Liste des îles de Norvège Portail de la Norvège Portail des îles
Malmøya og Malmøykalven Nature Reserve

Malmøya og Malmøykalven Nature Reserve is a nature reserve established in 2008 in the municipality of Oslo, Norway. The nature reserve consists of parts of the island of Malmøya, the island of Malmøykalven, and a water zone which includes the skerries of Malmøyskjær and Hertugskjær. It covers an area of about 0.509 km², of which 0.274 km² is land area. The nature reserve contains geological locations with scientifically important fossils from Cambrian and Silurian, particular vegetation types, and is an important nesting site for seabirds. References
ГЕС Мел

ГЕС Мел – гідроелектростанція на півдні Норвегії за ста двадцять кілометрів на північний схід від Бергену. Використовує ресурс зі річок що течуть до Fjærlandsfjorden – північного відгалуження найбільшого в країні Согне-фіорду. Водозбірна система станції знаходиться на південь від льодовика Jostefonni (раніше був частиною значно більшого льодовика Jostedalsbreen, проте зараз вже не по’єднаний із ним) та, зокрема, включає три розташовані по-під ним водосховища: - Skaddalsvatnet на Breelvi, правій притоці Vetlefjordelvi (впадає до Vetlefjorden – невеликої затоки Fjærlandsfjorden), котре має корисний об’єм 20,8 млн м3, що забезпечується коливанням рівня між позначками 1078,4 та 1124,8 метра НРМ (при цьому весь цей діапазон відноситься до здреновування нижче від природного рівня); - Øvre Svartevassvatn на самій Vetlefjordelvi, яке має корисний об’єм 6,6 млн м3, чому відповідає коливання поверхні між позначками 948 та 966,8 метра НРМ (так само лише за рахунок здреновування); - Nedre Svartevassvatnet нижче по течії Vetlefjordelvi, котре має корисний об’єм 28,9 млн м3, що забезпечується коливанням рівня між позначками 815 та 883,5 метра НРМ (в тому числі на 7,8 метра за рахунок створеного підпору та на 60,7 метра за допомогою здреновування нижче від природного рівня). Skaddalsvatnet передає свій ресурс до Nedre Svartevassvatnet через тунель довжиною біля 2,5 км, який на своєму шляху сполучений з водозабором на розташованому по-під льодовиком безіменному озері, котре дренується струмком elv fra Vetlefjordbreen ліворуч до Breelvi. Вода із Øvre Svartevassvatn досягає Nedre Svartevassvatnet природним шляхом. Зібраний у Nedre Svartevassvatnet ресурс потрапляє до прокладеного у південному напрямку головного дериваційного тунелю довжиною понад 4 км, до якого зі сходу приєднується бічний тунель довжиною біля 2,5 км. Останній прокладений від невеликого водосховища Jordalsvatnet, створеного у верхів’ї Jorddalselvi (тече до Fjærlandsfjorden). Воно має корисний об’єм 1,7 млн м3, чому відповідає коливання поверхні між позначками 860 та 883,5 метра НРМ (в тому числі на 1,2 метра за рахунок створеного підпору та на 22,3 метра за допомогою здреновування нижче від природного рівня). Далі головний тунель також сполучений з водозаборами на Grøndalselvi (ліва притока Vetlefjordelvi) та її лівому допливі elv fra Bre nord for Melsnipa. Основне обладнання станції становить одна турбіна типу Пелтон потужністю 52 МВт, яка використовує напір у 810 метрів та забезпечує виробництво 193 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода по тунелю довжиною біля 1,5 км відводиться до Vetlefjordelvi. Примітки
ГЕС Mykstufoss

ГЕС Mykstufoss — гідроелектростанція в південній частині Норвегії, за 80 км на захід від Осло. Розташовуючись між ГЕС Nore II (вище по течії) та ГЕС Djupdal (14,3 МВт), входить до складу каскаду на річці Нумедалслоген, яка в місті Ларвік впадає до затоки Богус (протока Скагеррак). Відпрацьований ГЕС Nore II ресурс потрапляє в розташоване на Нумедалслоген озеро Нуреф'юрен (Norefjorden) з рівнем поверхні на позначці 265 метрів НРМ (сюди ж через ГЕС Увдал ІІ надходить ресурс з дериваційного гідровузла, головною станцією якого є ГЕС Увдал І). Далі природним шляхом вода потрапляє до наступного озера Kravikfjorden, перетвореного на сховище з припустимим коливанням рівня поверхні між позначками 259,5 та 262 метри НРМ. Звідси починається прокладений через лівобережний масив Нумедалслоген дериваційний тунель довжиною біля 5 км. Підземний машинний зал станції обладнаний двома турбінами типу Френсіс потужністю 28 МВт та 24 МВт, які при напорі у 57,5 метра забезпечують виробництво 280 млн кВт-год електроенергії на рік. На початку 2010-х років провели ремонтні роботи, які включали заміну статора в генераторі гідроагрегату № 1 та встановлення нової автоматики. Відпрацьована вода по відвідному тунелю довжиною понад 1 км повертається у Нумедалслоген. Примітки
ГЕС Myster

ГЕС Myster – гідроелектростанція на півдні Норвегії менш ніж за півсотні кілометрів на північний схід від Бергену. Використовує ресурс із сточища річки Eksingedalsvassdraget, котра тече до Eidsfjorden (північно-східне відгалуження Veafjorden, який простягається уздовж східної сторони острова Osterøy). Ресурс із верхньої частини сточища Eksingedalsvassdraget значною мірою (41,5% від усього стоку річки) відводиться для роботи ГЕС Евангер, тоді як станція Myster живиться із створеного у середній течії невеликого водосховища Nesevatnet (в операційному режимі рівень поверхні коливається між позначками 255 та 257,3 метрів НРМ). Від Nesevatnet через лівобережний масив прокладено дериваційний тунель довжиною 8,7 км з перетином від 32 до 35 м2. На завершальній ділянці він сполучений з коротким бічним відгалуженням до водозаборів на Mysterelvi (впадає ліворуч до Eksingedalsvassdraget незадовго до устя останньої) та її безіменному лівому допливі. Основне обладнання станції становить одна турбіна типу Френсіс потужністю 107 МВт, яка використовує напір у 249 метрів та забезпечує виробництво 367 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода відводиться до протікаючої поблизу Eksingedalsvassdraget. Примітки
Réserve naturelle de Mærrapanna

La réserve naturelle de Mærrapanna est une réserve naturelle norvégienne qui est située dans la municipalité de Fredrikstad dans le comté d'Østfold. Description Mærrapanna est une petite réserve naturelle et une zone récréative avec une zone de baignade. L'endroit contient beaucoup de zones de roche de granit lisse, de belles formations rocheuses et une végétation variée. Le granit est plus ou moins orangé. La zone de baignade a une grande plaine herbeuse et une végétation basse de pins et de feuillus entrecoupés d'arbres fruitiers. A 600 mètres de la zone de baignade, une zone protégée avec une végétation dense d'ifs se trouve le long de la route d'accès. Galerie Voir aussi Références et notes (no) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en norvégien intitulé « Mærrapanna naturreservat » (voir la liste des auteurs). Liens externes (no) Mærrapanna naturreservat Miljødirektoratet - Site Naturbase Ressources relatives à la géographie : Common Database on Designated Areas Naturbase World Database on Protected Areas Portail de la Norvège Portail de la conservation de la nature
Sportstätte Møhlenpris

Die Sportstätte Møhlenpris ist eine Sportanlage im Stadtteil Møhlenpris in Bergen, Norwegen. Geschichte 1883 wurde eine Freifläche in Møhlenpris zum Preis von 31.000 Kronen von einer Privatgesellschaft aufgekauft. Der Gesellschaft gehörten mehrere Ärzte an, die das Gebiet der Sportausübung und körperlichen Ertüchtigung der Jugend (Plads for Gutteexercits og Friluftsøvelser) widmen wollten und zu diesem Zweck der Kommune übergaben. 1898 wurde die Fläche planiert und drainiert und 1899 als erste öffentliche Sportfläche der Stadt ausgewiesen, die für diverse Sportarten und auch als Exerzierplatz für die Buekorps genutzt wurde. 1910 fand auf dem Gelände die erste nationale Tennismeisterschaft Norwegens statt. Auch alle organisierten Fußballspiele fanden auf dem Feld statt, Mannschaften wie Brann Bergen, SK Djerv oder SK Hardy hatten hier ihre ersten Vereinsspiele. Diese Fußballspiele zogen, wie auch andere Veranstaltungen, Tausende von Zuschauern an, wobei es keinerlei Tribünen gab. Erst 1921 wurde das Feld mit einem vollständigen Fußballfeld, gemauerter Tribüne und einem Vereinshaus ausgestattet, der Umbau kostete über 300.000 Kronen. Das Stadion wurde auch weiterhin für andere Zwecke genutzt, etwa Aufmärsche des Fedrelandslaget, Boxkämpfe (auch von Frauen) oder im Winter für Eiskunstlauf und Eisschnelllauf. 1927 führte Weltmeisterin Sonja Henie, die die nächsten drei Goldmedaillen bei den Olympischen Spielen gewinnen sollte, hier ihr Eiskunstlaufprogramm vor. 1937 fand ein Eisschnelllauf mit den Weltmeistern Michael Staksrud und Hans Egnestangen statt, der 7000 zahlende Zuschauer anzog, und am 2. Februar 1940 stellte Åge Johannesen in Møhlenpris mit 8:18,8 min einen Weltrekord über 5000 m auf. Auch ein Djerv-Eishockeyteam bildete sich. 1947 erhielt das Gelände eine Flutlichtanlage. 1961 fand dort ein Konzert von Cliff Richard statt. Heutige Nutzung Møhlenpris idretssplass ist heute (Stand Juni 2026) als reines Fußballstadion die Heimspielstätte mehrerer unterklassiger Fußballvereine. Der SK Djerv spielt derzeit in der 4. divisjon. Weblinks Møhlenpris idrettsplass auf football.no (Website des Norwegischen Fußballverbandes, (norwegisch)) Møhlenpris idrettsplass im Stadtlexikon Bergen (norwegisch) Literatur Rolf Eriksen: Musikk fra en blå drakt: om sportsklubben Djerv og bydelen Møhlenpris. Eide, 1984 (norwegisch).
Mølen (île)

Mølen est une petite île de la commune de Asker , dans le comté d'Akershus en Norvège. Description L'île de 0,22 km2 se trouve dans l'Oslofjord intérieur, au nord-est de Horten. Elle appartient, depuis 1933, à la société Oslofjordens Friluftsråd, important propriétaire foncier de zone récréative Réserve naturelle La réserve naturelle de Mølen a été créée en 1977 pour la préservation des forêts de feuillus, des prés salés et des colonies d'oiseaux marins. Une colonie de phoques communs vit sur Tofteholmen, Ranvikholmen et Mølen. Voir aussi Ressource relative à la géographie : Sentralt stadnamnregister Notes et références Liens internes Liste des îles de Norvège Portail de la Norvège Portail des îles
ГЕС Naddvik

ГЕС Naddvik — гідроелектростанція на півдні Норвегії, за півтори сотні кілометрів на північний схід від Бергена. Використовує ресурс зі сточища кількох річок, що впадають у Ardalsfjorden — найсхіднішу затоку найбільшого норвезького фіорду Согнефіорд. Найвіддаленіший водозабір станції знаходиться у сховищі Berdalsvatn на річці Berdalselvi, правій притоці Steigeelvi (Fossdola), яка впадає зі сходу в озеро Ardalsvatnet (належить до річково-озерного ланцюжка Ardalvassdraget та дренується до Ardalsdfjorden через коротку протоку Haereidselvi). Berdalsvatn утримується кам'яно-накидною греблею та має площу 1,22 км2, що при регулюванні в діапазоні від 1004 до 1060 метрів НРМ забезпечує корисний об'єм у 45 млн м3. Можливо також відзначити, що вище по течії Berdalselvi розташовується водосховище Viervatnet, яке входить до водозбірної системи значно потужнішої ГЕС Tyin, при цьому деривація з резервуарів здійснюється у різних напрямках — для станції Tyin на північ, а для ГЕС Naddvik на південний захід. Після виходу з Berdalsvatn дериваційний тунель довжиною понад 12 км прямує по правобережжю Steigeelvi, де отримує поповнення з водозаборів на струмках Elv fra Jonsvatnet та Bekk fra Berdalseken Nord, а також від насосної станції Fossdal (потужність 3,5 МВт, споживає 6,2 млн кВт·год електроенергії на рік). Остання провадить підкачку води з озера Fossdalsvatn (рівень у діапазоні від 922 до 928 метрів НРМ) в середній течії Steigeelvi, куди по тунелю завдовжки майже 2 км надходить додатковий ресурс з її лівої притоки Avdola. Отримавши поповнення з верхів'я Steigeelvi та перетнувши водорозділ, тунель виходить в долину Nisetelvi, котра впадає з півдня у згаданий вище Ardalsdfjorden. Тут він захоплює ресурс із водозабору на цій річці та завершується малою ГЕС Нісет (5 МВт), розташованою на березі сховища Riskalsvatnet. Кам'яно-накидна гребля, що перекриває Nisetelvi, забезпечує коливання рівня поверхні в Riskalsvatnet від 945 до 980 метрів НРМ, що при площі сховища у 1,31 км2 доводить загальний об'єм резервуарів системи до 76 млн м3. Від Riskalsvatnet починається підвідний дериваційний тунель ГЕС Naddvik завдовжки майже 7 км, який прямує по лівобережжю Nisetelvi, отримуючи поповнення з її приток Elv fra Dyrebottvatnet, Elv fra Blasarbaten та Veideholen. До розташованого на останній озера Storevatnet (рівень поверхні 1012 метрів НРМ) через водовід довжиною 2 км подає ресурс насосна станція Viervatn. Цей об'єкт потужність 1,2 МВт, який споживає 2,1 млн кВт·год електроенергії на рік, працює на однойменному озера з рівнем поверхні на позначці 956 метрів НРМ, котре знаходиться на річці Sagelvi (впадає в Ardalsdfjorden далі на захід від Nisetelvi). Машинний зал обладнаний однією турбіною типу Пелтон потужністю 112 МВт, яка при напорі у 963 метри забезпечує виробництво 433 млн кВт·год електроенергії на рік. Відпрацьована вода по відвідному тунелю завдовжки майже 2 км прямує до Ardalsdfjorden, потрапляючи в нього трохи західніше устя Nisetelvi. Примітки