NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Muzeum historyczne w Oslo

Muzeum historyczne w Oslo – ekspozycja muzealna w Oslo przy ulicy Fredriksgate 2, jedna z placówek Kulturhistorisk museum w Oslo. Muzeum historyczne w Oslo zostało otwarte w 1904 roku, w trzypiętrowym budynku zaprojektowanym w stylu art noveau przez Henrika Bulla. Zbiory Muzeum zawiera eksponaty historyczne od najstarszej działalności ludzkiej z terenów Norwegii, po okres wikingów i późnego średniowiecza, jak i ekspozycje dotyczące historii starożytnego Egiptu, Ameryki, Afryki oraz Dalekiego Wschodu. Do najcenniejszych zbiorów zalicza się ekspozycję Gabinetu Monet zawierającą grosz Olafa Świętego z 1015 roku oraz monetę z pierwszym norweskim herbem z czasów Haakona V. W kolekcji znajdują się jedne z najlżejszych monet świata, jak i srebrne monety o wadze przekraczającej 100 gramów. Kolekcja dotycząca epoki wikingów zawiera dużą liczbę broni, narzędzi, ozdób oraz najlepiej zachowany na świecie hełm wikiński, tzw. hełm z Gjermundbu. Ozdobą kolekcji Od epoki lodowej do chrześcijaństwa jest Miecz Snartemo z ok. 500 roku n.e., jedno z najbogatszych znalezisk z wczesnej epoki żelaza. Kolekcja średniowieczna zawiera m.in. bogato zdobione drewniane portale kościelne, rzeźby świętych, przedmioty życia codziennego oraz trzy kamienie runiczne, tzw. kamień z Tune, kamień z Dynna i kamień z Alstad z wyrytymi inskrypcjami w alfabecie runicznym. Skromną ekspozycję dotyczącą starożytnego Egiptu wzbogacają mumie, m.in. mumia Dismutenibtes, córki strażnika świątynnego, które zostały przekazane muzeum przez Oskara II. Stałą ekspozycją Muzeum historycznego w Oslo jest wystawa Daleki Wschód, na której prezentowane są dzieła sztuki oraz rzemiosła z Japonii, Korei, Tybetu oraz Chin, m.in. jedwabne stroje, maski teatralne, trony, zbroje i miecze samurajskie. Udostępnianie Muzeum czynne jest: w okresie od 1 maja do 30 września: godzina 9.00-18.00; w okresie od 1 października do 30 kwietnia: godzina 10.00-16.00. Linki zewnętrzne Strona internetowa Muzeum Historii Kultury w Oslo w języku angielskim
Kulturhistorisk museum

Kulturhistorisk museum (KHM) är en museiverksamhet vid universitetet i Oslo. Verksamheten tillkom 1999 under namnet Universitetets kulturhistoriske museer då Oldsaksamlingen (med Vikingskipshuset, Myntkabinettet och Etnografisk museum) slogs samman till en organisation. 2004 ändrades namnet till Kulturhistorisk museum. Museet håller bland annat till i Historisk museum på Tullinlökka, samt på Frederiksgate 3 och St. Olavs gate 29 i Oslo. Vikingskipshuset ligger på Bygdøy i Oslo. Externa länkar Kulturhistorisk museum, Universitetet i Oslo
Історичний музей (Осло)

Історичний музей Осло (норв. Historisc Museum) — історичний музей університету Осло, присвячений місцевій історії Норвегії. Колекція Основу колекції музею становлять експонати з доісторичної епохи, кам'яної та залізної доби, зібрання єгипетських мумій, знахідки часів вікінгів, шедеври середньовіччя. Галерея Примітки Посилання KHM Official website [Архівовано 31 травня 2012 у Wayback Machine.] Hoen Viking Age Gold Treasure [Архівовано 1 лютого 2020 у Wayback Machine.]
Kjellers flygplats

Kjellers flygplats (norska: Kjeller lufthavn) är en militär och privat flygplats belägen norr om Lillestrøm i Norge. Flygplatsen var Norges första flygplats och den första starten gjordes den 21 september 1912. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från norska Wikipedia (bokmål/riksmål), Kjeller flyplass, 2 oktober 2009.
Rosenkrantztårnet

Rosenkrantztårnet er et tårn i Bergen, Norge. Det er en del af fæstningsanlægget Bergenhus. Tårnet er opkaldt efter Erik Ottesen Rosenkrantz, som var lensherre på Bergenhus i årene 1559-68. Han foranledigede omfattende byggearbejder på tårnet. Tårnets historie er imidlertid ældre, idet to ældre anlæg er indbygget i tårnet. Det ældste er kong Magnus Lagabøters kastel, som er en mindre fæstning fra omkring 1270. Det andet anlæg er Jørgen Hanssøns værk fra omkring 1520. Dette har ført til, at tårnet har forskudte etager. Med sin strategiske placering i sydfløjen har tårnet været en hjørnesten i borgsystemet på Bergenhus. Eksterne henvisninger Rosenkrantztårnet på Riksantikvarens hjemmeside kulturminnesok.no Kulturnett, informasjon om Rosenkranztårnet Arkiveret 7. november 2005 hos Wayback Machine Bergenskartet.no: Artikkel om fangehullet i Rosenkranztårnet Arkiveret 7. juli 2007 hos Wayback Machine
Rosenkrantztårnet

Rosenkrantztårnet (Noors voor "de Rosenkrantztoren") is een 16e-eeuwse vestingtoren in de vesting Bergenhus in de Noorse stad Bergen. Het wordt gezien als het belangrijkste renaissance-bouwwerk van Noorwegen. De stenen toren omvat delen van oudere bouwwerken, waaronder het middeleeuwse kasteel van koning Magnus Lagabøte (Magnus Lagabøtes kastell) uit de jaren 1270. Dit "kasteel aan de zee" was een onderdeel van het Noorse koninklijke hof in wat nu de vesting Bergenhus is. Het kasteel had drie etages en een kelder. Het bevatte een kapel en, op de bovenste etage, het slaapvertrek van de koning. In de periode 1516-1523 werd het middeleeuws kasteel verbouwd en vergroot door de Deense gouverneur Jørgen Hanssøn, en in de jaren 1560 werd het kasteel verder vergroot en gemoderniseerd in opdracht van gouverneur Erik Rosenkrantz. Er werden onder meer nieuwe etages en een wenteltrap toegevoegd. Het nieuwe gebouw omvatte een kerker, de gouverneursvertrekken op de derde etage en (op de bovenste etage) kanonnen. De derde etage, door Rosenkrantz flink uitgebreid, werd ook wel de "koningszaal" genoemd. Waarschijnlijk gebruikte koning Christiaan IV deze vertrekken tijdens zijn verblijven in Bergen. De kanonnen op de bovenste etages werden gebruikt tijdens de Slag in de Baai van Bergen in 1665. In de jaren 1740 werd Rozenkrantztårnet in gebruik genomen als kruitmagazijn, een functie die de toren behield tot de jaren 1930, toen het gebouw geopend werd voor het publiek. Op 20 april 1944 ontplofte een Nederlands schip met 120 ton ammunitie aan boord in de baai Vågen. Hierbij raakte Rosenkrantztårnet zwaar beschadigd. Een restauratie volgde onder leiding van de Noorse architect en archeoloog Gerhard Fischer. Hierbij werden de onderste drie etages in middeleeuwse staat teruggebracht (waaronder de kerker en de kapel van Magnus Lagabøte), terwijl de bovenste etages in 16e-eeuwse staat werden teruggebracht. De toren werd in 1966 heropend. In 1995 werd het gebouw door de Noorse overheid aangewezen als rijksmonument. Rosenkrantztårnet wordt nu beheerd door Bymuseet i Bergen, een museum ontstaan uit een samenvoeging in 2005 van een aantal kleinere musea en monumenten in Bergen.
Frederik Wilhelm Stabell

Frederik Wilhelm Stabell (25 May 1763 – 2 June 1836) was a Norwegian military officer and politician. He was a member of the Norwegian Constituent Assembly in 1814, and ended his military career with the rank of general. Personal life Stabell was born in the parish Hole, Ringerike, as the son of holzførster Lars Bastian Stabell and Lucie Marie Bruenech. He married Helene Voigt in 1792. He died in Christiania in 1836. Military career Stabell served in the Infantry Regiment of Southern Norway from 1777, and studied at the Norwegian Military Academy in Christiania (Norwegian: Den frie mathematiske Skole) from 1780 to 1783. After a period out of the military, he resumed his military career, first as a non-commissioned officer at the Sleswick Infantry Regiment. From 1786 he served at the Kongsberg Infantry Company, which was incorporated in the newly formed Norske gevorbne jegerkorps in 1788. He held the rank of Captain from 1791, commanded his own company from 1801, was interim commander of the Søndenfjeldske skiløperbataljon from 1805, and was given the rank of Major in 1807. He was decorated Knight of the Order of Dannebrog in 1808, for his merits at the battle of Trangen and at Jaren during the Dano-Swedish War. From 1809 to 1810 he was interim commander at the Kongsvinger Fortress, and thereafter he served at the Akershusiske skarpskytterregiment, with the rank of Lieutenant Colonel from 1811. During the Swedish-Norwegian War in 1814 he commanded 3,000 troops. He was appointed Colonel and commander of the 2nd Akershusiske Infanteribrigade in 1818, was appointed Major General in 1818, Lieutenant General in 1821, and General in 1833. Political career Stabell represented the Akershusiske skarpskytterregiment and Smaalenenes amt at the Norwegian Constituent Assembly in 1814. References
Frederik Wilhelm Stabell

Frederik Wilhelm Stabell (Hole, 25 maggio 1763 – Christiania, 2 giugno 1836) è stato un politico e generale norvegese. Fu membro dell'Assemblea costituente norvegese nel 1814. Biografia Vita privata Stabell nacque nel comune di Hole, Ringerike, figlio del holzførster Lars Bastian Stabell e di Lucie Marie Bruenech. Sposò Helene Voigt nel 1792 e morì a Christiania nel 1836. Carriera militare Stabell prestò servizio nel reggimento di fanteria della Norvegia meridionale dal 1777 e studiò presso l'Accademia militare norvegese di Christiania (Den frie mathematiske Skole) dal 1780 al 1783. Dopo un periodo passato fuori dall'esercito, riprese la carriera militare come sottufficiale del reggimento di fanteria Sleswick. Dal 1786 fu aggregato alla compagnia Kongsberg, incorporata nel 1788 nel neonato Norske gevorbne jegerkorps. Divenne capitano nel 1791, comandò la propria compagnia a partire dal 1801, fu comandante ad interim del Søndenfjeldske skiløperbataljon dal 1805, e fu promosso maggiore nel 1807. Fu decorato con l'Ordine del Dannebrog nel 1808, grazie ai meriti conquistati nella battaglia di Trangen ed a Jaren, nel corso della guerra danese-svedese del 1808-1809. Dal 1809 al 1810 fu comandante ad interim della fortezza di Kongsvinger e successivamente prestò servizio nel Akershusiske skarpskytterregiment, con il grado di tenente colonnello dal 1811. Durante la guerra svedese-norvegese comandò un corpo di 3.000 unità. Divenne Colonnello e comandante della 2nd Akershusiske Infanteribrigade nel 1818, nominato maggior generale nel 1818, tenente generale nel 1821 e Generale nel 1833. Carriera politica Stabell rappresentava l'Akershusiske skarpskytterregiment e lo Smaalenenes amt presso l'Assemblea Costituente Norvegese nel 1814. Onorificenze Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Frederik Wilhelm Stabell
Frederik Wilhelm Stabell

Frederik Wilhelm Bruenech Stabell, född den 25 maj 1763 i Hole (Ringerike), död den 2 juni 1836 i Kristiania, var en norsk general, adjutant och Serafimerriddare. Biografi Stabell deltog som löjtnant 1788 i fälttåget mot Sverige och 1802 som kapten i den av Wilhelm Jürgensen ledda expeditionen mot de upproriska lærdølerne i Nordre Bergenhus amt. I 1808-09 års krig anförde han som major de lätta trupperna av brigaden Staffeldt i Solør och utmärkte sig i träffningarna vid Trangen och Jaren, varefter han 1809–10 var kommendant i Kongsvinger. Som överstelöjtnant sedan 1811 vid akershusiska skarpskytteregementet representerade han detta 1814 i riksförsamlingen på Eidsvoll, där han tillhörde Herman Wedel-Jarlsbergs parti som var intresserat av en förening med Sverige. Under 1814 års fälttåg förde Stabell befälet över försvarstruppernas högra flygel (2 000 man), som skulle utgöra betäckning för gränsen mellan Enningdalen och Krokfossen, varigenom han kom att ta emot det första anfallet öster om Glomma och senare att skydda brigaderna Staffeldts och Hegermanns reträtt. Därunder ledde han träffningarna vid Kjølen, Rakkestadelva och Trøgstads kyrka. Efter fredsslutet blev Stabell adjutant hos kronprinsen, 1815 chef för generalstaben och 1829 kommenderande general samt fick 1833 generals grad. Övrigt arbete Ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien från 1820. Utmärkelser Riddare av Dannebrogorden – 1808 Riddare av Svärdsorden i briljanter – 1814 Kommendör av Svärdsorden – 1815 Kommendör med stora korset av Svärdsorden – 1823 Riddare och Kommendör av Kungl. Maj:ts Orden (Serafimerorden) – 1835 Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från Nordisk familjebok, Stabell, Fredrik Wilhelm Bruenech, 1904–1926.
Vor Frue Kirke (Trondheim)

For alternative betydninger, se Vor Frue Kirke. (Se også artikler, som begynder med Vor Frue Kirke) Vor Frue Kirke er en stenkirke i Trondheim. Koret og den østlige halvdel af skibet udgør Middelalderens Mariakirke. Sammen med Nidarosdomen er dette den eneste kirke fra middelalderens Trondheim, som har overlevet frem til vore dage. Siden 1400-tallet er kirken blevet omtalt som Vor Frue Kirke. Efter reformationen blev kirken stærkt udvidet mod vest, men murværket i de oprindelige østlige dele er alligevel særdeles godt bevaret. Disse dele udgør den tredjestørste af de bevarede middelalderkirke i Norge. Hvor den tidligere kirkegård lå er der blevet anlagt en park kaldet Tordenskioldsparken. Kilder Eksterne henvisninger Vor Frue Kirke (Trondheim) på Riksantikvarens hjemmeside kulturminnesok.no Aktion "Vår Frue kirke 1207 – 2007" Arkiveret 9. december 2004 hos Wayback Machine Vor Frue menighed Arkiveret 29. april 2009 hos Wayback Machine Adresseavisen: Vor Frue Kirke kan blive hvidkalket igen Arkiveret 7. januar 2008 hos Wayback Machine Adresseavisen: Vor Frue – i byens hjerte Arkiveret 17. marts 2005 hos Wayback Machine Hjemmeside om orglet i Vor Frue Kirke Arkiveret 8. marts 2005 hos Wayback Machine
Iglesia de Nuestra Señora de Trondheim

La iglesia de Nuestra Señora (en noruego, Vår Frue kirke) es un templo luterano construido en piedra que se localiza en el centro de Trondheim, Noruega. Es, además de la catedral de Nidaros, el único templo de la ciudad que data de la Edad Media. Presenta motivos románicos, góticos y neogóticos. Su construcción comenzó hacia 1200, cuando era llamada iglesia de Santa María. Tras la reforma protestante se expandió hacia el occidente, pero los muros originales de la parte oriental permanecen bastante bien conservados, en lo que actualmente corresponde al coro y la parte oriental de la nave. Es la tercera mayor iglesia medieval de Noruega, y en 2004 fue catalogada por el Riksantikvarien entre las doce mayores iglesias de valor nacional, lo que repercutió en mayor protección por parte del Estado. Tras intensos trabajos de varios años, quedó totalmente restaurada en 2007, con motivo de la celebración oficial de su 800 aniversario. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia de Nuestra Señora de Trondheim.
Vår Frue kirke, Trondheim

Vor Frue Kirke är en stenkyrka i Trondheim. Koret och östra hälften av långskeppet utgörs av den medeltida Mariakyrkan. Utöver Nidarosdomen är detta den enda kyrkan från medeltidsstaden som har överlevt fram till våra dagar. Sedan 1400-talet har kyrkan omtalats som Vår Frue kirke. Efter reformationen blev kyrkan kraftigt utvidgad åt väster, men murverket i de ursprungliga östliga delarna är mycket välbevarat. Dessa delar utgör den tredje största bevarade medeltidskyrkan i Norge. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från norska Wikipedia (bokmål/riksmål), Vår Frue kirke (Trondheim), 28 september 2009. Externa länkar Aksjon Vår Frue kirke 1207 - 2007 (på norska) Vår Frue menighet (på norska) Adresseavisen: Vår Frue kirke kan bli hvitkalket igjen (på norska) Adresseavisen: Vår Frue - i byens hjerte (på norska) Webbplats om orgeln i Vår Frue kirke (på norska)
Холменколен (шанца)

59.963889, 10.667778 Шанцата Холменколен (на норвежки: Holmenkollbakken) е шанца в Холменколен, Осло, Норвегия. История Първото състезание на шанцата се провежда на 31 януари 1892 г. Пред 20 000 души победителят скача на разстояние от 22,5 метра. До 1904 г. таблата за отскок се състои от клони и сняг. Тогава е заменена от каменна конструкция. През 1914 г. е построена дървена стая, от която скачачите се спускат. През 1927 г. постройката се разпада и през годините до 1930 е построена нова, която е готова за световното първенство същата година. 40-метровата кула е бетонирана през 1939 г. Тогава е направен и първият скок с дължина от 60 метра. Втората световна война прекратява състезанията. На първото състезание след войната присъстват 106 000 зрители. На шанцата се провеждат ски скоковете на олимпийските игри през 1952 г. Тъй като от 1962 г. се провеждат състезания на голяма и малка шанца, за световното първенство през 1966 г. на около 500 метра от шанцата е построена малката шанца Мидстю. Съоръженията са подновени отново за световното първенство през 1982 г. и отново през 1992 г. През 2008 г. шанцата е съборена, за да бъде построена нова, по-модерна. Технически данни Шанцата е с хилсайз HS134 и калкулационна точка 120. Рампата за отскок е защитена от вятър с помощта на ограда с височина около 10 метра, която спира около половината от ветровете. Стадионът разполага с 20 000 седящи места и 10 000 места за правостоящи. Външни препратки Официален уебсайт Източници
Holmenkollbakken

Holmenkollbakken er en skihopbakke i Holmenkollen i Oslo, Norge. Bakken er et kendt vartegn for Oslo, og den er også en af de mest kendte hopbakker i verden. Den første konkurrence i skihop på Holmenkollbakken blev arrangeret 31. januar 1892, med over 10.000 tilskuere. Siden da er bakken blevet udbygget mange gange. Det første hoptårn blev rejst i 1914. Daværende norske kronprins Olav deltog i Holmenkollrennene i 1922 og 1923. Hopkonkurrencen ved Vinter-OL 1952 blev arrangeret i Holmenkollen, og Holmenkollbakken var også arena for VM i 1966 og 1982. Hopbakken blev sidst udbygget i 1992. I dag har bakken et k-punkt på 120 meter (bakkestørrelse 134 meter). Dagens bakkerekord i Holmenkollen er 136 meter, sat af normanden Tommy Ingebrigtsen 25. januar 2006. Bakkerekorden for kvinder har Anette Sagen med 131 meter, også sat 25. januar 2006. Selve tårnet i Holmenkollbakken er 60 meter højt og ligger 417 meter over havet. I bunden af bakken ligger Besserudtjernet om sommeren. Om vinteren tappes vandet ud af den lille sø, og bunden af søen bliver enden af hopbakken. Dagens tilskuerkapacitet i Holmenkollbakken er ca. 30.000. Skimuseet i Holmenkollen har siden 1983 ligget i fjeldet ved siden af hopbakken. Ny bakke I dag er Holmenkollbakken gammeldags og lille, og udsat for vind. Oslo ønskede at arrangere VM i 2011, men i så fald må der bygges en ny Holmenkollbakke + en ny K 90-bakke. Der planlægges nu en stor udbygning af Holmenkollbakken på samme sted som den eksisterende. Der har været ideer fremme om at bygge en overdækket hopbakke for undgå vindproblemmerne, men dette bliver næppe nogen realitet i Holmenkollen, i hvert fald ikke i denne omgang. Bakkerekorder Udvalgte bakkerekorder (kilde: skisprungschanzen-archiv.de): 1892: 21,5 m 1893: 22,0 m 1896: 24,5 m 1909: 31,0 m 1918: 42,0 m 1929: 50,0 m 1939: 62,0 m 1947: 70,0 m 1962: 80,5 m 1968: 91,0 m 1980: 105,0 m 1985: 110,5 m 1994: 126,5 m 1999: 131,0 m 2006: 136,0 m – Tommy Ingebrigtsen, Norge Referencer Eksterne henvisninger Skiforeningen: Holmenkollbakken Arkiveret 30. december 2006 hos Wayback Machine skisprungschanzen-archiv.de om Holmenkollbakken (tysk)
Holmenkollen (trampolino)

Holmenkollen (nome ufficiale in norvegese: Holmenkollbakken, "trampolino di Holmenkollen") è un trampolino situato a Holmenkollen, presso Oslo, in Norvegia. Storia Si tratta del più antico trampolino per il salto con gli sci esistente al mondo. Fu inaugurato il 31 gennaio 1892 come salto naturale sulla collina di Holmenkollen, ma nel tempo è stato via via modificato per migliorare le prestazioni dei saltatori, la capienza di pubblico e la sicurezza. Ospita il Trofeo Holmenkollen, una delle massime competizioni di sci nordico esistenti al mondo. L'impianto ha ospitato le gare di salto con gli sci e di combinata nordica dei VI Giochi olimpici invernali e dei Campionati mondiali di sci nordico del 1930, del 1966, del 1966, del 1982 e del 2011, oltre a numerose tappe della Coppa del Mondo di combinata nordica e della Coppa del Mondo di salto con gli sci. Caratteristiche Dopo la ristrutturazione del 2009 il trampolino ha un punto K 120 (trampolino lungo HS 134); il primato ufficiale di distanza, 144,0 m, è stato stabilito dal norvegese Robert Johansson nel 2019 . Il primato femminile appartiene alla giapponese Sara Takanashi (134 m nel 2013). La torre del trampolino è alta 60 metri e si trova a 417 metri sopra il livello del mare. Quando non è utilizzata per gare sportive, la struttura è aperta ai visitatori, che dalla sua cima possono ammirare il panorama della città di Oslo e del suo arcipelago. La base del trampolino ospita il Museo dello Sci, che illustra l'evoluzione dello sci dalla preistoria ai tempi moderni e dedica ampio spazio alle due edizioni dei Giochi olimpici invernali ospitate dalla Norvegia, nel 1952 a Oslo e nel 1994 a Lillehammer. Note Bibliografia (NO, EN) Organisasjonskomiteen [Comitato organizzatore], VI Olympiske Vinterleke/VI Olympic Winter Games (PDF), Oslo, Kirstes Boktrykkeri, 1952. URL consultato il 9 luglio 2011 (archiviato dall'url originale il 26 agosto 2006). Voci correlate Midtstubakken Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Holmenkollen Collegamenti esterni (EN, NO) Sito ufficiale, su holmenkollen.com. (EN) Holmenkollen, su Structurae. (EN, NO) Museo dello Sci, su skiforeningen.no. URL consultato il 28 giugno 2011 (archiviato dall'url originale il 22 febbraio 2006). (DE) Fotografie del trampolino e del museo, su pausenberger.com. URL consultato il 28 giugno 2011 (archiviato dall'url originale il 13 settembre 2009). (DE, EN, PL) Scheda Skisprungschanzen.com, su skisprungschanzen.com. URL consultato il 28 giugno 2011.
Holmenkollenschans

Holmenkollen is een skischans bij de berg Holmenkollen in Oslo. Hij ligt circa zes kilometer ten noorden van het centrum. Er worden wedstrijden gehouden sinds 1892. Er werden verschillende wereldkampioenschappen en de Olympische Winterspelen 1952 gehouden. Aan de voet ligt sinds 1923 een skimuseum gewijd aan de geschiedenis van de skisport. Het vernieuwde Skimuseet werd in december 2023 geopend door koning Harald V van Noorwegen, 100 jaar na de opening van het museum. Externe links (no) Holmenkollen og Skimuseet (de) Profiel van de Holmenkollenschans op skisprungschanzen.com
Holmenkollbakken

Holmenkollen é uma colina localizada na parte norte de Oslo, a capital da Noruega. A região é muito famosa pela prática de esportes de inverno, em particular pelo trampolim para o salto com esqui e pelas pistas de esqui de fundo. Durante o verão as pistas viram locais para passeios a pé ou a bicicleta. Holmenkollbakken pode ser acessada através da linha de metro de Oslo. É uma das atrações turísticas mais importantes da Noruega, com um milhão de visitantes por ano. Em Holmenkollen são disputadas a cada ano diversas competições nacionais e internacionais de esqui de fundo, salto com esqui, combinado nórdico e biatlo. Em 1952 foi sede das Olimpíadas de Inverno de Oslo. Em 1982 foi sede do Campeonato Mundial de Esqui Nórdico e será novamente sede do evento em 2011. O Trampolim de Holmenkollen O trampolim de Holmenkollen é o mais velho trampolim para salto com esqui do mundo. Inaugurado em 31 de Janeiro de 1892, ele sofreu várias modificações durante os anos para melhorar as condições de salto, segurança e capacidade de público. Até hoje o trampolim foi reconstruído 14 vezes, a última em 1992 nas comemorações do seu centenário. É sede do Troféu Holmenkollen, uma das maiores competições de esqui nórdico do mundo; na primeira edição, em 1892, o combinado nórdico suscitou grande interesse e começou a se difundir nos demais países nórdicos e também na Alemanha e Áustria. O recorde do trampolim é de 136 metros, alcançado em 25 de Janeiro de 2006 pelo norueguês Tommy Ingebrigtsen durante o campeonato nacional. O recorde feminino é de 128 metros da norueguesa Anette Sagen em 12 de Março de 2005. A torre do trampolim tem 60 metros e está a 417 metros acima do nível do mar. Quando não é utilizada para eventos esportivos, a estrutura é aberta a visitação, que do alto podem admirar o panorama da cidade de Oslo. Na base está a sede do Museu do Esqui, que mostra a evolução do esqui e dedica amplo espaço para as duas edições das Olimpíadas de Inverno sediadas pela Noruega em 1952 em Oslo e 1994 em Lillehammer. Referências (em norueguês) Site oficial] (em norueguês) Museu do Esqui (em alemão) Fotos do trampolim e do Museu