NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Iglesia vieja de Tingelstad

La iglesia vieja de Tingelstad o iglesia de San Pedro es un templo románico del municipio de Gran, en Noruega. Su construcción se remonta al siglo XIII. En la actualidad se prefiere el calificativo de vieja para distinguirla de la nueva iglesia de Tingelstad, del siglo XIX. Fue construida con piedra de las inmediaciones, y el techo es de madera. Aún se conservan las vigas medievales en el techo de la nave; la datación dendrocronológica de la madera ha establecido que ésta fue cortada entre 1219 y 1220. Su planta consiste de una sola nave y coro sin ábside. No hay torres de piedra, sólo un pequeño campanario de madera sobre el techo de la nave. Probablemente haya sido construida como una iglesia privada dentro de una granja local, pero posteriormente fue utilizada como templo de la congregación, junto con una stavkirke, hoy desaparecida. La nueva iglesia de Tingelstad, de mayor tamaño que las otras dos, comenzó a operar en 1866, y la vieja iglesia románica (con capacidad para unas 100 personas) fue cerrada al culto. Hay una crucifijo de madera del siglo XIII en el arco del triunfo, y un altar de piedra en el coro, también medieval. El resto del inventario son intervenciones de los siglos XVI y XVII. El púlpito, de estilo renacentista, es de finales del siglo XVI y es uno de los más antiguos de Noruega. El retablo es una obra pictórica de 1699. En el muro norte de la nave hay un gran escudo del reino de Dinamarca y Noruega, datado de 1632. Sobre el altar se hallaba antiguamente un frontal del siglo XIII, que actualmente forma parte de la colección de antigüedades de la Universidad de Oslo. El frontal muestra una Madonna con el niño, así como escenas de la vida de Jesús. Sobre el campanario hay una veleta de metal, copia fiel de una original del siglo XII. Esta última fue trasladada al Museo Histórico de Oslo en 1985, donde es exhibida en la sala medieval. En la veleta se representa a David liberando un cordero de la boca de un león, mientras en el remate destaca un dragón. Se cree que la veleta, antes de ser modificada, era una pieza de la proa de un barco de guerra. Bibliografía Blindheim, Martin De gyldne skipsfløyer fra sen vikingtid. Bruk og teknikk. Viking. Bind XLV1-1982. Oslo 1983. Ekroll, Øystein, Stige, Morten, Havran, Jiri, Middelalder i Stein bind 1 i serien Kirker i Norge, Oslo 2000, ISBN 82-91399-09-3 Plather, Unn, Hohler, Erla B., Morgan, Nigel J., Wichstrøm, Anne, Painted Alterfrontals of Norway 1250-1350, Oslo 2005 ISBN 1-873132-93-X Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia vieja de Tingelstad.
Tingelstads gamla kyrka

Tingelstads gamla kyrka (norska: Tingelstad gamle kirke) eller St. Petri är en stenkyrka från medeltiden i Grans kommun i Innlandet fylke i sydöstra Norge. Kyrkan ligger på Tingelstadhøgda, väster om kommunens centralort Jaren. Intill kyrkan ligger Hadeland Folkemuseum. Kyrkobyggnaden Med hjälp av dendrokronologiska mätningar har man kommit fram till kyrkan byggdes på 1210-talet. Av interiören är det bara krucifixet och stenaltaret som är kvar sedan medeltiden. Nuvarande interiör är från 1500-talet och 1600-talet. Predikstolen är från 1579. Dopfunten är ett renässansarbete från omkring år 1600. Externa länkar Hadeland Folkemuseum og Tingelstad gamle kirke Tingelstad gamle kirke – en bortgjemt perle Wikimedia Commons har media som rör Tingelstad gamla kyrka.﻿
Kirche von Alstahaug

Die Kirche von Alstahaug (Alstahaug kirke) in der Kommune Alstahaug ist eine von drei mittelalterlichen Steinkirchen im nordnorwegischen Helgeland; die beiden anderen Kirchen befinden sich in Dønnes und Herøy. Das Gebäude wird für Gottesdienste und Konzerte genutzt. Geschichte Um 1200 wurde mit dem Bau der romanischen Saalkirche begonnen, die, wie man annimmt, eine ältere Holzkirche ersetzte. Sie war der heiligen Margarethe geweiht. Eine Skulptur der Kirchenpatronin, die aus dieser Kirche stammt, befindet sich heute im Museum für Naturgeschichte und Archäologie in Trondheim. Zwei Bauphasen können unterschieden werden. Die älteste Bausubstanz weist der Chorraum auf. Dessen Südportal, flankiert von zwei Säulen mit attischer Basis und überwölbt von einem Bogen, der das zeittypische Ornament der „versunkenen Sterne“ (karveskurdstjernene) aufweist, ermöglicht eine genauere Bestimmung der Bauzeit. Die zweite Bauphase lässt sich etwa auf 1250 datieren. Von 1863 bis 1865 wurde die Kirche von Alstahaug umfassend umgebaut und modernisiert. Um das Hauptschiff zu vergrößern, riss man einen Teil der mittelalterlichen Bausubstanz ab. Das Baumaterial wurde aus einem Steinbruch in der Nachbarschaft der Kirche gewonnen. Das Ergebnis dieser Umbauten war eine typische Kirche des 19. Jahrhunderts mit vorgesetztem Kirchturm und großen Fenstern. Dabei blieb im Innenraum der relativ enge, mittelalterliche Durchgang zum Altarraum erhalten. In den 1960er Jahren erfolgte eine Restaurierung, die der Kirche ihr mittelalterliches Erscheinungsbild zurückgab: das steile Dach, die kleinen Fenster und der Dachreiter mit seiner typischen Zwiebelform kehrten zurück. Am 21. Juni 1970 wurde die Kirche wieder in Gebrauch genommen. Das barocke Altarretabel wurde um 1630 angeschafft, in der Zeit, als Peder Pedersen hier Pfarrer war. Flankiert von Apostelfiguren, ist unten auf der Predella das Letzte Abendmahl dargestellt, darüber die Kreuzigung, darüber die Auferstehung, wobei der aus dem Grab entstiegene Christus eine Siegesfahne hält, die merkwürdigerweise als Danebrog dargestellt ist. Der Lyriker und Bibelübersetzer Petter Dass war von 1689 bis 1707 Pfarrer von Alstahaug. Pfarrhaus und Pfarrscheune, zwei rot gestrichene Holzgebäude, beherbergten bis zur Errichtung eines Museumsneubaus das Petter-Dass-Museum. Gewohnt hat Dass hier allerdings nicht, da das Pfarrhaus wohl erst nach seinem Tod errichtet wurde. Weblinks KulturPunkt: Alstahaug church Store norske leksikon: Alstahaug kirke Arkitekturguide Nord-Norge og Svalbard: Alstahaug kirke (Alstahaug Church)
Alstahaug Church

Alstahaug Church (Norwegian: Alstahaug kirke) is a parish church of the Church of Norway in Alstahaug Municipality in Nordland county, Norway. It is one of seven surviving medieval churches in northern Norway. Petter Dass was the vicar at this church from 1689 until his death in 1707. The church is located at Alstahaug, a small peninsula on the southern end of the island of Alsta. It is the church for the parish of Alstahaug, which is part of the Nord-Helgeland deanery in the Diocese of Sør-Hålogaland. The stone church was built in a long church style in the 12th century. The church seats about 270 people. History The Romanesque stone church has a rectangular nave and a narrower, almost square chancel where the width is greater than the length. In a first construction phase, the choir and the first 1 metre (3 ft 3 in) or so of the eastern part of the nave were built using locally sourced soapstone. In the next phase, the rest of the nave was completed. During archaeological excavations under the church, no evidence was found for any previous churches on this site. From 1863 to 1865, the western portion of the old nave was torn down and a new, longer and wider nave was rebuilt on the same site. A new tower on the west end was also constructed. This renovation and expansion was led by the architect Niels Stockfleth Darre Eckhoff. The new addition became the nave, the part of the old nave that remained was converted into a choir, and the old choir was converted into a sacristy. In the 1920s, the oldest choir was partially restored to its old form. A thorough restoration was begun in the late 1960s. The original sections were partly restored to their former appearance with smaller windows and steeper roof angles. The new nave from the 1860s got a shape and appearance reminiscent of the old nave. The west tower was removed and the church again got an onion dome over the roof ridge to the west. The church was reopened after the restoration on 21 June 1970. Helgeland Kammerkor, a mixed choir from the district of Helgeland, used Alstahaug Church as the venue for a recording of folk music from Helgeland (Folketoner fra Helgeland, 2005). The album contains 27 folk tunes from Helgeland, recorded in collaboration with folk musicians from the area. Gallery See also List of churches in Sør-Hålogaland References
Kerk van Alstahaug

De kerk van Alstahaug is een middeleeuwse kerk gelegen op het eiland Alsten in de gemeente Alstahaug in Noorwegen. De kerk is vooral verbonden met de theoloog en dichter Petter Dass die van 1689 tot zijn dood in 1707 de gemeente in deze kerk leidde. Van 1804 tot 1828 was de kerk de eerste kathedraal van het bisdom Nordland en Finnmark. De oude pastorie van de kerk maakt deel uit van het Petter Dass Museum.
Alstahaugs kyrka

Alstahaugs kyrka (norska Alstahaug kirke) är en kyrka på ön Alsten i Alstahaug kommun i Nordland fylke i Norge. Kyrkan har 238 sittplatser. Kyrkan uppfördes mellan år 1100 och 1200 som ett storgårdskapell i romansk stil, med ett rektangulärt långhus och ett lägre och smalare kor. Byggnaden är uppförd av välhuggen kvadersten, har goda proportioner och är rikt utsmyckad med bland annat bågfriser och stjärnornament. Åren 1864–1865 förändrades den gamla kyrkan drastiskt; man byggde ett nytt skepp, och koret gjordes om till både kor och sakristia. 1935–1936 återfördes dessa partier delvis tillbaka till sitt ursprungliga utseende. En genomgripande restaurering inleddes i slutet av 1950-talet, under ledning av arkitekten Asbjørn Stein. Som ett led i detta företogs 1967 en arkeologisk utgrävning i kyrkan. Petter Dass var sockenpräst i Alstahaug mellan 1689 och 1707. Källor ”Alstahaug kirke”. Store norske leksikon. http://snl.no/Alstahaug_kirke. Läst 19 juni 2011. ”Alstahaug kirke, Alstahaug”. Kirkesøk. http://www.kirkesok.no/kirker/Alstahaug-kirke-Alstahaug. Läst 19 juni 2011. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Alstahaugs kyrka.
Kunstnernes Hus

Kunstnernes Hus és una galeria d'art d'Oslo, Noruega. És la galeria més gran de Noruega i, sota la direcció dels artistes, ha servit com un important centre d'exposicions d'art contemporani noruec i internacional. També és un destacat exemple d'arquitectura funcionalista i seu de l'Oficina d'Art Contemporani de Noruega. L'edifici està situat al carrer Wergelandsveien 17, enfront del parc del Palau Reial. Referències Enllaços externs Lloc web oficial - Kunstnernes Hus
Kunstnernes Hus

Kunstnernes Hus (Norwegian for "Artists' House") is an art gallery in Oslo, Norway. It is Norway's largest gallery under the direction of artists, and has served as a major center for exhibits of Norwegian and international contemporary art. It is also a prominent example of Functionalist architecture situated in Wergelandsveien 17, across the Royal palace park. After having raised funds and interest for several years, Bildende Kunstneres Styre (now Norwegian Visual Artists Association) acquired the site for its headquarters in 1927 and opened an architectural contest in 1928. Several important specifications were imposed on entries, among them natural light from the ceiling, limited building height, and a façade that blended with the surrounding architecture. Its architecture is noted as an important milestone in the transition from the legacy of 19th century Neoclassical architecture to 20th century Functionalism. Over 60 proposals were submitted, and the winning proposal, named Felix, by Gudolf Blakstad and Herman Munthe-Kaas, was simplified before construction began in 1929. The building opened on 1 October 1930 as an independent foundation with public support. In 1931 it won the Houen Prize for excellent architecture. It was renovated in 2000/2001 at a cost of about NOK 20 million to improve the galleries, the general structural and aesthetic integrity, and bring safety infrastructure to modern standards. Kunstnernes Hus is governed by a five-member board, four elected by the Norwegian Visual Artists Association, and one from the Ministry of Culture. In addition to numerous shows throughout the year, it is one of two sites for the annual art show Høstutstillingen and also the annual fellowship application exhibit. Several pieces are on permanent display, including the bronze lion sculptures at the entrance by Ørnulf Bast, a relief by Niels Larsen Stevns, and pieces by Per Krogh and Lars Backer. There are galleries on two floors. There is also an eating establishment on the ground floor. References Kunstnernes Hus website Steinar Gjessing (ed.): Kunstnernes hus 1930-1980 Oslo: 1980. Kunstnernes Hus publication. ISBN 82-990642-0-1 Press release from Statsbygg about the renovation project Houen award listings
Kunstnernes Hus

Kunstnernes Hus es una galería de arte en Oslo, Noruega. Es la más grande galería de Noruega, bajo la dirección de los artistas ha servido como un importante centro de exposiciones de arte contemporáneo noruego e internacional. También es un destacado ejemplo de arquitectura funcionalista y casas de la Oficina de Arte Contemporáneo de Noruega. El edificio está situado en Wergelandsveien 17, frente al parque del palacio Real. Fue construida en 1929 e inaugurada al siguiente año. Referencias Enlaces externos
Kunstnernes Hus (Осло)

Галерея «Kunstnernes Hus» (норв. Kunstnernes Hus, Oslo) — художественная галерея в норвежском городе Осло, открытая в октябре 1930 года местной культурной ассоциацией «Bildende Kunstneres Styre»; музейное здание «Felix» было построено в 1929 году по проекту архитекторов Гудольфа Блекстада и Германа Мунте-Кааса, сочетавшему в себе как элементы неоклассической архитектуры XIX века, так и функционализма; в 1931 году здание получило архитектурную премию «Houen». Помимо использования для временных выставок, галерея является одной из двух площадок для ежегодного арт-шоу «Høstutstillingen». История и описание Художественная галерея «Kunstnernes Hus» (буквально — «Дом художников») открылся в Осло 1 октября 1930 года. Процесс создания галереи напротив парка Королевского дворца начался за несколько лет до этого: Норвежская ассоциация художников «Bildende Kunstneres Styre» в течение долгого времени собирала средства для своей штаб-квартиры, сформировав необходимый фонд в 1927 году. Открытый архитектурный конкурс на здание был объявления в 1928 году — условия предусматривали строительство галереи с естественным светом через потолок, ограничения по высоте здания и требование, чтобы его фасад «гармонировал с окружающей архитектурой». На конкурс было представлено более 60 предложений; победителе был объявлен проект под названием «Феликс», созданные архитекторами Гудольфом Блекстадом и Германом Мунте-Кааса; он был несколько упрощен ещё до начала строительства (1929). Здание по адресу Wergelandsveien 17 было открыто как штаб-квартира независимого общественного фонда в сфере культуры — в 1931 году проект Блекстада и Мунте-Кааса, сочетавший в себе как элементы неоклассической архитектуры XIX века, так и функционализма, получил архитектурную премию «Houens fonds diplom». Музейный центр был отремонтирован в 2000—2001 годах — стоимость восстановления составила около 20 миллионов норвежских крон; обновление позволило привести инфраструктуру безопасности (в том числе и пожарной) в соответствие с современными стандартами. «Kunstnernes Hus» управляется советом из пяти человек, четыре из которых избираются Норвежской ассоциацией художников, а один — является представителем министерства культуры страны. Помимо использования для временных выставок, галерея является одной из двух площадок для ежегодного арт-шоу «Høstutstillingen». В 2019 году в музейных залах прошли временные персональные экспозиции таких художников как Эд Аткинс (род. 1982), Мария Бринч («Inya Lake»), Ингер Лиз Хансен, Мортен Анден и Артур Джафа. См. также Художественный музей Тронхейма Кунстхалле Мальмё Литература Kunstnernes hus, 1930—1980 / tilretteleggelse Steinar Gjessing. — Oslo: Kunstnernes hus, 1980. — 230 с. — ISBN 9788299064200. — ISBN 8299064201. Ссылки Kunstnernes Hus, Oslo / Norway: Public Institution (англ.). artfacts.net. ArtFacts.Net GmbH. Дата обращения: 27 сентября 2019.
Kunstnernes Hus

Kunstnernes Hus är ett norskt konstgalleri, som drivs av en konstnärsdriven stiftelse i Oslo. Stiftelsen för Kunstnernes Hus bildades 1930 av norska bildkonstnärer och har som huvuduppgift att driva utställningsverksamhet och förvalta utställningsbyggnaden. På Kunstnernes Hus hålls årligen Høstutstillingen. Byggnaden ritades i brytningstiden mellan nyklassicism och funktionalism, efter en arkitekttävling, av Gudolf Blakstad och Herman Munthe-Kaas. Den uppfördes 1929–1930 på en tomt, där tidigare stått en stor villa som tillhört hovstallmästaren Georg Sverdrup (1841–1912). Utanför entrén finns två bronslejon av Ørnulf Bast och i taket i trappuppgången en fresk av Per Krohg från 1932 på 22 x 3,5 meter. Två reliefer från 1947 ovanför ingångarna till salarna Vår och Høst är utförda av Niels Larsen Stevns Bibliografi Steinar Gjessing (redaktör): Kunstnernes hus 1930–1980, Kunstnernes Hus publication, Oslo 1980, ISBN 82-990642-0-1 Källor Historikk på Kunstnernes Hus webbplats Externa länkar Kunstnernes Hus webbplats
Svenner fyr

Svenner fyr ligger på ø Korpekollen i øgruppen Svenner i Larvik kommune i Vestfold og Telemark fylke i Norge. Fyret blev tændt første gang 22. oktober 1874. Det oprindelige tårnet var bygget i sten af fanger fra som sad på Akershus fæstning. I 1900 blev det eksisterende tårn i støbejern bygget. Tårnets højde er på 18,7 m, toppen på tårnet ligger 40 meter over havet. Fyrlyset ligger 40,3 meter over højvande og har en lysvidde på 17,8 nautiske mil. Fyret blev affolket i slutningen af 2002 og automatiseret i 2003. Fyret med tilhørende bygninger blev fredet i 1997. Vestfold Fylkeskystlag med samarbejdspartnere har siden 2008 lejet fyret af Kystverket. Fyret er indrettet til udlejning, med mulighed for overnatning. Navnet Svenner kommer af det norrøne Sveinar, som betyder «drenge , karer», uden at man kender baggrunden for dette. Eksterne kilder og henvisninger Svenner fyr på Riksantikvarens hjemmeside kulturminnesok.no Svenner.info Om Svenner fyr på Norsk Fyrhistorisk Forenings websted
Svenner Lighthouse

Svenner Lighthouse (Norwegian: Svenner fyr) is a coastal lighthouse in the municipality of Larvik in Vestfold, Norway. The lighthouse is located in the Svenner archipelago, about 7 kilometres (4.3 mi) to the southeast of the town of Stavern, near the entrance to the Larviksfjorden. The lighthouse was first lit in 1874. The current tower was built in 1900. The lighthouse was listed as a protected site in 1997, and was automated in 2003. See also Lighthouses in Norway List of lighthouses in Norway References External links Media related to Svenner fyr at Wikimedia Commons Norsk Fyrhistorisk Forening (in Norwegian)
Phare de Svenner

Le phare de Svenner (en norvégien : Svenner fyr) est un phare actif situé sur l'île de Korpekollen (archiperl de Svenner), dans la commune de Larvik, comté de Vestfold. Il est géré par l'administration côtière norvégienne (en norvégien : Kystverket). Historique Le premier phare de Svenner a été construit en 1874. La tour d'origine a été construite en pierre par des prisonniers qui ont été emprisonnés à la citadelle d'Akershus. En 1900, la tour en fonte existante est construite. Le phare a été désaffecté fin 2002 et automatisé en 2003. Le phare et les bâtiments associés ont été classés en 1997. Caractéristiques du feu maritime Contrairement au phare de Færder et au phare de Jomfruland, le phare de Svenner n'est pas polyvalent, mais s'allume en rouge ou en blanc dans différents secteurs. Le feu maritime est Oc WR 10s, ce qui signifie occulter la lumière blanche ou rouge par cycles de 10 secondes. L'occultation signifie que la période de lumière dans chaque cycle est plus longue que la période sans lumière, et la balise s'allume avec une lumière rouge dans le secteur rouge et une lumière blanche dans le secteur blanc. La balise radar envoie le code Morse N avec une portée de 24,8 milles nautiques. Identifiant : ARLHS : NOR-044 ; NF-041700 - Amirauté : B2578 - NGA : 0816. Galerie Voir aussi Références (no) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en norvégien intitulé « Svenner fyr » (voir la liste des auteurs). Lien connexe Liste des phares de Norvège Liens externes Ressource relative à l'architecture : Kulturminne University of North Carolina at Chapel Hill's The Lighthouse Directory: Lighthouses of Norway : Vest-Agder (Kristiansand Area Lighthouses of Norway : Aust-Agder (Arendal Area) Phares de Norvège : West Oslofjord (en) Online List of Lights - Norway (en) Liste ARLHS - Norway (en) Lista Light - Lighthouse Explorer (en) Lista Lighthouse Norway - Site Lighthouses.net Portail des phares Portail de l’océan Atlantique Portail de la Norvège
Svenner fyr

Svenner fyr är en norsk fyrplats belägen på ögruppen Svenner sydöst om orten Stavern. Det nuvarande tornet stod färdigt år 1900 och ersatte då en lägre äldre stenfyr från 1874. Fyrplatsen är norskt kulturminne sedan 1997. Vid dimma och dålig sikt kunde sjöfarten varnas med kanonskott som avsköts var 10 minut med svartkrut. Kanonen avskaffades år 1931 och ersattes av en mistlur. Den är utställd på Norsk Maritimt Museum på Bygdøy. Svenner fyr elektrifierades år 1963, automatiserades 1986 och avbemannades år 2003. Fyrplatsen underhålls numera av ett lokalt kustlag i samarbete med statliga Kystverket. Den kan endast nås med båt. Det finns möjlighet för turister att övernatta på ön. Galleri Källor Russ Rowlett Lighthouse Directory, engelska Officiell webbplats, norska Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Svenner fyr.
Gravatn

Gravatn is a lake in Sirdal Municipality in Agder county, Norway. The 5.33-square-kilometre (2.06 sq mi) lake is located about 9 kilometres (5.6 mi) north of the small village of Lunde. The lake lies immediately south of the lake Valevatn, which flows out into Gravatn. The water in Gravatnis stopped by a dam on the south side. The water is regulated at an elevation of 660 metres (2,170 ft) and it flows out through the small river Gravassåni which is a tributary of the big river Sira. See also List of lakes in Norway References