NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ahlmannfonna

De Ahlmannfonna is een gletsjer op het eiland Nordaustlandet, dat deel uitmaakt van de Noorse eilandengroep Spitsbergen. De gletsjer is vernoemd naar de Zweedse glacioloog Hans Jacob Konrad Wilhelmsson Ahlmann (1889-1974). Geografie De gletsjer ligt in het zuidelijk deel van Prins Oscarsland en heeft een diameter van ongeveer zes kilometer. Naar het noordoosten ligt het fjord Duvefjorden, naar het westen het fjord Rijpfjorden. De gletsjer ligt los van de ijskap Austfonna in het zuidoosten en de ijskap Vestfonna naar het zuidwesten. Zie ook Lijst van gletsjers in Spitsbergen
Barneskjær

Barneskjær est un petite île de la commune de Færder , dans le comté de Vestfold en Norvège. Description L'île se trouve juste à l'est de Nøtterøy et au sud de Føynland. La municipalité de Nøtterøy a acheté l'île à Markus O. Korsnes en 1968 pour l'utiliser comme espace ouvert. Les municipalités de Tønsberg et de Sem ont contribué chacune à l'achat. La seule maison de l'île a été construite en 1924. La maison jaune est louée pour des périodes plus courtes et Barneskjær est souvent visité par des classes et des organisations scolaires. L'îlot est sans électricité, donc l'équipement de la cuisine est alimenté au gaz. La jetée peut accueillir 4 à 5 bateaux. Il y a plusieurs bunkers de construction allemande datant de la Seconde Guerre mondiale sur Barneskjær. Barneskjær fait partie du parc national de Færder. Galerie Voir aussi Ressource relative à la géographie : Sentralt stadnamnregister Notes et références Liens internes Liste des îles de Norvège Portail de la Norvège Portail des îles
Bastøy

Bastøy, Bastø eller Bastøya er en ø på 2,23 km² som ligger i Oslofjorden sydøst for Horten i Vestfold og Telemark fylke i Norge. Øen ligger i Horten kommune, men ejes af staten. Historie Bastøy fyr Bastøy fyr blev oprettet 1840. Fyret bestod af et stenhus med et lavt tårn. Det blev erstattet af en signallygte i 1986. Fyret på Bastøy er ikke længere betjent, men bruges fortsat til blandt andet kursusvirksomhed. Bastøy kirke Bastøy kirke er en stenkirke bygget i 1902. Bastøy skolehjem I 1898 købte staten Bastøy for 95.000 kroner og oprettede Bastøy skolehjem, et skolehjem for «slemme drenge». De første elever kom til drengehjemmet 1900. Hvert af de fem internater på øen havde plads til 30 drenge, og eleverne var fra 8 til 19 år gamle. Selv om Bastøy havde plads til omkring 150 elever, var elevtallet omkring hundrede frem til anden verdenskrig. Senere var der budgetteret med 90 elever. Oplæringen omfattede blandt andet landbrug og værkstedsoplæring ud over almindelig skoleundervisning. Da skolehjemmene blev overført til Sosialdepartementet i 1953, ændrede Bastøy Skolehjem navn til Foldin verneskole og senere Foldin offentlige skole. Drengehjemmet blev nedlagt omkring 1. oktober 1970. Straffesystemet på skolehjemmene var hårdt, og drengehjemmet på Bastøy lignede på flere måder et fængsel, særlig frem til lige efter krigen. Yngvar Ustvedts bog «Djeveløya i Oslofjorden – Historien om Bastøy og andre straffeanstalter for slemme gutter» fra 2000 beskriver forholdene ved det berygtede drengehjem. Den norske spillefilm «Kongen av Bastøy» er en dramatiseret genfortælling af et oprør ved skolehjemmet 20. maj 1915. Vernehjem og fængsel Statens vernehjem Bastøy overtog Bastøy skolehjems bygninger efter at dette blev nedlagt i 1970. Fra 1971 tog vernehjemmet mod bl.a. hjemløse alkoholskadede. Anlægget blev senere kredsfængsel og fra 1988 landsfængsel under navnet Bastøy fengsel, en åben anstalt med plads til omkring 115 fanger. Se også Bastøfærgerne Eksterne kilder/henvisninger Kulturarv i Vestfold fylkeskommune om Bastøy Arkiveret 5. maj 2014 hos Wayback Machine Zoombart flyfoto og kort over øen Bastøy – Oslofjordens perle Arkiveret 29. november 2013 hos Wayback Machine Bastøy fengsel Arkiveret 26. februar 2015 hos Wayback Machine Om Bastøyas historie i »Borreminne» 2009 "DigitaltMuseum:Søgning: bastøy".
Bastøy

Bastøy ist eine Insel in der norwegischen Kommune Horten in der Provinz (Fylke) Vestfold. Die Insel liegt im Oslofjord. Auf Bastøy befindet sich die Haftanstalt Bastøy. Lage Die Insel liegt südöstlich der Stadt Horten im Oslofjord. Im Norden der Insel befindet sich die Bucht Bastøybukta. Bastøy hat eine Fläche von 2,23 km². Geschichte und Nutzung Die Insel wurde im Jahr 1898 vom Staat gekauft, um eine Sonderschule für vernachlässigte Jungen zu gründen. Diese wurde nach einer norwegischen Gesetzgebung zum „Umgang mit vernachlässigten Kindern“ aus dem Jahr 1896 errichtet. Der Film King of Devil’s Island aus dem Jahr 2010 von Marius Holst thematisiert die inhumanen Bedingungen für die Jungen in der Anstalt und die 1915 entstandene Revolte bei welcher das Militär anrücken musste. 1953 übernahm das Ministerium für Arbeit und soziale Eingliederung die Einrichtung und betrieb sie bis 1970. Danach bestand auf der Insel ein Heim für Alkoholiker. Seit 1988 wird die Insel für den Betrieb der auf ihr befindlichen Haftanstalt Bastøy genutzt. Mit einer Kapazität von 115 männlichen Insassen ist es das größte Gefängnis mit niedriger Sicherheitsstufe in Norwegen. Um die Gebäude auf der Insel gibt es keinen Zaun. Trotzdem sind nur 2015 und 2018 je ein Häftling geflohen. Häftlinge müssen sich für einen Platz in dieser besonders liberalen Haftanstalt bewerben. Die Rückfallquote ist nach zwei Jahren mit 16 % extrem niedrig. Auf der Insel befinden sich rund 80 Gebäude, darunter die Bastøy kirke aus dem Jahr 1902. Im Nordosten der Insel befindet sich das 1840 erbaute frühere Leitfeuer Bastøy fyr. Name Der Name setzt sich aus den beiden Bestandteilen bast (deutsch „Bast“) und øy (deutsch „Insel“) zusammen. Flora Die gesamte Insel befindet sich in einem Landschaftsschutzgebiet. Auf der Insel gibt es mehr als 300 verschiedene Pflanzenarten, unter anderen Kuhschelle, Berg-Lauch sowie Drachenköpfe. Weblinks Bastøy im Store norske leksikon (norwegisch) Einzelnachweise
Bastøy

Bastøy is an island in Horten Municipality in Vestfold county, Norway. The 2.23-square-kilometre (550-acre) island is owned by the government and it has no permanent residents, however, Bastøy Prison, a minimum-security prison, is located on the island, so there are always temporary residents on the island. The Bastøy Lighthouse was established on the island in 1840. History The island was purchased by the government of Norway in 1898 and it was used for a "special school home for neglected boys". Later, Bastøy was used as a shelter for alcoholics starting in 1971. Since 1998, the island has been used as a national minimum-security prison. The prison is fairly open and large parts of the island are used by the prisoners for farming. Bastøy bay and Bastøykalven in the north of the island are public open spaces and can be used for swimming and boating. Nature All animal and plant life is protected in the Bastøy landscape conservation area. In reality, it applies to the whole island, but the main nature reserve covers the Buvika/Rødskjær wetland area. In total, 315 different plant species have been registered on the island, including Pulsatilla pratensis, spring onion, and dragon's head. See also List of islands of Norway References
Bastøy

Bastøy es una isla ubicada en el fiordo de Oslo, a 75 kilómetros al sur de la capital de Noruega. Se encuentra dentro del municipio de Horten, pero está administrada directamente por el gobierno central como parte de la prisión de Bastøy. Historia Internado Entre 1900 y 1953 funcionó en la isla un internado, administrado por el Estado, para jóvenes de bajos recursos con problemas de conducta. La mayoría de los pupilos eran huérfanos o fueron abandonados por sus padres; tenían entre 8 y 18 años. Las condiciones de vida en el internado eran muy difíciles. El 21 de mayo de 1915 los jóvenes realizaron una rebelión que fue reprimida utilizando a las fuerzas armadas; intervinieron soldados, aviones de combate, lanchas torpederas y un submarino.​​ Las malas condiciones de vida y los abusos que sufrían los pupilos tomaron estado público y provocaron un gran debate en la sociedad noruega. El estado reforzó los controles sobre el instituto y se modificó el régimen de castigos. A principios de la década de 1950 el internado se transformó en una escuela de varones que funcionó hasta el 1 de octubre de 1970.​​ Prisión Desde 1984 funciona una prisión que ocupa la mayor parte de la isla. La prisión se construyó con el objetivo de aliviar la situación de saturación que tenían las prisiones noruegas. Con el tiempo se instituyó un modelo de prisión semiabierta donde los prisioneros se mueven con bastante libertad dentro de la isla. Viven en cabañas y trabajan en granjas y talleres. La convictos que pasan por la prisión de Bastøy tienen uno de los índices de reincidencia más bajos de Europa.​​ Faro Bastøy Un comité de expertos recomendó construir un faro en la isla, en su extremo noreste. El faro se encendió en 1840 y funcionó hasta 1896. En 1918 se construyó un nuevo faro en los mismos terrenos. El faro tiene una torre de mampostería e instalaciones auxiliares con personal permanente. Funcionó hasta 1986 cuando fue reemplazado por una baliza.​ Referencias
Île de Bastøy

L'île de Bastøy est une île de Norvège située au sud d'Oslo dans le fjord d'Oslo. Description Elle est rattachée au comté de Vestfold, et fait partie de la municipalité de Horten. Elle est connue pour la prison de Bastøy qui y est située. Le film Les Révoltés de l'île du Diable illustre la plus grande révolte qui s’y est produite contre la brutalité et l'injustice. Sur le terrain de la prison se trouve aussi l'église en pierre datant de 1902. Aires protégées Réserve naturelle de Buvika/Rødskjær créée en 1981. Zone de protection du paysage de Bastøy créée en 1985. Galerie Notes et références Voir aussi Liens internes Liste des îles de Norvège Phare de Bastøy Liens externes Ressource relative à la géographie : Sentralt stadnamnregister Portail de la Norvège Portail des îles
Bastøy

Bastøy è un'isola nel fiordo di Oslo, 75 chilometri a sud della capitale norvegese. Si trova all'interno del comune di Horten, ma è amministrato direttamente dal governo centrale come parte della prigione di Bastøy. Storia Convitto Tra il 1900 e il 1953, sull'isola ha funzionato un collegio statale per giovani a basso reddito con problemi comportamentali. La maggior parte dei pensionanti erano orfani o abbandonati dai genitori; avevano un'età compresa tra gli 8 e i 18 anni. Le condizioni di vita nel collegio erano molto difficili. Il 21 maggio 1915 i giovani inscenarono una ribellione che fu repressa dalle forze armate; intervennero soldati, aerei da combattimento, torpedinieri e un sommergibile. Le cattive condizioni di vita e gli abusi subiti dagli alunni sono diventati di dominio pubblico e hanno suscitato un grande dibattito nella società norvegese. Lo Stato ha rafforzato i controlli sull'istituto e il regime di punizione è stato modificato. All'inizio degli anni Cinquanta, il convitto fu trasformato in una scuola maschile, che funzionò fino al 1º ottobre 1970. Carcere Dal 1984 è in funzione una prigione, conosciuta come Prigione di Bastøy che occupa la maggior parte dell'isola. Il carcere è stato costruito con l'obiettivo di alleviare la situazione di sovraffollamento delle carceri norvegesi. Alla fine è stato istituito un modello di prigione semi-aperta in cui i prigionieri si muovono liberamente sull'isola. Vivono in capanne e lavorano nelle fattorie e nelle officine. I detenuti che passano per il carcere di Bastøy hanno uno dei tassi di recidiva più bassi d'Europa. Faro dell'isola Un comitato di esperti raccomandò la costruzione di un faro sull'isola, all'estremità nord-occidentale. Il faro fu acceso nel 1840 e funzionò fino al 1896. Nel 1918, sullo stesso terreno, fu costruito un nuovo faro. Il faro è dotato di una torre in muratura e di strutture ausiliarie con personale permanente. Ha funzionato fino al 1986, quando è stato sostituito da un faro. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Bastøy
Aldegondabreen

Aldegondabreen is a glacier in Nordenskiöld Land at Spitsbergen, Svalbard, Norway. It is named after Infanta Adelgundes, Duchess of Guimarães. The glacier has a length of about 5.5 kilometers. It flows from Qvigstadfjellet, Christensenfjella and Hermod Petersenfjellet towards Grønfjorden. References
Håøya (Nøtterøy)

Håøya er en ø i Nøtterøy kommune i Vestfold og Telemark fylke i Norge. Den ligger i Vestfjorden, vest for øen Nøtterøy og nord for Veierland. Frem til 1. januar 1901 tilhørte den Stokke kommune. Håøya fort blev brugt til at forsvare Marinens reservehavn i Melsomvik mod svenskerne i perioden før og omkring 1905. Der var det både kanoner og udlagt miner. Fæstningen blev også brugt som værn for norsk neutralitet under første verdenskrig. Den 12. april 1940 blev fæstningen overgivet til tyskerne, og de brugte øen til ubådeksperimenter under hele anden verdenskrig. Forsvaret indstillede sin militære virksomhe på Håøya i 1963. Håøya var i nogle år feriekoloni for Oslo kommune, og er i dag feriecenter for personel i Forsvaret. Litteratur Erlend Larsen: Dagbok fra Tønsbergfjordens befestninger, 1905 – året som endret våre liv ISBN 978-82-997486-0-5 Eksterne kilder/henvisninger Nøtterøy kommune (2002). Rundt deg blåner fjorder... vakre Nøtterøy. ISBN 82-991504-2-6
Håøya (Færder)

Håøya est un petite île de la commune de Færder, dans le comté de Vestfold en Norvège. Description L'île se trouve juste à l'ouest de Nøtterøy et au nord de Veierland. Elle appartient aux forces armées norvégiennes depuis les années 1890. Le fort Håøya a été utilisé pour défendre le port de réserve de la Marine à Melsomvik (en) contre les Suédois avant et autour de 1905. Il y avait à la fois des canons et des mines posées. La forteresse a également été utilisée comme protection pour la neutralité norvégienne pendant la Première Guerre mondiale. Le 12 avril 1940, la forteresse a été remise aux Allemands, et ils ont utilisé l'île pour des expériences sous-marines tout au long de la Seconde Guerre mondiale. L'île a été pendant quelques années une colonie de vacances pour la municipalité d'Oslo, puis un centre de vacances pour le personnel des forces armées norvégiennes . Les Forces de défense norvégiennes ont décidé, en 2019, de vendre l'île. L'île, ouverte au public, dispose d'un sentier de randonnée balisé. Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste des îles de Norvège Liens externes Ressource relative à la géographie : Sentralt stadnamnregister Portail de la Norvège Portail des îles
Hudø

Hudøy, Hudø eller Hui (dialekt) er en ø i Tønsbergfjorden i den vestlige del af Tjøme kommune. Hudøy er på omkring 1,4 km² og har en alsidig natur med alt fra nøgne klipper til til uberørt skov. Hudøy er en af øerne i Tjømes skærgård som tidligere havde en fast bosætning, men øen har været ubeboet siden 1985. Omkring århundredeskiftet (19-20 århundrede) bøde der omkring 150 mennesker der. De fleste levede af en kombination af landbrug, fiskeri og skibsfart. Øen ejes af Oslo kommune, og er mest kendt for sine feriekolonier eller sommerlejre for skolebørn fra byen. Feriekolonidriften begyndte på Hudøy i 1916. Feriekolonierne blev tidligere drevet direkte af Oslo kommune, men fra 1991 har kommunen samarbejdet med Kirkens bymisjon gennem Stiftelsen Hudøy. Hudøy har i dag 59 bygninger fordelt på 11 lejrsteder. Forældre ved Løren skole i Oslo, arrangerer hvert år en tur for alle skolens elever, som går over 4 dage i juni måned. Grorud skole og Lutvann skole har tur hver andet år til øen. Forfatteren Alf Larsen (1885-1967) kom fra Hudø. Aasmund Brynildsen (1917-1974) som kom fra Tjøme, udgav i 1974 erindringsbogen Hudø. Bilder fra en barndom med illustrationer af grafikeren Hans Gerhard Sørensen (1923-1999). Eksterne kilder/henvisninger Stiftelsen Hudøy Hudø gård Arkiveret 2. april 2015 hos Wayback Machine Fakta om feriekolonien Arkiveret 22. marts 2015 hos Wayback Machine på bymisjon.no Løren skoles tur til Hudøy
Hui (Færder)

Hui est un petite île de la commune de Færder, dans le comté de Vestfold en Norvège. Description L'île de 1,4 km2 se trouve dans le fjord de Tønsberg à l'ouest de Færder. Elle possède une nature polyvalente avec un des remparts montagneux et des forêts intactes. Hui est l'une des îles de l'archipel des Færders et Tjømes qui avait auparavant une population permanente, mais l'île est inhabitée depuis 1985. Vers 1900, environ 150 personnes y vivaient. L'île appartient à la municipalité d'Oslo et est surtout connue pour ses Centre de vacances et de loisirs d'été pour les écoliers de la ville. L'opération de colonie de vacances a commencé à Hudøy en 1916. Les colonies de vacances étaient auparavant gérées directement par la municipalité d'Oslo, mais à partir de 1991, la municipalité a collaboré avec la Church City Mission (en) par le biais de la Fondation Hudøy. L'île compte actuellement 59 bâtiments répartis sur 11 campings. Aires protégées La réserve naturelle de Kvitskjærene, créée en 1978, se trouve sur un petit groupe d'îlots, nommés Kvitskjærene, à l'est de Hui. La réserve naturelle de Langskjærene, créée en 1978, se trouve sur un petit groupe d'îlots, nommés Langskjærene, au sud de Hui. Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste des îles de Norvège Liens externes Ressource relative à la géographie : Sentralt stadnamnregister Portail de la Norvège Portail des îles
Ryøya

Ryøya er en ø i Tromsø kommune i Troms og Finnmark fylke i Norge. Øen ligger strategisk placeret mellem Kvaløya og Malangshalvøen cirka 15 km sydvest for Tromsø by i luftlinje. Ryøya består hovedsageligt af lyngklædte stenede jordrygge i et kuperet terræn med af spredte fyrre- og birkeskov. Geologisk set består Ryøya for det meste af glimmergneis, glimmerskifer og dolomit. Mod syd skiller Litjestraumen Ryøya fra Malangshalvøen, og i nord skiller Rystraumen (også kaldt Storstraumen) Ryøya fra Kvaløya. Begge disse to tidevandsstrømme kan komme op i 8 knop, og forårsager store prøvelser for båder og skibe i alle størrelser på vej til eller fra Tromsø. Ret overfor Ryøya ligger Kvaløya med et populært udfartssted ved navn Hella. På Ryøya har Universitetet i Tromsø med det medicinske fakultets afdeling for Arktisk Biologi, udsat omkring 20 moskusokser med henblik på forskning. Moskusokserne går frit på hele øen, og specielt i brunstperioden, tidlig om efteråret, frarådes al færdsel på Ryøya. Ilandstigning sker på eget ansvar hele året. Eksterne kilder/henvisninger
Ryøy

Ryøy (norwegisch Ryøya) ist eine Insel im Straumsfjord etwa 15 km (Luftlinie) südwestlich von Tromsø im Fylke (Provinz) Troms in Nord-Norge, Norwegen. Die Insel Die unbewohnte, knapp 2 km lange und 1,43 km² große Insel liegt auf dem Gebiet der Stadtgemeinde Tromsø, nahe dem Ostende des Straumsfjords zwischen der großen Insel Kvaløy im Norden und dem norwegischen Festland im Süden. Der sie beidseitig umfließende Straumsfjord wird hier „Rystraumen“ genannt, wobei der 600 m breite nördliche Arm zwischen Ryøy und der großen Insel Kvaløy als „Storstraumen“, der nur 200 m breite südliche zwischen Ryøy und der zum Festland gehörigen Halbinsel Malangshalvøen als „Litjestraumen“ bezeichnet wird. Die felsige Insel ist hügelig, bis zu 74 m hoch, und besteht geologisch mehrheitlich aus Glimmergneis, Glimmerschiefer und Dolomit. Sie ist mit Kiefern, Birken und Heidekräutern bewachsen. Eine kleine Herde von etwa 20 Moschusochsen lebt auf der Insel, dort zu Forschungszwecken von der Medizinischen Fakultät, Abteilung für arktische Biologie, der Universität Tromsø angesiedelt. Die Tiere bewegen sich frei auf der Insel, und insbesondere während der frühherbstlichen Brunftzeit begibt man sich auf eigene Gefahr auf die Insel. Meeresschutzgebiet Seit September 2007 ist ein Gebiet von insgesamt 17 Quadratkilometern um die Insel ein Forschungs- und Schutzgebiet der Kategorie Strömungsgebiete im Nationalen Meeresschutzplan (Nasjonal marin verneplan) Norwegens, schützenswert wegen der in Anbetracht der starken Strömungen in beiden Armen des Rystraumens bemerkenswert reichen sessilen Fauna (Schwämme, Nesseltiere, Muscheln, Moostierchen und Seescheiden). Ryatunnel Etwa 3 km östlich der Insel führt der am 29. September 2011 freigegebene, 2675 m lange, zweispurige und mautpflichtige Ryatunnel mit der Fv858 unter dem Ostende des Straumsfjords hindurch. Fußnoten Weblinks http://www.norgeskart.no/#12/644565/7720418
Håja (Tromsø)

Håja (oprindelig Håøya) er en ø i Tromsø kommune i Troms og Finnmark fylke i Norge. Øen ligger vest for Kvaløya og Sessøya. Håja er en klippeø med en distinkt form på øens fjeldformation, hvilket måske tjente som inspiration da Jan Inge Hovig tegned Ishavskatedralen i Tromsø. Håja er et gammelt fiskerleje, og dokumenter fra 1500-tallet angiver at øen allerede da havde mange fastboende. I starten af 1900-tallet sluttede imidlertid fiskehandlen på øen. Derefter blev Håja en tid brugt til opdræt af ræve. Øens navn betyder «den høje ø», og fjeldpartiet på Håja er 486 meter højt. Øen byder på fine turmuligheder. Håja er en del af Håja–Røssholmen landskapsvernområde med fredning af dyrelivet. Eksterne kilder/henvisninger Bent Svinnungs padleside om Håja Lovdata: Verneforskrift for Håja – Røssholmen landskapsvernområde
Håja (Tromsø)

Håja (deutsch „hohe Insel“) ist eine felsige Insel in der Kommune Tromsø (Provinz Troms, Norwegen). Sie liegt westlich der Stadt Tromsø (35 km), der Insel Kvaløya (5 km) und der Insel Sessøya (2,5 km). Vom nordwestlichen Ende zieht sich über die dem offenen Meer zugewandte westliche Seite bis in den Südosten eine Steilwand, die der Insel ihren Namen gegeben hat. Auf der Ostseite befindet sich jedoch eine Bucht, die einen natürlichen sandigen Hafen bildet. Im Osten vorgelagert befinden sich einige deutlich kleinere Inseln, deren größte (ca. 400 m × 200 m) den Leuchtturm Håja beherbergt. Sonstiges Am Gipfel ist ein Steinmännchen errichtet, bei dem Besucher sich in ein Gipfelbuch eintragen können. Der Architekt Jan Inge Hovig nannte Håja als eine mögliche Inspirationsquelle für die Architektur der Ishavskatedralen in Tromsø. Siehe auch Liste norwegischer Inseln (Troms og Finnmark) Håja (Hammerfest) Weblinks Einzelnachweise