NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sula Chapel

Sula Chapel (Norwegian: Sula kapell) is a parish church of the Church of Norway in Frøya Municipality in Trøndelag county, Norway. It is located on the island of Sula. It is one of several churches for the Frøya parish which is part of the Orkdal prosti (deanery) in the Diocese of Nidaros. The white, wooden church was built in a long church design in 1925 using plans drawn up by the architect Martin Pettersen. The church seats about 200 people. History The earliest existing historical records of the church date back to the year 1589, but the church was likely first established during the 12th century. The first church on the site was a small, wooden stave church located about 20 metres (66 ft) east of the present church site. The church existed on the island for several centuries. The church originally had few or no windows or tower, but it did have a ljore, an opening in the roof of a building to let smoke out of the fireplace and light in. In 1702, the church underwent extensive renovations including the replacement of windows, rafters, beams, and floors, as well as the tarring of the wooden shingles on the roof. In 1740, a royal resolution was handed down that approved the closing of the chapel on Sula and moving the church site to Sletten on the northeast shore of the main island of Frøya. It wasn't until 1754 that the church in Sula was dismantled, shipped to Sletten, and then rebuilt on the new site with a long church design and known as Sletta Church. The newly rebuilt church was consecrated on 4 September 1755. After the old church was moved, the cemetery on the old site remained in use until 1849 when it was closed. Many years later in 1925, a chapel was built on the site of the old church. There was no church here from 1755 until 1925. The chapel was built about 20 metres (66 ft) west of the old church site, just below the Sula Lighthouse. The new building is a wooden long church with a two-story extension on the west end which houses a meeting house on the second floor. See also List of churches in Nidaros References
Svelgfoss Hydroelectric Power Station

The Svelgfoss Power Station is a hydroelectric power station located at the Tinnelva river in Notodden, Telemark, Norway. It operates at an installed capacity of 92 MW, with an average annual production of about 500 GWh. At its commissioning in 1907, the power station was the largest in Europe and the second largest at the world. It was used to provide electric power to the fertilizer plant in Notodden. In July 2015, the whole complex, the Rjukan–Notodden Industrial Heritage Site, was designated a World Heritage Site. See also References
ГЕС Свелгфосс

ГЕС Свелгфосс — гідроелектростанція у південній частині Норвегії, за 90 кілометрів на південний захід від Осло. Знаходячись між ГЕС Ґреннволлфосс (32 МВт, вище по течії) та ГЕС Тінфосс І (41 МВт), входить до складу каскаду на річці Тіннельва, котра пов'язує озера Тінншо та Геддалсватн у річково-озерній системі Шієнського водозбору, нижня ланка якого, річка Шієнсельва, впадає до однієї з заток протоки Скагеррак. Станція не має власного водосховища, проте вище по сточищу розташовані значні резервуари, котрі спершу живлять ГЕС Веморк, Согейм, Мор та цілий ряд менших. Як наслідок, загальний об'єм сховищ системи, що працюють на ГЕС Свелгфосс, сягає 1,85 млрд м³. Безпосередній забір води для роботи станції відбувається в озері Клоуманншеен (норв. Kloumannsjøen), з якого по правобережжю річки прямує канал довжиною 0,5 км, котрий переходить у тунель довжиною 1,8 км з перетином 90 м². Він завершується вирівнювальною камерою, за якою розташовані два напірні водоводи довжиною по 90 м. Машинний зал станції обладнаний двома турбінами типу Френсіс загальною потужністю 96 МВт, які при напорі у 70 метрів забезпечують виробництво 540 млн кВт-год електроенергії на рік. Важливо зазначити, що вперше використовувати район порогів Свелгфосс для виробництва електроенергії почали ще в 1907-му, коли стала до ладу ГЕС Свелгфосс І. Із потужністю 28 МВт цей об'єкт недовгий час був найбільшим у Європі та другим у світі після Ніагарської ГЕС. За чотири роки її доповнили ГЕС Ліенфосс (14 МВт), а в 1915-му запрацювала ГЕС Свелгфосс II (15 МВт). Всі ці три станції були замінені на сучасну ГЕС Свелгфосс у 1958-му. Відпрацьована вода по відвідному тунелю, а потім каналу транспортується за кілька сотень метрів до Тіннельви. Примітки
Svorkmo Hydroelectric Power Station

Svorkmo Power Station is a hydroelectric power station located in Svorkmo in Orkland Municipality in Trøndelag county, Norway. It has a total installed capacity of 54 megawatts (72,000 hp), with two units equipped with francis turbines, and has an annual production of approximately 270 gigawatt-hours (970 TJ). The power station utilises the waterfalls between Meldal and Svorkmo on the Orkla river system, with a total head of 99 metres (325 ft). References
ГЕС Своркмо

ГЕС Своркмо — гідроелектростанція у центральній частині Норвегії за чотири десятки кілометрів на південний захід від Тронгейма. Знаходячись після ГЕС Brattset та ГЕС Грана, становить нижній ступінь гідровузла у сточищі річки Оркла, яка впадає до Оркдалс-фіорду — однієї із заток на південному узбережжі Тронгейм-фіорду. У межах проєкту Орклу перекрили водозабірною греблею Bjorset, котра створила підпір у 1,5 метра та утворила невеличкий резервуар з площею поверхні лише 0,04 км2 та об'ємом 20 тис. м3 (коливання рівня між позначками 529 та 529,5 метра НРМ). Зі сховища під правобережним масивом прокладено дериваційний тунель довжиною 15 км, який на своєму шляху отримує додатковий ресурс із водозаборів на притоках Оркли Раубеккен та Сворка. Машинний зал обладнаний двома турбінами типу Френсіс потужністю 34 МВт та 20,5 МВт, котрі використовують напір у 96 метрів та забезпечують виробництво 345 млн кВт·год електроенергії на рік. Примітки
Såheim Hydroelectric Power Station

The Såheim Power Station is a hydroelectric power station located in Rjukan, Telemark, Norway, operated by Norsk Hydro. It operates at an installed capacity of 185 MW, with an average annual production of 1,033 GWh. The station building from 1915 was designed by architects Thorvald Astrup and Olaf Nordhagen. See also References
ГЕС Согейм

ГЕС Согейм (англ. Såheim kraftverk) — гідроелектростанція в південній частині Норвегії, за 115 кілометрів на захід від Осло. Розташована між ГЕС Веморк (вище по течії) та ГЕС Moflåt (32 МВт), входить до складу каскаду на річці Мона, котра тече по долині Вестфіордален між озерами Месватн і Тінншо, що належать до Шієнського водозбору, нижня ланка якого, річка Шієнсельва впадає до однієї з заток протоки Скагеррак. Хоча станція не має значного власного водосховища, проте зазначене вище Месватну, яке передує всьому каскаду, перетворене на резервуар з корисним об'ємом у 1064 млн м³. Забір ресурсу для роботи ГЕС відбувається за допомогою греблі, зведеної перед порогами Kvennhusfossen. Це дозволяє захопити додатковий ресурс, котрий надійшов до Мони після греблі Скарфосс, де розташований водозабір станції Веморк. Далі ресурс прямує через прокладений у правобережному гірському масиві дериваційний тунель довжиною 5,7 км з перетином 32 м², який невдовзі проходить повз машинний зал ГЕС Веморк, підхоплюючи відпрацьовану останньою воду. На своєму шляху тунель також сполучається з водозаборами на правих притоках Мони — Клокксай (Klokksai), Å Fra Homtjornan та Å Fra Trolltjorna. Введений в експлуатацію у 1914 році машинний зал первісно був оснащений дев'ятьма турбінами загальною потужністю 129 МВт, заміненими у другій половині століття на нові — тут встановили дві по 52,2 МВт в 1959 і 1961 роках та одну з показником 62,7 МВт у 1973-му. Наразі потужність станції ще більше зросла та сягнула 188 МВт. Ці турбіни типу «Френсіс» працюють при напорі у 273 метри та забезпечують виробництво 1117 млн кВт-год електроенергії на рік. Можливо відзначити, що спорудження станції було пов'язане з розвитком у долині Вестфіордален промисловості азотних добрив, тому первісно просто на майданчику ГЕС розмістили 35 дугових електропечей для виробництва з повітря азотної кислоти за процесом Біркеланда — Ейде. Примітки
Sørfjorden Church

Sørfjorden Church (Norwegian: Sørfjorden kirke) is a parish church of the Church of Norway in Rødøy Municipality in Nordland county, Norway. It is located in the village of Sørfjorden on the mainland in the southern part of the municipality. It is one of the churches in the Rødøy parish which is part of the Nord-Helgeland prosti (deanery) in the Diocese of Sør-Hålogaland. The white, wooden church was built in a long church style in 1916 using plans drawn up by the architect O.M. Olsen. The church seats about 130 people. See also List of churches in Sør-Hålogaland References
Réserve naturelle de Lauglolia

La réserve naturelle de Lauglolia, d'une superficie totale de 15.8 hectares, est une réserve naturelle norvégienne située à Trondheim, juste au-dessus de Gaulosen, et au sud-ouest de Ringvål. La réserve naturelle, a été créée le 16 décembre 2001 sur la base d'une ancienne aire protégée pour sauvegarder une forêt de conifères ainsi qu'une flore aimant la chaleur. L'aire protégée était à l'origine uniquement composée d'une forêt tempérée décidue, mais en 1992, 4.5 hectares d' épicéa ont été rajoutés à la réserve. Cette forêt d'épinette est à croissance rapide, avec des arbres de plus de 25 m de haut. Références (no) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en norvégien intitulé « Lauglolia naturreservat » (voir la liste des auteurs). Article connexe Réserve naturelle d'Apoteket Liens externes Ressources relatives à la géographie : Common Database on Designated Areas Naturbase World Database on Protected Areas Portail de la Norvège Portail de la conservation de la nature
Television House (Oslo)

The Television House (Norwegian: Fjernsynshuset) is one of the main buildings at NRK headquarters at Marienlyst in Oslo. The other main building is the Broadcasting House. The building was designed by Nils Holter and Jan Bauck and opened in 1969. News productions at the Television House include content for Dagsrevyen (TV), Dagsnytt (radio), NRK Nyheter (radio), and online news services.
Tempe Church

Tempe Church (Norwegian: Tempe kirke) is a parish church of the Church of Norway in Trondheim Municipality in Trøndelag county, Norway. It is located in the Lerkendal area in the city of Trondheim, between the old European route E6 highway and Lerkendal Stadion. It is one of the churches for the Nidelven parish which is part of the Strinda prosti (deanery) in the Diocese of Nidaros. The white plastered brick church was built in a long church style in 1960 using plans drawn up by the architect Roar Tønseth. The church seats about 240 people. History The first church here was built in the late 1950s and it was completed in 1960. The new building was consecrated on 24 April 1960 by the Bishop Arne Fjellbu. In 1975, the church was expanded to the north. See also List of churches in Nidaros References
Terningmoen

Terningmoen is a military camp (or base) in Elverum Municipality, Norway. The base trains and houses parts of the Norwegian Army such as: His Majesty the King's Guard (HMKG) (First two months of service) Norwegian Home Guard HV-05 (district 5 of the Home Guard) Norwegian Military Academy (The first year) Some TRADOK-units (Norwegian army transformation - and doctrine commando) Forsvarets Logistikkorganisasjon (FLO) (Logistics and support) The base is also the location of a guard company "Vakt og Sikring Kompani Østerdalen", which has the responsibility of the protection of the camp. The base trains soldiers (both Norwegian and NATO allies) in the Norwegian Army's Winter School, which trains soldiers in the harsh environments of winter in colder countries. The base has shooting ranges, and large training areas which are used by many army units. References
Thamshavn

Thamshamn or Thamshavn is a small port village in Orkland Municipality in Trøndelag county, Norway. It is the site of the port for the town of Orkanger and the ferrosilicon plant Elkem Thamshavn. It is located right along European route E39 and the Thamshavn Station, which was the terminus of the Thamshavn railway. History Thamshavn came into being in 1867 when the local farmer Wilhelm August Thams established a sawmill on the area that was named after him. He and his son Christian Thams bought the Løkken Mine at Løkken Verk in 1904 and decided to build a railway from the mine to Thamshavn where they could ship out the pyrites to continental Europe. At the same time the steam ship D/S Orkla started operating between Thamshavn and Trondheim. In 1931, Orkla Metall (now Elkem Thamshavn) was established by the Orkla Mining Company to smelt the pyrites to sulfur and copper. During World War II, Thamshavn was one of the targets for the Thamshavnbanen sabotage. Today the mine is abandoned and the railway has been converted to a heritage railway, but the smelter and port still live on. Today Thamshavn still has a working smelting plant that is owned by Elkem. The smelting plant employs about 130 people on a daily basis, producing silicon. Elkem Thamshavn is also known for its energy renewal program, reusing 20-25% of all energy used. References
Thamshamn

Thamshamn – obszar portowy i przemysłowy w północno-wschodniej części miasta Orkanger w gminie Orkland w Trøndelag w Norwegii. Znajduje się na wybrzeżu Orkdalsfjorden, odnogi Trondheimsfjordu. Nazwa pochodzi od Christiana Thamsa, norweskiego przedsiębiorcy, którzy założył spółkę Orkla Grube-Aktiebolag, która później wyewoluowała w dzisiejszy koncern Orkla. W Thamshamn znajdowała się końcowa stacja kolejowa linii Thamshavnbanen, którą wybudowano w 1908 roku do transportu pirytu z kopalni w Løkken Verk. Obecnie linia ta pełni charakter muzealny, jednak odcinek Orkanger – Thamshamn został rozebrany w 1993 roku. Przypisy
The Royal Lodge, Holmenkollen

The Royal Lodge or The Royal Villa (Norwegian: Kongsseteren, The King's Seter) is located in Holmenkollen in Oslo, Norway, and is in the Norwegian royal family's private possession. The property is used mainly in winter, and the royal family usually celebrates Christmas there, and stays at the Royal Lodge during the Holmenkollen Ski Festival every year. King Haakon VII and Queen Maud received the Royal Lodge as a gift from the Norwegian people for the coronation in 1906. It was financed by a fundraising campaign. The villa was designed by architect Kristian Hjalmar Biong, who won the architectural competition with their project "Slot over Slot." Some of the details are taken from the Norwegian stabbur tradition, especially the corners of the building. Otherwise, the character of the neo-baroque style with some elements of Art Nouveau. The Baroque can be found particularly in the gable walls symmetrical plant ornamentation in strong colors, which is inspired by Norwegian wood carving art in the 18th century. The Royal Lodge was completed in 1911. King Olav V often resided at the Royal Lodge. On 17 January 1991, while staying at the lodge, he became ill and died there. References External links Royal Lodge at the Norwegian Royal Family's Official Website
Tirpitz-Museum

Das Tirpitz-Museum ist ein privat betriebenes Militaria-Museum im Dorf Kåfjord westlich der Stadt Alta in Norwegen. Es enthält eine Sammlung von Gegenständen und Bildern des deutschen Schlachtschiffs Tirpitz sowie andere Militaria. Das Museum ist nicht mit dem Alta-Museum in Alta verbunden. Das hölzerne Museumsgebäude stammt aus den 1880er Jahren und stand ursprünglich in Lillehammer. Es wurde dort 1946 abgebaut und als Beitrag zum Wiederaufbau der im Krieg verwüsteten Region nach Alta verschifft, wo es bis 1961 als das erste Altenpflegeheim in der Provinz Finnmark diente. Weblinks Offizielle Website des Tirpitz-Museums Tirpitz-Museum. In: tracesofwar.com (englisch)
Tirpitz Museum (Norway)

Tirpitz Museum is a war museum that is located in the village of Kåfjord in Alta Municipality in Finnmark county, Norway. History The museum has one of the largest collections of photos and artifacts from the battleship Tirpitz, a Bismarck-class battleship built for the German Kriegsmarine during World War II. The battleship Tirpitz had served as one of the main threats against supply convoys sailing to Murmansk. During the occupation of Norway by Nazi Germany, a German naval base was established in the Altafjord to prevent convoys from the Western Allies from delivering supplies to the Soviet Union. These supplies were deemed critical to the outcome of the war on the Eastern Front. The Alta area was one of Germany's largest naval bases during the war. Tirpitz, which was one of the world's largest and most powerful battleships, was anchored for nearly two years in Kåfjord. Altafjord was also a base for many other German warships, among them the battleship Scharnhorst and the heavy cruiser Lützow, as well as dozens of German destroyers and supply ships. On 12 November 1944, Tirpitz was hit by bombs and capsized in the bay outside Tromsø. The timber building that the Tirpitz Museum is located in dates from approximately 1880. It was originally built in Lillehammer. It was taken down and sent to Alta in 1946 as part of the effort to help rebuild the war-ravaged region. Initially the building served as the first nursing home in Finnmark. It remained in use until the new nursing home in Kåfjord was built in 1961. See also List of Allied attacks on the German battleship Tirpitz References Other sources Brown, David (1977) Tirpitz: the floating fortress (Naval Institute Press) ISBN 978-0-85368-341-4 Kennedy, Ludovic Henry Coverley (1979) The death of the Tirpitz (Little Brown) ISBN 978-0-316-48905-8 Peillard, Leonce (1983) Sink the Tirpitz! ( Academy Chicago Publishers) ISBN 978-0-583-12384-6 Sweetman, John (2004) Tirpitz: Hunting the Beast (Gloucestershire: Sutton Publishing Limited) ISBN 0-7509-3755-6 Zetterling, Niklas; Tamelander, Michael (2009) Tirpitz: The Life and Death of Germany's Last Super Battleship (Havertown, PA: Casemate) ISBN 978-1-935149-18-7. External links The Tirpitz Museum Universal Studios Newsreel - RAF Sinks Tirpitz, 1944/11/22 (1944) (archive.org)
Museo Tirpitz (Norvegia)

Il Museo Tirpitz è un museo di guerra norvegese ubicato nel villaggio di Kåfjord, comune di Alta, nella contea di Finnmark. Centrato sulla storia della nave da battaglia Tirpitz, espone la più grande collezione al mondo di manufatti e fotografie dell'unità della classe Bismarck, costituita da oggetti personali dei membri dell'equipaggio, donati al museo da veterani di guerra sopravvissuti, sommozzatori e abitanti del luogo. Storia Il museo ospita una delle più grandi collezioni di foto e manufatti della nave da battaglia Tirpitz, seconda e ultima unità della classe Bismarck costruita per la Kriegsmarine tedesca durante la seconda guerra mondiale. Nel corso del conflitto la Tirpitz aveva rappresentato una delle principali minacce per i convogli di rifornimento degli Alleati occidentali diretti a Murmansk e Arcangelo per recapitare rifornimenti bellici all'Unione Sovietica (i cosiddetti "convogli artici"): la zona di Alta divenne una delle più importanti basi navali tedesche nella Norvegia occupata, e la Tirpitz, una delle navi da battaglia più grandi e potenti del mondo, rimase ancorata per quasi due anni a Kåfjord. L'Altafjord fu anche la base per molte altre navi da guerra della Kriegsmarine, tra cui l'incrociatore da battaglia Scharnhorst e l'incrociatore pesante Lützow, oltre a decine di cacciatorpediniere e navi rifornimento tedesche. Il 12 novembre 1944 la Tirpitz fu vittima di un bombardamento alleato e si capovolse nella baia fuori Tromsø. L'edificio in legno che ospita il Museo Tirpitz risale circa al 1880. Inizialmente si trovava a Lillehammer, prima di venir spostato ad Alta nel 1946 come parte degli aiuti durante la ricostruzione post bellica. Inizialmente doveva servire come prima casa di cura del Finnmark, e rimase in tale uso fino al 1961. Note Bibliografia Brown, David (1977) Tirpitz: the floating fortress (Naval Institute Press) ISBN 978-0-85368-341-4 Kennedy, Ludovic Henry Coverley (1979) The death of the Tirpitz (Little Brown) ISBN 978-0-316-48905-8 Peillard, Leonce (1983) Sink the Tirpitz! ( Academy Chicago Publishers) ISBN 978-0-583-12384-6 Sweetman, John (2004) Tirpitz: Hunting the Beast (Gloucestershire: Sutton Publishing Limited) ISBN 0-7509-3755-6 Zetterling, Niklas; Tamelander, Michael (2009) Tirpitz: The Life and Death of Germany's Last Super Battleship (Havertown, PA: Casemate) ISBN 978-1-935149-18-7. Voci correlate Sopra di noi il mare Classe Bismarck Tirpitz (nave da battaglia) 38 cm SK C/34 Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Museo Tirpitz Collegamenti esterni Il Museo Tirpitz Cinegiornale degli Universal Studios - La RAF affonda la Tirpitz, 22/11/1944 (1944) ( archive.org )
Tirpitz museum

Tirpitz Museum är ett krigsmuseum som ligger i Kåfjord i Alta kommun i Finnmark fylke i Norge, 20 kilometer norr om Alta, och behandlar det tyska slagskeppet Tirpitz. Museet har en av samling av foton och föremål från slagskeppet Tirpitz, vilket var den tyska marinens stolthet under andra världskriget och ett av landets enskilt viktigaste vapen mot de allierade konvojer som gick till Murmansk under andra världskriget. Minnesstenen vid Tirpitz-museet är gjord av skiffer från Alta och står på en sockel av en 12,5 centimeter tjock pansarplåt från Tirpitz. Plåten mäter 120x130 centimeter och väger omkring 1,4 ton. Altafjorden var under krigsåren centrum för en viktig händelse. Här var Tysklands största flottbas under andra världskriget. Tirpitz, som var ett av världens då största och mäktigaste slagskepp, låg ankrad under närmare två år i Kåfjord. Tillsammans med Tirpitz fanns ett antal andra tyska krigsfartyg i Altafjorden, bland andra slagskeppet Scharnhorst och slagkryssaren Lützow samt ett tiotal jagare och försörjningsfartyg. Skälet till denna basetablering var att Tyskland önskade att angripa de konvojer från väst som fraktade försörjningar till Sovjetunionen. Timmerhuset, som museet ligger i, är från omkring 1880 och blev ursprungligen uppfört i Lillehammer. Det blev nedmonterat och sänt till Alta 1946 som den del av återuppbyggnadsinsatsen i Finnmark. Den blev återuppbyggd i Kåfjord som det första ålderdoms- och sjukhuset i landsändan efter andra världskriget. Huset användes som hem fram till dess det nya sjukhuset i Kåfjord togs i drift 1961. Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från norska Wikipedia (bokmål/riksmål), Tirpitz Museum, 14 april 2013. Se även Tromsø försvarsmuseum Museet Tirpitz, Blåvatn, Danmark Externa länkar Tirpitz museums webbplats Wikimedia Commons har media som rör Tirpitz museum.