NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Nationaltheatret

Nationaltheatret (Théâtre national d'Oslo), à côté de la Scène nationale (Den Nationale Scene) et du Théâtre norvégien (Det Norske Teatretet), est l'un des trois principaux sites des arts du théâtre en Norvège. Le premier directeur du Théâtre national fut Bjørn Bjørnson (en), fils de Bjørnstjerne Bjørnson. L'actuel directeur artistique est Kristian Seltun. Situation Le Théâtre national se situe dans le parc de Studenterlunden («le boisé des étudiants »), bordé au nord par l'avenue Karl Johans gate, par la place Johanne Dybwad et la gare de Nationaltheatret à l'ouest, la rue du Parlement (Stortingsgata) au sud et la rue de l'Université (Universitetsgata) à l'est. Histoire Luttes pour l'emplacement Avant que ne débute la construction du théâtre, de nombreuses discussions ont lieu pendant plusieurs décennies. Les partisans de la construction du théâtre se focalisent sur le parc de Studenterlunden mais rencontrent une farouche opposition de la part de l'université qui, jouissant d'un certain prestige, empêche la construction du théâtre. En 1880, le collège directorial de l'université écrit qu'une assemblée, un château, une université et un théâtre ne pouvaient se trouver ensemble pour des raisons d'harmonie. Mais en 1888, une nouvelle demande de construction est cette fois-ci acceptée. En l'espace de huit ans, la situation a changé : la nouvelle demande est appuyée par Henrik Ibsen et Bjørnstjerne Bjørnson, deux auteurs dramatiques dont le prestige international finissent par avoir raison des protestations de l'université. Construction C'est l'architecte Henrik Bull qui gagne en 1891 le concours organisé pour la construction du théâtre. L'extérieur du bâtiment est fait de granit et de briques jaunes. La première et principale scène (Hovedscenen) est de style néo-rococo. Par la suite trois autres scènes sont construites. Au départ, le théâtre compte 1268 places, aujourd'hui et en partie en raison de la construction de la scène amphithéâtrale Amfiscenen, le nombre de places vient à se réduire à 741. Le théâtre est inauguré le 1er septembre 1899. En 1983, il est classé au patrimoine national. En 2010, le théâtre connaît une baisse des subventions allouées et un plan de multiplication des propriétaires du bâtiment est à l'étude en raison des coûts de rénovation. Sculptures Au-devant de l'entrée principale, se trouvent deux sculptures, œuvres de Stephan Sinding, qui rendent hommage aux deux dramaturges sans qui le théâtre n'aurait probablement pas vu le jour. Directeurs du théâtre Notes et références Liens externes Site officiel Ressources relatives au spectacle : Carthalia European Theatre Architecture Kunstenpunt Ressources relatives à l'architecture : Kulturminne Structurae Ressource relative à la musique : MusicBrainz Voir aussi Articles connexes Architecture en Norvège Portail de la Norvège Portail d'Oslo Portail du théâtre Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Nationaltheatret

Nationaltheatret (het Nationale Theater) is een monumentaal theatergebouw in het centrum van de Noorse hoofdstad Oslo. Samen met Den Nationale Scene en Det norske teatret geldt het als een van de drie belangrijkste theaters in het land. De eerste directeur was Bjørn Bjørnson, zoon van Nobelprijs-winnaar Bjørnstjerne Bjørnson. Beelden bij Nationaltheatret Monument Het gebouw van het Nationaltheater is een kulturminne, monument of cultureel erfgoed en als zodanig opgenomen in de Noorse monumentenlijst onder nummer 86156. Externe links (no) website Nationaltheatret
Teatr Narodowy w Oslo

Teatr Narodowy (norw. Nationaltheatret) w Oslo – jeden z najważniejszych norweskich teatrów dramatycznych. Uroczyste otwarcie nastąpiło 1 września 1899 roku. Budynek, zaprojektowany przez Henrika Bulla, jest usytuowany między pałacem królewskim i parlamentem. Na nowej scenie kontynuowano działalność teatru Christiania założonego w roku 1829. Podczas trzydniowej inauguracji wystawiono fragmenty sztuk Ludviga Holberga, Wroga ludu Henrika Ibsena i Sigurda Jorsalfara Bjørnstjerne Bjørnsona. Początkowo Teatr Narodowy był finansowany ze środków prywatnych i dopiero w roku 1929 państwo udzieliło mu skromnej dotacji. Pierwszym dyrektorem teatru został syn Bjørnstjerne Bjørnsona, Bjørn. Za „złoty wiek” sceny narodowej uchodzą lata dyrekcji Vilhelma Kraga. W 1990 odbył się na scenie teatru pierwszy światowy Festiwal Ibsenowski. W latach 90. XX wieku w teatrze wystawiał, odnosząc sukcesy, polski reżyser Piotr Chołodziński (m.in. Kurka wodna Witkacego). Obecnie teatr prowadzi działalność w czterech jednostkach administracyjnych: Hovedscenen (Scena Główna), Amfiscenen (Amfiteatr), Malersalen (Malarnia), znajdujących się w budynku macierzystym, oraz Torshovteatret (Teatr Torshov) w dzielnicy Torshov. Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona Teatru Narodowego
Nationaltheatret

Nationaltheatret é como é conhecido o Teatro Nacional da Noruega, uma das maiores mais proeminentes casas de espetáculos norueguesas para apresentação das artes dramáticas. O teatro teve sua primeira apresentação em 1 de setembro de 1899, embora tenha suas origens no Christiania Theater, fundado em 1829. Sua temporada anual começa em setembro. Pertencente à iniciativa privada, após a crise de 1929 passou a receber discreta contribuição oficial. É considerado a "casa" de Henrik Ibsen.
Национальный театр (Осло)

Национальный театр (норв. Nationaltheatret) — драматический театр, открытый в столице Норвегии Осло в 1899 году. Наряду с театром Национальная сцена является крупнейшим театральным центром страны. История Театр был открыт в специально для него построенном здании на улице Карла-Юхана. Автор проекта здания театра архитектор Хенрик Булл (норв. Henrik Bull). В 1983 году здание театра было признано объектом культурного наследия. В день открытия 1 сентября играли комедию Людвига Хольберга, на второй день была драма Генрика Ибсена «Враг народа», на третий день — драма Бьёрнсона «Сигурд Злой». На протяжении этих трёх вечеров присутствовали Бьёрнсон и Ибсен, а в первый день в театре также был и король Швеции и Норвегии Оскар II. Театр был основан по частной инициативе и на первых порах существовал исключительно на частные средства. Уже в 1906 году, через год после того, как Норвегия получила независимость от Швеции, театр переживает экономический кризис. На сцене театра ставились лучшие произведения зарубежных и национальных драматургов: «Варавва» Нурдаля Грига (1927), «Наша честь, наше могущество» Нурдаля Грига (1935), «Профессор Мамлок» Вольфа (1935), «Палач» Лагерквиста (1935), «Победа во тьме» Лагерквиста (1939), «Мать» Чапека (1940), «Господь и его слуги» Хьелланна (1955). 9 апреля 1940 года Норвегия была оккупирована фашистской Германией. Во время оккупации Норвегии театр использовался как казарма для размещения гитлеровских солдат. Позднее оккупационные власти заставили поставить несколько спектаклей немецких авторов, а также опер Вагнера и оперетт на немецком языке. В мае 1941 года 6 работников театра попали под подозрение гестапо и были немедленно уволены из театра. 24 мая было арестовано уже 13 человек, их отпустили лишь спустя две недели. 9 октября 1980 года в здании театра произошёл пожар, уничтоживший сцену и сценическое оборудование. Зал театра почти не пострадал, так как вовремя удалось опустить пожарный занавес. Как впоследствии было установлено, причиной пожара стала взорвавшаяся лампа софита. См. также «Lohengrin» — шоколадный батончик, выпускавшийся в 1911— 2019 годах норвежской компанией «Freia», до 1914 года продавался исключительно в Национальном театре Примечания Ссылки Официальный сайт театра (норв.)
Nationaltheatret

För järnvägs- och tunnelbanestationen Nationaltheatret, se Nationaltheatrets station. Nationaltheatret i Oslo är, jämte Den Nationale Scene och Det norske teatret, en av Norges tre viktigaste teaterscener. Den grundades 1899. Historia Byggnaden mellan Karl Johans gate och Stortingsgata, med fasader huvudsakligen av gult tegel och granit, ritades av arkitekten Henrik Bull, som vann en arkitekttävling om uppdraget 1891. Den ursprungliga salongen (Hovedscenen) är inredd i nyrokoko. Senare har ytterligare tre salonger tillkommit i byggnaden: Amfiscenen, Malersalen och Bakscenen. Teatern öppnade den 1 september 1899 och byggnaden är skyddad som kulturminne sedan 1983. Nationaltheatrets förste chef var Bjørn Bjørnson, son till Bjørnstjerne Bjørnson. Nuvarande teaterchef är Kristian Seltun. Den administrativa delen av Torshovteatret ligger under Nationaltheatret. Språklig gränsdragning Traditionellt domineras Nationaltheatrets repertoar av teaterpjäser på bokmål. Det norske teatret har ansetts vara den nynorska dramatikens huvudscen. Denna gränsdragning har med tiden förlorat något av sin aktualitet. 2006 spelades till exempel Jon Fosses stycke Skuggar på Nationaltheatret. Teaterchefer 1899–1907: Bjørn Bjørnson 1908–1911: Vilhelm Krag 1911–1923: Halfdan Christensen 1923–1927: Bjørn Bjørnson 1928–1930: Einar Skavlan 1930–1933: Halfdan Christensen 1933–1934: Anton Rønneberg 1934–1935: Johe. Wiers-Jensen 1935–1941: Axel Otto Normann 1941–1945: Gustav Berg-Jæger 1945–1946: Axel Otto Normann 1946–1960: Knut Hergel 1960–1961: Carl Fredrik Engelstad 1962–1967: Erik Kristen-Johanssen 1967–1978: Arild Brinchmann 1978–1986: Toralv Maurstad 1986–1988: Kjetil Bang-Hansen 1988–1990: Ellen Horn, Ole-Jørgen Nilsen och Sverre Rødahl 1990–1992: Stein Winge 1992–2000: Ellen Horn 2000–2008: Eirik Stubø 2009–2020: Hanne Tømta 2021–: Kristian Seltun Skulpturer utanför Nationaltheatret Referenser Vidare läsning Anton Rønneberg. Nationaltheatret gjennom femti år. Gyldendal 1949 Anton Rønneberg. Nationaltheatret 1949-1974. Gyldendal, 1974 ISBN 82-05-06253-6 Externa länkar Nationaltheatrets webbplats (bokmål)
Hardeland hydroelectric power station

Hardeland hydroelectric power station is a power plant in Etne Municipality in western Norway. The site is owned and operated by Haugaland Kraft. The station uses water from two sets of reservoirs. Hardeland H is a 400 m vertical fall from Løkjelsvatnet, while Hardeland K uses Grindheimsvatnet, Ilsvatnet, Basurde-/Krokavatnet and Hjørnås via a 305 m fall from the Hjørnås lake. Hardeland is connected to the grid with a 22 kV line to Litledalen. The site uses three pelton wheels with 14 MW generators, and average yearly output is 123 GWh. See also References External links Power plants owned and operated by Haugaland Kraft
Hattfjelldal Church

Hattfjelldal Church (Norwegian: Hattfjelldal kirke) is a parish church of the Church of Norway in Hattfjelldal Municipality in Nordland county, Norway, located in the village of Hattfjelldal. It is the main church for the Hattfjelldal parish which is part of the Indre Helgeland prosti (deanery) in the Diocese of Sør-Hålogaland. The white, wooden church was built in a long church style in 1869 using plans drawn up by architect Jakob Nilsen Hagen. It seats some 200 people. History The present church is the third church building on this site. The first small chapel was built in 1727. That one was replaced in 1788 by a larger chapel. The present church was constructed in 1868 on a plot of land a short distance to the north of the old church. The new building was consecrated on 12 August 1869 by Bishop Waldemar Hvoslef. The old church was torn down in 1874. The church was renovated in 1958, led by the architect John Egil Tverdahl. The architect Nils Toft renovated the sacristy in 1966. See also List of churches in Sør-Hålogaland References
Havstein Church

Havstein Church (Norwegian: Havstein kirke) is a parish church of the Church of Norway in Trondheim Municipality in Trøndelag county, Norway. It is located in the Sverresborg area on the western side of the Nidelva river in the city of Trondheim. It is one of the churches for the Sverresborg parish which is part of the Heimdal og Byåsen prosti (deanery) in the Diocese of Nidaros. The gray, stone church was built in a long church style in 1857 and designed by the architects Heinrich Ernst Schirmer and Wilhelm von Hanno. The church seats about 200 people. History Havstein cemetery was consecrated on 14 August 1854 to serve the western part of the city. Soon after, a church was built beside the cemetery. The church was consecrated on 30 November 1857. The church was originally built as an annex for Strinda Church, the main church for the parish. The neo-Gothic, stone church was built in a long church style and designed by the architects Heinrich Ernst Schirmer and Wilhelm von Hanno. The altarpiece was designed in 1863 by sculptor Ole Laulo (1825–1901). In 1900, the original tower on the roof of the nave was removed and a new wooden tower was built on the west side of the building. The tower was designed by architect Erik Selnes. In 1926, a baptismal sacristy was built on the south side and the whole church got a new roof. The stained glass in the church is from 1968 and was made by artist Carsten Lien (1894–1970). Media gallery See also List of churches in Nidaros References External links Havstein kirke website (in Norwegian)
Domkirkeodden (Museum)

Domkirkeodden oder Hedmark Museum ist ein archäologisches Museum und ein Freilichtmuseum in Hamar, Norwegen. Das Museum liegt auf einem Hügel direkt am Mjøsa-See direkt neben dem Norsk Jernbanemuseum. Das Museum wurde 1906 gegründet und ist heute zusammen mit sechs weiteren Museen eine Abteilung des Anno Museums. Ruine des Doms und des Bischofspalasts Dieser Bereich besteht aus der mit einem Glasbau überdachten romanischen und gotischen Domruine von Hamar und den Ruinen des Bischofsburg und -residenz. Die Domruinen wurden nie entweiht und gehören kirchenrechtlich immer noch der katholischen Kirche. An einer Ausgrabungsstätte können sich die Besucher über den Stand der Arbeiten informieren. Große Teile der Stadt wurden nicht ausgegraben und Besucher können sie auf einem Feld außerhalb der Grenzen des Museums besuchen. Freilichtmuseum Das ethnologische Museum zeigt das Leben der Bevölkerung der Hedmark vom 16. Jahrhundert bis in das frühe 20. Jahrhundert. Im Museum finden sich große Hofanlagen und Einzelgebäude aus der ganzen Region Hedmark. Darunter sind unter anderem große Bauernhöfe, kleine Häuser von Landpächtern und Hirtenhäuser die von Hirten während der Sommerweide benutzt wurden. Von den mehr als 65 unterschiedlichen Gebäuden wurden viele wieder in einen früheren Bauzustand zurückversetzt. Sie zeigen die unterschiedlichen Architekturstile in den Gemeinden Hamar, Stange, Løten und Ringsaker. Darüber hinaus besitzt das Museum mehr als 50.000 Objekte, die ältesten aus dem frühen 17. Jahrhundert. Kräutergarten Der Kräutergarten neben dem Storhamarhof wurde 1985 angelegt. Es gibt einen Bereich mit im Mittelalter genutzten Pflanzen, eine Abteilung mit neueren Feldfrüchten und einem speziellen Bereich mit Giftpflanzen. Der Garten ist der größte seiner Art in Norwegen und kultiviert über 400 verschiedene Pflanzen. Im Museum wachsen darüber hinaus 200 verschiedene Sorten von Obstbäumen. Sie dienen auch zur Erhaltung alter Obstsorten. Siehe auch Liste von Freilichtmuseen Weblinks Internetpräsenz des Museums
Domkirkeodden

A Domkirkeodden, korábbi nevén Hedmarksmuseet Hamar város múzeuma a Norvégia legnagyobb tavába, a Mjøsa-tóba nyúló félszigeten. Neve tulajdonképpen „a katedrális földnyelvét” jelenti. A múzeum fő részei az ősi katedrális üvegtetővel védett romjai, a szabadtéri néprajzi múzeum és a korábbi püspöki palota romjain felépített múzeumi épület, a Storhamarlåven. Szervezetileg a kiállítóhely az Anno Múzeum része, amely Hedmark megye múzeumait tömöríti. Leírása A katedrális romjai A múzeum fő látványosságát a 12. század második felében épült katedrális üvegtetővel fedett romjai alkotják. Az eredetileg román stílusban emelt épületet a 13. században gót stílusban bővítették. A reformáció 1537-es bevezetése után a templomot elhagyták. 1567-ben a svéd csapatok lerombolták. Az üvegből készült védőtetőt 1998-ban építették Kjell Lund építész (és énekes, dalszerző) tervei alapján. A püspöki palota romjain kialakított múzeumi épület A Storhamarlåven a 13. században épült, és 1567-ben az északi úgynevezett háromkorona-háború során a svéd csapatok által lerombolt püspöki palota romjain emelt modern múzeumi épület. A Sverre Fehn építész tervei alapján készült átalakítás 1976-ban elnyerte a Betongtavlen építészeti díjat. A múzeumi épületben a helyi vaskori és középkori régészeti leleteket és a megye kultúrtörténeti emlékeit mutatják be. Konferenciák, koncertek, színházi előadások és számára előadóterem is található benne. A szabadtéri néprajzi múzeum A szabadtéri néprajzi múzeumot (Oplandenes Folkemuseum) 1906-ban hozták létre, és 1912–1914-ben költöztették a székesegyház földnyelvére. A múzeumban mintegy 70 jellegzetes népi stílusú faépület található Hamarból és a tágabb környékről. A legrégebbi a Grimsrud farm főépülete a Mjøsa-tóban fekvő Helgøya szigetről 1775-ből. Füvészkert A Storhamargården mellett füvészkert is található, amit a katolikus szerzetesek régi hagyományait követve 1975-ben alakították ki. A kertben mintegy 400 különféle növény található élő kulturális emlékként. A fűszernövények nagy részét évszázadokon át használták a régióban. A zarándokok a déli országokból hoztak magukkal gyógynövényeket, amelyeket a szerzetesek kertjeikben termesztettek. A környék egyébként régen híres volt almás- és cseresznyéskertjeiről. Rendezvények A múzeumban évente középkori fesztivált és más, sok látogatót vonzó rendezvényeket is tartanak. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Domkirkeodden (museum) című norvég Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Források A múzeum területén elhelyezett tájékoztató táblák (lefényképezve).
Hedmarktoppen Folk High School

Hedmarktoppen Folk High School (Norwegian: Hedmarktoppen Folkehøgskole) is a folk high school in Hamar. It was established in 1970, and is owned and run by the Norwegian Pentecostal movement. Gospel music events are held there, and the gospel supergroup Frisk Luft was formed during such an event by Kjell Fjalsett, Rune Larsen, Ivar Skippervold and Arnold Børud in 1972. The Pentecostals at Hedmarktoppen were also the first to broadcast radio outside of the Norwegian radio monopoly. This happened on 16 December 1981, before Willoch's first cabinet actually implemented its liberalizing broadcasting policies, which were enacted on 1 January 1982. References
Heimdal Church

Heimdal Church (Norwegian: Heimdal kirke) is a parish church of the Church of Norway in Trondheim Municipality in Trøndelag county, Norway. It is located in the village of Heimdal, about 1.5 kilometres (0.93 mi) south of Kolstad Church. It is the church for the Heimdal parish which is part of the Heimdal og Byåsen prosti (deanery) in the Diocese of Nidaros. The modern, white, concrete church was built in a rectangular design in 1960 using plans drawn up by the architect Herman Semmelmann. The church seats about 180 people. History In 1932, the Heimdal area parishioners formed the Heimdal Chapel Association which had a goal of some day building a chapel in Heimdal. In 1960, their dream was realized when a new chapel was constructed in Heimdal. The building was consecrated on 6 November 1960 by Bishop Arne Fjellbu. In 1971, the chapel was upgraded to be a full parish church. See also List of churches in Nidaros References
Hemne Church

Hemne Church (Norwegian: Hemne kirke) is a parish church of the Church of Norway in Heim Municipality in Trøndelag county, Norway. It is located in the village of Kyrksæterøra. It is the church for the Hemne parish which is part of the Orkdal prosti (deanery) in the Diocese of Nidaros. The white, wooden church was built in a octagonal design in 1817 using plans drawn up by the builder Jakob Kirkebygger ("Jacob the church builder"). The church seats about 450 people. History The earliest existing historical records of the church date back to the year 1589 when it was referred to as the "Hemne Church of Saint Margrethae" (Sanctæ Margrettæ kircke wdi Hemne), but the church was not new that year. The church was a wooden stave church that was likely built in the 14th century. Descriptions of the altarpiece in the old church were dated to the Late Middle Ages. During the 17th and 18th centuries, the church was expanded by building timber-framed transepts to create a cruciform floor plan. In 1814, this church served as an election church (Norwegian: valgkirke). Together with more than 300 other parish churches across Norway, it was a polling station for elections to the 1814 Norwegian Constituent Assembly which wrote the Constitution of Norway. This was Norway's first national elections. Each church parish was a constituency that elected people called "electors" who later met together in each county to elect the representatives for the assembly that was to meet at Eidsvoll Manor later that year. On the night of the 14th-15 December 1815, the church was struck by lightning and it burned down. The church was quickly replaced with the present church building on a new site about 20 metres (66 ft) to the north of the old church site. Construction on the wooden, octagonal building began in March 1816 and was completed and consecrated on 29 June 1817. The church was built by a man called Jakob Kirkebygger ("Jacob the church builder"). The present church sits on the same site as the old church, with a graveyard surrounding the church. Media gallery See also List of churches in Nidaros References
Hergot Chapel

Hergot Chapel (Norwegian: Hergot kapell) is a chapel of the Church of Norway in Narvik Municipality in Nordland county, Norway. It is located in the village of Hergot. It is an annex chapel in the Narvik parish which is part of the Ofoten prosti (deanery) in the Diocese of Sør-Hålogaland. The white, wooden chapel was built in a long church style in 2005 to replace the old Straumsnes Chapel in nearby Straumsnes. History A chapel was built in Straumsnes in 1927 to serve the people living around the Rombaken fjord. In 2005, a new chapel was built in Hergot, about 4 kilometres (2.5 mi) to the northeast, to replace the old chapel in Straumsnes. The new chapel is located at the site of the local cemetery. The foundation stone was laid in 1999 and the church was consecrated on 27 August 2005. In 2009, a free-standing bell tower was built next to the chapel. Media gallery See also List of churches in Sør-Hålogaland References
Réserve ornithologique de Hermansenøya

La réserve ornithologique de Hermansenøya est une réserve naturelle qui comprend l'île de Hermansenøya sur la côte ouest de la Terre d'Oscar II au Spitzberg. La réserve a été créée par décret royal le 1er juin 1973 et s'étend sur une surface de 4,16 km2. L'île a une variété de types d'oiseaux de mer, y compris les oies et de l'eider à duvet. Il est interdit de s'approcher de la réserve, plus particulièrement à l'époque où les oiseaux sont en train de couver afin d'éviter que les parents ne soient effrayés et que des oiseaux de proie ou des renards ne prennent les œufs. Les oiseaux peuvent être perturbés, même à plusieurs centaines de mètres de la plage Références (no) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en norvégien intitulé « Hermansenøya fuglereservat » (voir la liste des auteurs). Portail de la Norvège Portail de la conservation de la nature Portail de l’Arctique Portail de l'ornithologie