NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Національна сцена

Національна сцена (Den Nationale Scene) — найстаріший норвезький театр, розташований в Бергені. Перед театром розташовані пам'ятники драматургам Б'єрнстьєрне Б'єрнсону та Нордалу Грігу. Історія Театр було відкрито в 1850 році композитором та скрипалем Оле Буллем, засновником трупи Норвезький театр (Det Norske Theater), яка в 1863 році припинила свої існування з економічних причин. За час існування театру Булл запросив на роботу тоді ще невідомого Генріка Ібсена, який з 1851 до 1857 років був у театрі режисером та оформлювачем сцени. Після Ібсена художнім керівником театру став Б'єрнстьєрне Б'єрнсон (1857—1859). У 1876 році було засновано фундацію Національна сцена й робота театру відновилася. У 1895 році спеціальним комітетом було прийнято рішення про спорудження нового приміщення, яке відкрилося для публіки 19 лютого 1909 року. Архітектором нового театру був Ейнар Оскар Шоу. У 1940 році бомба сильно пошкодила будівлю театру, проте після численних реставрацій театр діє тут й до сьогодні. З 1993 року приміщення театру одержало статус пам'ятки історії й архітектури. У театрі працюють 150 осіб, з яких 40 акторів. Великий зал театру (Store Scenen) вміщає 450 глядачів. Театр дає понад 550 вистав на рік. Література Asbjørn Aarseth, Den Nationale Scene 1901-31, Oslo: Gyldendal, 1969. Knut Nygaard / Eiliv Eide, Den Nationale Scene 1931—1976, Oslo: Gyldendal, 1977. ISBN 82-05-10827-7 Примітки Посилання Офіційна сторінка театру
Breviksbroen

Breviksbrua er en hængebro over mundingen af Frierfjorden mellem kommunerne Bamble og Porsgrunn i Vestfold og Telemark fylke i Norge. På vestsiden, i Bamble, ligger Stathelle, og på østsiden ligger Brevik i Porsgrunn. Broen er 677 meter lang, og hovedspændet er 272 meter. Broen har en gennemsejlingshøjde på 45 meter. Breviksbroen blev åbnet i 1962, og var en del af E18 frem til 1996, da den ny E18 blev taget i brug og ført over den nye Grenlandsbroen lidt længere inde i fjorden. I dag er Breviksbroen en del af riksvei 354. Sammen med Grenlandsbroen blev Breviksbrua i 2002 foreslået fredet i en fredningsplan for veje, broer og vejrelaterede kulturminder. Rigsantikvaren fredede de to broer 17. april 2008. Eksterne henvisninger Breviksbroen på Riksantikvarens hjemmeside kulturminnesok.no Breviksbrua på broer.no
Breviksbrua

Breviksbrua („Breviksbrücke“) ist eine Brücke über der Mündung des Frierfjord zwischen den norwegischen Kommunen Bamble und Porsgrunn in der Telemark. Die Brücke ist 677 Meter lang. Die Breviksbrücke wurde 1962 eröffnet und war bis 1996 Teil der E 18. Danach wurde die neue E 18 in Betrieb genommen, die über die Grenlandsbrua („Grenlandsbrücke“) verläuft, die etwas weiter im Inneren des Fjordes liegt. Die Breviksbrücke ist heute Bestandteil des Fylkesvei 354. Siehe auch Liste von Brücken in Norwegen
Brevik Bridge

Brevik Bridge (Norwegian: Breviksbrua) is one of two bridges that span the mouth of the Frierfjord. It connects the municipalities of Bamble and Porsgrunn in Telemark county. On the west side, in Bamble, lies the town of Stathelle, while on the east side lies the town of Brevik in Porsgrunn. When the bridge opened in May 1962, it was part of the European route E18 highway. In 1996, the nearby Grenland Bridge (Grenlandsbrua) opened, taking over this role. Today, it is part of national road 354. Protection In 1997, the Norwegian Public Roads Administration and Norwegian Directorate for Cultural Heritage were ordered to prepare a protection plan for state-owned roadworks in Norway. The final report published in 2002, National Protection Plan for Roads, Bridges, and Road-Related Cultural Heritage, recommended that both Brevik Bridge and Grenland Bridge be protected. On April 17, 2008, the Directorate for Cultural Heritage officially protected the bridges' "construction and details" in accordance with the Cultural Heritage Act. 2013 incident On Saturday August 3, 2013, Linn Madelen Bråthen, age 33, was found dead on the shores of Sandøya. The police initially assumed the death was the result of a suicide jump from the Brevik Bridge. Several days later the police announced they had charged a police officer with providing false testimony. CCTV footage of the suspect together with Bråthen walking towards the bridge the night she died caused suspicion. The suspect was eventually charged with first-degree murder as the police thought he had pushed or thrown Bråthen off the bridge. Due to a lack of evidence the charge was changed to leaving Bråthen helpless, which lead to her death. In Lower Telemark district court, the suspect was found guilty and sentenced to 3 years in prison. In the Agder court of appeal he was still found guilty, but the prison time was reduced by 6 months. The suspect tried to get the case heard by the Supreme Court, but they rejected the case. References External links Media related to Brevikbrua at Wikimedia Commons Brevik Bridge at Structurae Breviks bridge on bridge-info.org
Breviksbron

Breviksbron (norska: Breviksbrua) är en hängbro i Telemark fylke i södra Norge, där riksväg 354 korsar Frierfjorden mellan staden Stathelle i Bamble kommun och staden Brevik i Porsgrunns kommun. Den är 677 meter lång och öppnades för trafik 1962. Bron utgjorde från början en del av Europaväg 18 men avlöstes 1996 av Grenlandsbron när E18 fick en ny sträckning längre västerut. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Breviksbron.﻿
Norsk Jernbanemuseum

Norsk Jernbanemuseum er Norges nationale jernbanemuseum. Det er en af verdens ældste jernbanemuseer, der blev etableret i Hamar i 1896. Jernbanemuseet er et offentlig museum drevet af Jernbaneverket og rummer en unik samling fra norsk jernbanehistorie. På museet finder man blandt andet Norges ældste stationsbygning, der oprindeligt blev opført på Kløfta Station i forbindelse med åbningen af Norges første jernbane, Hovedbanen, i 1854. De forskellige remiser og haller rummer en historisk samling af lokomotiver og vogne lige fra de norske jernbaners første tid. Samlinger I museets hovedbygning er der udstillet genstande, modeller og illustrationer fra norsk jernbanehistorie, men der benyttes også moderne formidlingsformer som filmvisning, videospil, animationsfilm, rejseplanlægger og jernbanemusik. Dertil kommer så forskelligt jernbanemateriel. Overfor hovedbygningen ligger museumsparken, der kun har åbent om sommeren. Her er der udstillet lokomotiver og vogne i både haller og udendørs. Blandt andet er et af Norges største damplokomotiver, Dovregubben, kongelige salonvogne og andet historisk materiel udstillet her. Museumsparken er desuden forsynet med spor, signaler, stationsbygninger, lokomotivremise, åben spisevogn til brug for publikum, Narvesens første aviskiosk og banevogterbolig. Desuden kører det smalsporede veterantog "Tertitten" og minitoget "Knertitten" på museumsområdet i sommersæsonen. Jernbanemuseet har også et stort jernbanerelateret bibliotek og en rig fotosamling. Biblioteket er et specialbibliotek for norsk jernbanevirksomhed samt kultur. Fotosamlingen omfatter et stort antal billeder fra omkring 1860 og frem til i dag. Samlingen dokumenterer anlæg og drift af jernbanerne i Norge, og billederne er taget af mange forskellige fotografer, både professionelle, jernbanemedarbejdere og privatpersoner. I midten af 1990'erne blev museet forbundet med Dovrebanen med et sidespor langs med Birkebeinervegen for transport af materiel til og fra museet, efter at Norcems sidespor fra 1959 blev forlænget. Litteratur Norsk jernbanemuseum (1998). Norsk jernbanemuseum: introduksjon til museet. Hamar: Jernbaneverket, Norsk jernbanemuseum. Eksterne henvisninger Norsk Jernbanemuseum Arkiveret 18. september 2016 hos Wayback Machine
Norwegian Railway Museum

The Norwegian Railway Museum (Norwegian: Norsk Jernbanemuseum) is located at Hamar in Innlandet county, Norway. It is Norway's national railway museum. History Established in 1896, until 1912 the collection was housed on the second floor of the Hamar Station. The museum is now located at the museum park at Martodden by Lake Mjøsa. The museum and has a unique collection relating to Norwegian railway history. The collection includes several of Norway's oldest station building which have been relocated to the park. The museum also has locomotives and carriages dating back to the very earliest days of the railway in Norway. Locomotive and carriages are displayed indoors and outdoors. They include one of Norway's largest steam locomotives - known as Dovregubben - and carriages which were part of the Norwegian Royal Train. The museum park is laid out with tracks, signals, locomotive halls, working restaurant car which is open to the public and Narvesen newspaper kiosk. Two trains run on the museum grounds during the summer: "Tertitten" (narrow gauge train) and "Knertitten" (mini train). Exhibits in the new museum building include objects, models and illustrations relating to Norwegian railway history, as well as video displays, games, animations and railway music. Open-air exhibits are only open during the summer. The museum also has a large library and photo collection. The photo collection has a large number of photographs from around 1860 through to today. The photographs are ones taken by professional photographers, railway employees and private individuals. The museum is connected to the Dovre Line by a branch line. Gallery See also History of rail transport in Norway Norwegian Railway Club Rail transport in Norway References Other sources Bjerke, Thor; Holom, Finn (2004) Banedata 2004 (Oslo, Hamar: Norsk Jernbanemuseum & Norsk Jernbaneklubb) ISBN 82-90286-28-7 External links Official website
Noors Spoorwegmuseum

Het Noors Spoorwegmuseum (Noors: Norks Jernbanemuseum) is een museum in de Noorse stad Hamar. Het museum werd gesticht in 1896 en bevindt zich in Martodden aan het Mjøsa-meer. In het museum wordt de geschiedenis belicht van de Noorse spoorwegen. Er zijn treinwagons, materiaal en historische documenten. Externe link Website van het museum
Norweskie Muzeum Kolejowe

Norweskie Muzeum Kolejowe (norw. Norsk Jernbanemuseum) – norweskie muzeum kolei zlokalizowane w Hamar. Położenie i ekspozycja Ekspozycja składa się z dwóch części: wystawy w budynku (wewnątrz m.in. biblioteka z literaturą kolejową i fotografiami) i parku kolejowego z odcinkami czynnych torowisk. W okresie letnim w parku kursuje skład wąskotorowy. Całość znajduje się w zachodniej części miasta, nad jeziorem Mjøsa. Historia Od 1896 muzeum dokumentuje historię kolei w Norwegii i jej rolę w społeczeństwie na przestrzeni lat. Muzeum zostało założone przez byłych pracowników kolei jako placówka prywatna. Należy do najstarszych muzeów kolejowych świata. Początkowa skromna kolekcja obejmowała fotografie, ilustracje i rysunki techniczne. W latach 1896–1912 znajdowała się na drugim piętrze dworca kolejowego w Hamar. W latach 1912–1930 ekspozycja pozostawała niedostępna, a eksponaty umieszczono w magazynie. W 1930 placówkę przebudowano na wzór skansenu we wschodniej części miasta, z kilkoma starszymi budynkami dworcowymi i krótkim odcinkiem toru. Miejsce to znajdowało się daleko od działającej linii kolejowej (Dovrebanen), a przenoszenie ciężkich eksponatów okazało się kosztowne i trudne. Kolekcja stopniowo powiększała się i pod koniec lat 40. XX wieku władze miejskie zaczęły szukać nowej lokalizacji. Muzeum zostało przeniesione do obecnej lokalizacji w parku muzealnym nad jeziorem Mjøsa, a otwarcie zbiegło się z sześćdziesiątą rocznicą otwarcia placówki (1956). Muzeum składało się z nowego budynku głównego z halą wystawienniczą i parku na zewnątrz z torowiskami, urządzeniami sygnałowymi i oryginalnym wyposażeniem budynków stacyjnych. Od 1962 w ofercie dla zwiedzających znajdują się przejazdy wąskotorowym pociągiem parowym. 1 grudnia 1996 muzeum zmieniło nazwę z NSB Jernbanemuseet na Norsk Jernbanemuseum, co było związane ze zmianami na kolejach norweskich. Nazwa Norsk Jernbanemuseum obowiązywała również w latach 1896-1946. Pod koniec lat 80. muzeum po raz kolejny stało się zbyt małe i poszukiwano w związku z tym nowej lokalizacji lub dodatkowej przestrzeni ekspozycyjnej. W rezultacie Norweskie Koleje Państwowe (NSB) zakupiły grunty na północ od obecnego parku muzealnego. Część tę otwarto w 2003. Galeria Przypisy
Норвежский железнодорожный музей

Норвежский железнодорожный музей (норв. Norsk Jernbanemuseum) — национальный музей железнодорожного транспорта Норвегии, расположенный у озера Мьёсы недалеко от г. Хамар. Находится в ведении Норвежской национальной железнодорожной администрации. Основан в 1896 году в городе Хамар, однако в 1954 г. перенесён к Мьёсе. В музее представлено собрание старых станционных зданий, локомотивов и вагонов первых лет существования железной дороги в Норвегии. Музей также имеет большую библиотеку железнодорожной литературы и богатую коллекцию фотографий железных дорог, сделанных как профессионалами, так и любителями. В новом здании музея, открытом только в летние месяцы, представлены видео-экспонаты, компьютерные симуляторы, анимационные фильмы. В летний сезон в музее действует узкоколейная железная дорога. Экспонаты Паровозы: NSB 7 Тепловозы: NSB Di 2 Электровозы: NSB El 1, NSB El 7 Примечания Ссылки Сайт музея (норв.) (англ.) (нем.)
Norsk Jernbanemuseum

Norsk Jernbanemuseum ligger i Hamar och är Norges nationella järnvägsmuseum. Det öppnade 1896 och är ett av de äldsta järnvägsmuseerna i världen. Museet är statligt och drivs av Jernbanedirektoratet, det har en unik samling från norsk järnvägshistoria. Inne på museiområdet finns Norges äldsta stationsbyggnad, Kløften stasjon. Lok- och vagnhallarna innehåller en historisk samling lok och vagnar ända från järnvägens tidigaste stadium i Norge. Inomhusutställningen omfattar objekt. modeller och illustrationer från norsk järnvägshistoria samt moderna förmedlingsformer som videovisning, datorspel, animerade filmer, reseplanerare och järnvägsmusik. Lok och vagnar finns utställda både i hallar och utomhus i museiparken. Bland annat Norges största ånglok, Dovregubben, samt kungavagnar och annat historiskt material. Museiparken är anlagd med räls, signaler, stationsbyggnader, lokhall, öppen restaurangvagn för besökarna samt baracker för banpersonal. Utomhusutställningen är enbart öppen sommartid. Jernbanemuseet har även specialbibliotek för norsk järnvägsverksamhet och kultur. Det finns en omfattande fotosamling med bilder från omkring 1860 fram till idag, samlingen dokumenterar järnvägens utveckling och drift i Norge och bilderna är tagna av professionella fotografer, järnvägsanställda och privatpersoner. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från norska Wikipedia (bokmål/riksmål), tidigare version. Externa länkar Norsk Jernbanemuseums webbplats (bokmål)
Норвезький залізничний музей

Норвезький залізничний музей (норв. Norsk Jernbanemuseum) — національний музей залізничного транспорту Норвегії, розташований у Мьєсі неподалік від м. Гамар. Перебуває у віданні Норвезької національної залізничної адміністрації. Заснований в 1896 році в Гамарі, проте в 1954 р. перенесений до Мьєсе. У музеї представлені збори старих станційних будівель, локомотивів і вагонів перших років існування залізниці в Норвегії. Музей також має велику бібліотеку залізничної літератури і багату колекцію фотографій залізниць, зроблені як професіоналами, так і аматорами. У новій будівлі музею, відкритій тільки в літні місяці, представлені відео-експонати, комп'ютерні симулятори, анімаційні фільми. Влітку у музеї діє вузькоколійна залізниця. Експонати Паровози: NSB 7 Тепловози: NSB Di 2 Електровози: NSB El 1, NSB El 7 Примітки Посилання Сайт музею [Архівовано 18 вересня 2016 у Wayback Machine.]
ГЕС Adamselv

ГЕС Adamselv — гідроелектростанція на півночі Норвегії за 115 км на південний схід від Гаммерфеста. Використовує ресурс зі сточища річок Attanjokha та Friarfjordelv, які впадають у затоки Лаксе-фіорду (Баренцове море). У межах проекту вирішили організувати деривацію з озера Muorahisjávri (Krokvatna), де бере початок Attanjokha, до розташованого північніше Store Måsevatn, яке дренується через Friarfjordelv. Для цього від Muorahisjávri проклали канал довжиною 1,2 км до озера Gahpatjavri (Gabbatvatn), яке з'єднувалось короткою протокою з Sieidejarvi (Offervatn), звідки в свою чергу починалась протока до Store Masevatn. При цьому на виході з Muorahisjávri та Sieidejarvi звели греблі, котрі дозволили перетворити всі три озера у спільно регульовану водойму з припустимим коливанням рівня води між позначками 208/209,6 та 212,7/213 метрів НРМ (для окремих складових показники трохи відрізняються, відображаючи ухил у створеному водотоці від Muorahisjávri через Gahpatjavri до Sieidejarvi). Головним сховищем проекту є Store Måsvatn, на виході з якого Friarfjordelv спорудили греблю висотою 27 метрів. Разом зі ще кількома допоміжними спорудами, котрі закрили сідловини на південно-західній, південній та східній стороні озера, вона утримує водойму з площею поверхні 13 км2 та можливим коливанням рівня поверхні в операційному режимі між позначками 175 та 207 метрів НРМ. Об'єм сховища при цьому становить 183 млн м3, а загальний об'єм всіх резервуарів дериваційної схеми — 398,7 млн м3. З метою залучення в роботу станції додаткового ресурсу організували забір: - у лівобережній частині сточища Attanjokha, для чого проклали тунелі між річками Vazzejohka і Gaissavuolesjohka (нижче по течії зливаються та впадають у Attanjokha) та від Gaissavuolesjohka до озера Deardnojavri. Останнє природним шляхом дренувалось ще однією лівою притокою Attanjokha, котру за кілька кілометрів після виходу з Deardnojavri перекрили греблею. Створений нею підпір дозволив організувати передачу ресурсу через водорозділ до розташованого поблизу Muorahisjávri; - у правобережній частині сточища Attanjokha з озера Lille Måsevatn (Uhca Sopmir), яке лежить майже впритул до головного сховища системи. В цьому випадку потрібно було спорудити насосну станцію, яка забезпечує підйом на 34 метри, та водовід довжиною 1,18 км. Зі сховища Store Måsevatn ресурс подається на північний захід до розташованого за понад п'ять кілометрів машинного залу, облаштованого у прибережному гірському масиві між устями Attanjokha та Friarfjordelv. Тут у 1973 році запустили дві турбіни типу Френсіс потужністю по 25 МВт, які при напорі у 208 метрів забезпечують виробництво 199 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода по відвідному тунелю потрапляє у затоку Garnvika. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованих на роботу під напругою 132 кВ та 66 кВ. Примітки
Akrobaten

Akrobaten (deutsch der Akrobat) ist eine Fußgängerbrücke in der norwegischen Hauptstadt Oslo, die Grønland mit Bjørvika verbindet. Die 206 Meter lange Brücke wurde im April 2011 offiziell eröffnet. Lage Die Fußgängerbrücke führt vom Platz Annette Thommessens plass an der Straße Schweigaards gate in Richtung Südwesten über die Gleise des Bahnhofs Oslo Sentralstasjon (Oslo S) zur Dronning Eufemias gate. In diesem Abschnitt der Dronning Eufemias gate befinden sich die Gebäude der Hochhausreihe Barcode. Geschichte und Beschreibung Als Architekturbüro für die Fachwerkbrücke war L2 Arkitekter im Auftrag von Bjørvika Infrastruktur im Einsatz. Die Brücke ist insgesamt 206 Meter lang, sechs Meter breit und hat eine Hauptspannweite von 67 Metern. Im Gleisbereich ist sie mit vier Stahlsäulen in Form einer Sieben am Boden befestigt. Die Säulen halten das stählerne Fachwerk, an dem der begehbare Teil der Brücke aufgehängt ist. An den Seiten der Brücke wurde ein Geländer aus Glas angebracht. Aufgrund der Konstruktionsweise erhielt die Brücke den Namen „Akrobaten“ (deutsch der Akrobat). Andere Vorschläge waren „Flygende hollender“ (deutsch Fliegender Holländer) und „Barcodebrua“ (deutsch Barcodebrücke). Nachts wird die Brücke farbig beleuchtet. Die offizielle Eröffnung der Brücke erfolgte am 9. April 2011. Im Jahr 2012 wurde die Brücke beim European Award for Steel Bridges in der Kategorie der Fußgänger- und Radbrücken ausgezeichnet. Im Sommer 2014 wurde mit dem Bau einer Treppe und eines Aufzugs von einem Bahnsteig des Bahnhofs Oslo S zur Brücke begonnen. Das Projekt wurde im Sommer 2015 abgeschlossen, seitdem ist die Brücke sowohl von ihrem nördlichen und südlichen Ende als auch vom Bahnhof aus erreichbar. Weblinks Akrobaten im Oslo byleksikon (norwegisch) Akrobaten bei Visit Oslo Einzelnachweise
Aksdal Church

Aksdal Church (Norwegian: Aksdal kyrkje) is a parish church of the Church of Norway in Tysvær Municipality, Rogaland county, Norway. The church is located in the village of Aksdal and it is one of the two churches for the Førresfjorden parish, which is part of the Haugaland prosti (deanery) in the Diocese of Stavanger. The red brick church was built in a long church style in 1995 using designs by architect Stein Jarle Helgeland. It seats about 450 people. The church, which cost about 21.3 million kr to build, was consecrated on 27 August 1995. See also List of churches in Rogaland References
Alby gård

Alby gård is the oldest farm on Jeløya in Moss, Norway. The farm has roots back to early Viking Age. The main building was given its present shape after a fire in 1866, and in 1963 the municipality bought the farm of the last private owner, shipowner Biørn Biørnstad. Today, Galleri F 15 rents the main building, while the stabburet can be used by the county governor such as Jeløy Naturhus, and the land is leased away. Jeløy is also a special area with unique nature. The Søre Jeløy landscape conservation area was created in 1983, and helps to preserve the historic characteristic of the landscape. Park and facilities The park at Alby consists of a lawn with fruit and acacia trees. The park is designed such that visitors will feel like being at a beach by having a hidden field below which lies between the park and the sea. Hiking area The forest that lies by Alby is a popular hiking area. There are paths that make the area easily accessible. The paths are also for the disabled. In the forest, Rødsåsen is where people can see the ski jumping hill in Holmenkollen on clear days. References External links Galleri F15 Alby gård on kulturminnesok.no, a website by the Directorate for Cultural Heritage
Alby gård

Alby gård est la plus ancienne ferme de l'ile de Jeløya dans la municipalité de Moss du comté d'Østfold, en Norvège. Historique La ferme remonte au début de l'ère viking. Le bâtiment principal a reçu sa forme actuelle après un incendie en 1866, et en 1963 la municipalité a acheté la ferme du dernier propriétaire privé, l'armateur Biørn Biørnstad. Aujourd'hui, Galleri F 15 loue le bâtiment principal comme Galerie d'art de promotion de l'Art contemporain. Le stabburet peut être utilisé par le gouverneur du comté en tant que Jeløy Naturhus, et le terrain peut être loué. Jeløya est également une zone spéciale avec une nature unique. La Zone de conservation du paysage de Søndre Jeløy a été créée en 1983 et contribue à préserver la caractéristique historique du paysage. Parc Le parc d'Alby se compose d'une pelouse avec des arbres fruitiers et des acacias. Le parc est conçu de manière que les visiteurs aient l'impression d'être à la plage en ayant un champ caché en dessous qui se situe entre le parc et la mer. Zone de randonnée La forêt qui se trouve près d'Alby est une zone de randonnée populaire. Il y a des chemins qui rendent la zone facilement accessible. Les chemins sont également pour les handicapés. Dans la forêt, Rødsåsen (réserve naturelle de Rødsåsen) est l'endroit où les gens peuvent voir Holmenkollen du Tremplin de saut à ski par temps clair. Voir aussi Notes et références Portail de la Norvège
Alekseevøya

Aleksejevøya, ou Alekseevøya, est une île du Svalbard située au nord de l'île Barentsøya. Seuls quelques mètres la séparent de celle-ci. L'île fait partie de la Réserve naturelle de Søraust-Svalbard. Liens externes Ressource relative à la géographie : Norsk Polarinstitutt Portail des îles Portail de la Norvège Portail de l’Arctique
Alpini Island

Alpini Island (Norwegian: Alpiniøya) is an island in the Svalbard archipelago, north of Orvin Land in Nordaustlandet. It is located off the headland Bergströmodden, at the mouth of Finn Malmgren Fjord. The island is named after the Italian military corps Alpini, due to a visit to the island in 1928 by an expedition leader and captain of an Alpini regiment, Gennaro Sora. References