NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Estação de satélite de Esvalbarda

A Estação de satélite de Esvalbarda (em norueguês: Svalbard satellittstasjon ou SvalSat), é uma estação terrena de satélite, localizada em Platåberget, próximo a Longyearbyen em Esvalbarda na Noruega. Inaugurada em 1997, ela é operada pela Kongsberg Satellite Services (KSAT), uma joint venture entre a Kongsberg Defence & Aerospace e o Norwegian Space Centre (NSC). História O European Space Research Organization (ESRO) criou a Estação de Telemetria de Kongsfjord em Ny-Ålesund como uma das suas quatro primeiras estações da European Space Tracking Network. Essa estação permaneceu ativa entre 1967 e 1974, mas foi fechada, pois não era adequada à segunda geração de satélites do ESRO. Durante o planejamento dessa estação, Longyearbyen foi aventada como possível localização, mas foi preterida devido a questões políticas. Na década de 90, o NSC operou a Tromsø Satellite Station (TSS), que foi usada como uma estação terrena para um pequeno número de satélites. Depois que Rolf Skår foi nomeado diretor do NSC, foram lançados planos para tentar vencer o contrato para o Earth Observing System (EOS) da NASA. Skår convidou uma delegação da NASA para visitar Esvalbarda, e a partir de 1996, o NSC e a NASA começaram a negociar um contrato para estabelecer uma estação terrena em Longyearbyen. A localidade de Esvalbarda foi escolhida por conta da sua alta latitude que permitia todos os satélites orbitando a mais de 500 km usar uma única estação terrena, efetuando download de dados em todas as órbitas. Para o programa EOS, a estação de Esvalbarda foi complementada pelo Poker Flat Research Range em Fairbanks, Alasca. Referências
Svalbard satellittstasjon

Svalbard satellittstasjon (SvalSat) är en privat satellitstation, som ligger 459 meter över havet på Platåberget (över Hotellneset och Bjørndalen), omkring fem kilometer väster om Longyearbyen på Svalbard. Satellitstationen hämtar ned data från, och laddar upp instruktioner till, satelliter i banor i polartrakterna. Den är den nordligaste satellitstationen i världen och öppnades 1997. Den har 18 anställda. Satellitstationen består av 35 antenner, varav Kongsberg Satellite Services och Europeiska vädersatellitorganisationen (EUMETSAT) från början ägde två var och NASA och den civila amerikanska meteorologiska myndigheten National Oceanic and Atmospheric Administration ägde en var. Antalet antenner har därefter ökat under åren, och 2012 byggdes kontrollbyggnaden ut. Antal satelliter, som det läses ned data från, ökade från 14 år 2008 till fler än 35 2012. Samma år byggdes också en egen mottagningsstation och antenner för Galileo-satelliterna. Dessutom har Telenor byggt en telekommunikationsantenn. Data sänds sedan 2004 via Telenor Svalbards internetnod över Svalbardsfiberkabeln till Harstad på norska fastlandet och vidare till andra länder. Källor Svabard Satellite Station (SvalSat) på Kongsbergs Satellite Services webbplats Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från norska Wikipedia (bokmål/riksmål), Svalbard satellittstasjon, 16 juli 2017. Externa länkar Svalsats webbplats
Hålandsmarka

Hålandsmarka is a village in Sola Municipality in Rogaland county, Norway. The village is located in the southwestern part of the municipality, about 1 kilometre (0.62 mi) west of the village of Stenebyen. Hålandsmarka is known for a great seaside view of most of the Rogaland coastline, on good days you will be able to see areas as far as 70 kilometres (43 mi) away. The 0.17-square-kilometre (42-acre) village has a population (2025) of 889 and a population density of 5,229 inhabitants per square kilometre (13,540/sq mi). Currently, Hålandsmarka is entirely a residential village, with no commercial or industrial areas. Most inhabitants work in the nearby village of Solakrossen and the Stavanger Airport since they are located a short distance to the north. References
Hålandsmarka

Hålandsmarka es una localidad de la provincia de Rogaland en la región de Vestlandet, Noruega. A 1 de enero de 2017 tenía una población estimada de 953 habitantes.​ Se encuentra ubicada al sur del país, cerca de la costa del mar del Norte y del fiordo Boknafjorden. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Hålandsmarka.
Hålandsmarka

Hålandsmarka är en tätort i Sola kommun i Rogaland fylke i sydvästra Norge. Tätorten hade 985 invånare den 1 januari 2012 och ligger omkring sju kilometer sydväst om kommunens centralort Sola. Hålandsmarka är Norges mest tätbefolkade tätort med 3 940 invånare per kvadratkilometer, efter kommer Oslo med 3 192 invånare per kvadratkilometer. Orten är känd för dess vackra sjöutsikt och under bra dagar kan man se så långt som områden 70 kilometer ifrån. Hålandsmarka är också namnet på ett stort friluftsområde med ett utmärkta elljusspår och rastplatser. Referenser
Lønset Church

Lønset Church (Norwegian: Lønset kirke) is a parish church of the Church of Norway in Oppdal Municipality in Trøndelag county, Norway. It is located in the village of Lønset, along the Norwegian National Road 70 in the western part of the municipality. It is the church for the Lønset parish which is part of the Gauldal prosti (deanery) in the Diocese of Nidaros. The white, wooden church was built in an octagonal style in 1863 using plans drawn up by the architect Sjur Jamtseter and the carpenter J. Rønningen. The church seats about 250 people. History The first church in Lønset was a stave church that was likely located at Vindal, along the west shore of the river Vindøla, about 2 kilometres (1.2 mi) northwest of the present church site. The church was built during the Middle Ages and it likely fell into ruin after the Black death when the Lønset area was depopulated. For a few centuries, there was no church in use in Lønset. From 1772 to 1774, a new church was once again built in Lønset. This one was located about 2 kilometres (1.2 mi) southeast of the old medieval church site. In 1858, a committee was formed that would work on planning for a new church at Lønset because the old church was too small. Two solutions were outlined: a cruciform church designed by John Elliott Storli or an octagonal church designed by Sjur Jamtseter. The committee chose the octagonal design. The last worship service there was on Sunday, 19 July 1863 and after that, the old church was torn down. The new church was built on the same site and it was consecrated on 26 August 1863. Media gallery See also List of churches in Nidaros References
Vuku Church

Vuku Church (Norwegian: Vuku kirke) is a parish church of the Church of Norway in Verdal Municipality in Trøndelag county, Norway. It is located in the village of Vuku. It is one of the churches for the Vera og Vuku parish which is part of the Stiklestad prosti (deanery) in the Diocese of Nidaros. The red, wooden church was built in a long church style in 1654 using plans drawn up by the architect Ole Jonsen Hindrum. The church seats about 200 people. History The earliest existing historical records of the church date back to 1533, but the church was not new that year. The first church at Vuku was likely a wooden stave church that was possibly built in the 14th century. The old church had a nave with a rectangular floor plan and a smaller, narrower and straight-ended choir on the east end. On the west end it had an entry porch with a bell tower above it. By the mid-1600s, the old church was in very poor condition and it was decided to tear down the old church and to build a new one on the same site. The new church was completed in 1654 and it was formally consecrated on 6 February 1655. The new church is a wooden long church that was designed by Ole Jonsen Hindrum. The church has a tower on the roof of the nave and a sacristy on the north side of the choir. In 1673, the entry porch and the sacristy were taken down and rebuilt. In 1677, a second floor seating gallery was installed. In 1683, a new baptismal room was built. In 1812, the entry porch on the west end of the building was rebuilt again. The night between 19 and 20 November 1844, lightning struck the tower and caused a fire in the church. The tower and the entry porch were damaged, but the rest of the church was saved thanks to a heavy rain that put out the fire. After discussions and planning, the church was extensively renovated and repaired. It was given a new tower on the roof of the nave. Much of the interior was changed on that occasion. In 1904, a new entrance was added to the south wall of the nave. For the 300th anniversary in 1955, the church was renovated and partially restored to its former appearance according to plans by John Tverdahl and Ola Seter. Media gallery See also List of churches in Nidaros References
Ålen Church

Ålen Church (Norwegian: Ålen kirke) is a parish church of the Church of Norway in Holtålen Municipality in Trøndelag county, Norway. It is located in the village of Renbygda. It is the church for the Ålen parish which is part of the Gauldal prosti (deanery) in the Diocese of Nidaros. The white, wooden church was built in a neo-Gothic long church style in 1881 using plans drawn up by the architect Jacob Digre. The church seats about 322 people. History The earliest existing historical records of the church date back to the year 1381, but the church was not new that year. The first church in Ålen was a stave church that was located about 80 metres (260 ft) northwest of the present day church site (roughly the middle of the cemetery). The church was likely first built in the 12th century. The stave church had a rectangular nave with a narrower, rectangular chancel. The total floor plan was approximately 62 square metres (670 sq ft) which was close to double what the old Haltdalen Stave Church had. From 1674 to 1676, the church was significantly expanded by adding a new timber-framed nave to the old stave church. The old nave from the older church was converted into the new chancel. The old chancel was remodeled as a new sacristy. Additionally, the church had a cross-arm (transept) added to the north side of the new nave. In 1881, a new church was constructed about 80 metres (260 ft) to the southeast of the old stave church. The church was designed by Johan Digre. It was consecrated on 15 September 1881. After the new church was completed, the old church was mostly torn down. The only part that was saved was the small entry porch which originally had been built around 1675. Some of the interior decor elements from the old church were saved and sent to museum in Trondheim. The pulpit from 1705 and an altarpiece from the 17th century were later sent to the newly built Hessdalen Church in 1940. See also List of churches in Nidaros References
Vallhall Arena

Vallhall Arena is a multi-purpose indoor arena, located in Valle-Hovin, Oslo, Norway. The stadium has a capacity of 5,500 people during matches. The Tippeligaen club Vålerenga uses the arena for training and friendly matches in the winter off-season. The arena is made of artificial grass turf with a floor space of about 9000 square metres. It is mostly used for football matches, but it is also known for hosting events such as fairs and concerts. When used as a concert hall, the arena has a capacity of up to 12,500 people. It's not far away from Valle Hovin, an outdoor concert arena. On 22 April 2001, Irish vocal pop band Westlife held a concert for their Where Dreams Come True Tour supporting their album Coast to Coast. See also List of indoor arenas in Norway List of indoor arenas in Nordic countries References External links Official website (in Norwegian) Vallhall Arena photos and video - Nordic Stadiums
Vallhall Arena

Vallhall Arena je večnamenska pokrita arena, ki se nahaja v Valle-Hovinu v Oslu na Norveškem. Stadion med tekmami sprejme 5.500 ljudi. Klub Tippeligaen Vålerenga uporablja areno za treninge in prijateljske tekme v zimskem delu, ko ni sezone. Trenutno se uporablja predvsem za nogometne tekme, dvorana pa služi tudi kot prireditveni prostor. Arena je znana tudi kot koncertno prizorišče, ki sprejme 12.500 ljudi. V bližini Valle Hovin je tudi koncertna arena na prostem. 22. aprila 2001 je tu irska vokalna pop skupina Westlife izvedla koncert za turnejo Where Dreams Come True, ki je podprla njihov album Coast to Coast. Glej tudi Seznam pokritih aren na Norveškem Seznam pokritih aren v nordijskih državah Zunanje povezave Uradno spletno mesto (norveško) Vallhall Arena photos and video - Nordic Stadiums
Vestfonna

La Vestfonna (literalment: glacera de l'oest) és un casquet glacial situat a la part occidental de l'illa de Nordaustlandet, a l'arxipèlag de Svalbard, Noruega. La glacera té una superfície d'uns 2.500 km². És la tercera capa de gel més gran de Svalbard i Noruega, després de la d'Austfonna i d'Olav V Land. Referències
Vestfonna

Le Vestfonna est une calotte glaciaire de Norvège située sur Nordaustlandet, une île du Svalbard. Par sa superficie de 2 500 km2, le Vestfonna est la troisième calotte glaciaire du Svalbard après l'Austfonna et Olav V. Le Vestfonna est situé sur la Terre de Gustav V, à l'ouest du Nordaustlandet tandis que l'Austfonna est situé à l'est de l'île, principalement sur la Terre de Harald V. Notes et références Portail des lacs et cours d'eau Portail de la Norvège Portail de l’Arctique
Vestfonna

De Vestfonna is een ijskap op het eiland Nordaustlandet, dat deel uitmaakt van de Noorse eilandengroep Spitsbergen. De Vestfonna heeft een oppervlakte van 2.500 km². De ijskap is de op twee na grootste ijskap in Spitsbergen en Noorwegen na de Austfonna en de Olav V Land. De ijskap ligt op het noordwestelijk deel van het eiland op het schiereiland Gustav-V-land. Meer naar het oosten op het eiland, aan de overzijde van het dal Rijpdalen, ligt de ijskap Austfonna en naar het zuidoosten de ijskap Sørfonna. Ten noordoosten van de ijskap ligt de streek Prins Oscarsland. Gletsjers Vanaf het noorden met de klok mee ontspringen uit de Vestfonna de volgende gletsjers: Sabinebreen Maudbreen Rijpbreen Croftbreen Bodleybreen Eltonbreen Aldousbreen Frazerbreen Idunbreen Bragebreen Gimlebreen Forsiusbreen Backabreen Søre Franklinbreen Nordre Franklinbreen Lindhagenbreen Zie ook Lijst van gletsjers in Spitsbergen
Вестфонна

Вестфонна (норв. Vestfonna — «западный ледник») — северо-западная часть ледникового покрова острова Северо-Восточная Земля (архипелаг Шпицберген, Норвегия). Вестфонна расположена между Валенбергфьордом и северным побережьем острова; покрывает площадь около 2500 км², максимальная высота — 637 м. Мощность льда в центре покрова достигает 120 м, снегонакопление превышает 1000 мм в год. На юге, юго-западе и северо-западе (местами) ледники спускаются к морю. Примечания Источники Западное ледяное поле // Большая советская энциклопедия : [в 30 т.] / гл. ред. А. М. Прохоров. — 3-е изд. — М. : Советская энциклопедия, 1969—1978.
Bærums Verk

Bærums Verk är en tätort i Lommedalen i Bærums kommun i Akershus fylke, Norge. Namnet kommer från järnverket (Bærums Jernverk) som byggdes av Paul Smelter på 1600-talet för att producera kanongranater. Norges äldsta värdshus som fortfarande drivs, Værtshuset Bærums Verk, finns här.
Oslo Golfklubb

De Oslo Golfklubb is de oudste golfclub in Noorwegen. De club werd in 1924 opgericht en is de enige golfclub in Oslo met 18 holes. De golfclub ligt nog steeds op dezelfde locatie, maar heeft wel enkele veranderingen ondergaan. Tijdens de Tweede Wereldoorlog werd er niet gespeeld omdat er groenten en aardappelen verbouwd werden. In 2008 werd de baan gesloten om hem grondig te renoveren. Omdat de baan binnen de stadsgrenzen ligt, is uitbreiding niet mogelijk. Er kwam een sproei-installatie op de fairways en om de greens, de greens kregen bentgras en de bunkers werden vernieuwd. Op 31 mei 2009 werd de baan heropend. De baan ligt om het Bogstadmeer. De baan is van mei - oktober geopend. Toernooien Europese Challenge Tour 1995: Norwegian Open, gewonnen door Raymond Burns 1996: Karsten Ping Norwegian Open, gewonnen door Stephen Field 1997: Karsten Ping Norwegian Open, gewonnen door Ignacio Feliu Ladies European Tour 2002: P4 Norwegian Masters, Laura Davies won de play-off van Ana Larraneta [1]. 2006: SAS Masters, gewonnen door Laura Davies [2]
Funäsdalstjärnen

Funäsdalstjärnen är en sjö i Härjedalens kommun i Härjedalen och ingår i Göta älvs huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 0,172 kvadratkilometer och ligger 760,3 meter över havet. Funäsdalstjärnen ligger i Rogen Natura 2000-område. Delavrinningsområde Funäsdalstjärnen ingår i det delavrinningsområde (692111-131662) som SMHI kallar för Utloppet av Funäsdalstjärnen. Medelhöjden är 809 meter över havet och ytan är 2,21 kvadratkilometer. Det finns inga avrinningsområden uppströms utan avrinningsområdet är högsta punkten. Vattendraget som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter 709 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (69 procent) och kalfjäll (23 procent). Avrinningsområdet har 0,17 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 7,8 procent. Se även Lista över insjöar i Härjedalens kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Funäsdalstjärnen på VISS
Gröntjärnen, Härjedalen

Gröntjärnen är en sjö i Härjedalens kommun i Härjedalen och ingår i Glommas huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 0,098 kvadratkilometer och ligger 957,8 meter över havet. Delavrinningsområde Gröntjärnen ingår i det delavrinningsområde (694253-130899) som SMHI kallar för Inloppet i Bolagen. Medelhöjden är 1 066 meter över havet och ytan är 3,13 kvadratkilometer. Räknas de 3 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean 18,85 kvadratkilometer. Avrinningsområdets utflöde Fjellborga mynnar i havet. Avrinningsområdet består mestadels av öppen mark (71 procent) och kalfjäll (23 procent). Avrinningsområdet har 0,21 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 6,7 procent. Se även Lista över insjöar i Härjedalens kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Gröntjärnen på VISS
Linjetjärnarna, Härjedalen

Linjetjärnarna är en sjö i Härjedalens kommun i Härjedalen och ingår i Ljusnans huvudavrinningsområde. Vid provfiske har abborre och öring fångats i sjön. Se även Lista över insjöar i Härjedalens kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv
Ruttjärnen (Tännäs socken, Härjedalen)

Ruttjärnen är en sjö i Härjedalens kommun i Härjedalen och ingår i Ljusnans huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 0,0496 kvadratkilometer och ligger 943,2 meter över havet. Delavrinningsområde Ruttjärnen ingår i det delavrinningsområde (695193-131135) som SMHI kallar för Nedlagd mätstation. Medelhöjden är 857 meter över havet och ytan är 9,3 kvadratkilometer. Räknas de 10 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean 73,83 kvadratkilometer. Tännån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter 415 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (68 procent), öppen mark (19 procent) och kalfjäll (10 procent). Avrinningsområdet har 0,11 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 1,1 procent. Se även Lista över insjöar i Härjedalens kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv
Gunnarvattnet, Jämtland

Gunnarvattnet är en insjö i Krokoms kommun i Jämtland och ingår i Indalsälvens huvudavrinningsområde. Sjön är 31 meter djup, har en yta på 3,39 kvadratkilometer och är belägen 387,9 meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Gunnarvattsån. Vid provfiske har elritsa, röding, sik och öring fångats i sjön. Sjön ligger två kilometer öster om gränsen mot Norge. Gunnarvattnet, en by som har samma namn som sjön, ligger vid insjön. Delavrinningsområde Gunnarvattnet ingår i det delavrinningsområde (711269-141854) som SMHI kallar för Utloppet av Gunnarvattnet. Medelhöjden är 485 meter över havet och ytan är 21,45 kvadratkilometer. Räknas de 7 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean 203,96 kvadratkilometer. Gunnarvattsån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 3, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 3 vattendrag innan det når havet efter 305 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (69 procent). Avrinningsområdet har 3,48 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 16,2 procent. Se även Lista över insjöar i Krokoms kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Gunnarvattnet på VISS
Skogsjön, Jämtland

Skogsjön är en sjö i Krokoms kommun i Jämtland och ingår i Indalsälvens huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 0,333 kvadratkilometer och ligger 476,2 meter över havet. Delavrinningsområde Skogsjön ingår i det delavrinningsområde (710484-141330) som SMHI kallar för Utloppet av Skogsjön. Medelhöjden är 496 meter över havet och ytan är 1,78 kvadratkilometer. Det finns inga avrinningsområden uppströms utan avrinningsområdet är högsta punkten. Vattendraget som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 3, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 3 vattendrag innan det når havet efter 308 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (61 procent). Avrinningsområdet har 0,3 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 16,9 procent. Se även Lista över insjöar i Krokoms kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Skogsjön på VISS
Església de fusta de Haltdalen

L'església de fusta d'Haltdalen és un stavkirke originalment erigida a Haltdalen (actual municipi de Holtålen), a Noruega, cap a la dècada del 1170. Actualment es localitza al Museu Popular de Trøndelag, a Trondheim. És una stavkirke de tipus A, i se la considera com la més senzilla, juntament amb l'església de fusta de Hedared, a Suècia. Consisteix únicament d'una senzilla nau rectangular i en l'orient un petit cor quadrat. El sostre és de dues aigües i la seva armadura correspon a un típic sistema de stavkirke. L'església ha estat modificada en diverses ocasions. En la dècada del 1880 va ser desmuntada i tornada a aixecar a Kalvskinnet, i el 1937 es va traslladar a Trondheim, on funciona actualment com una església museu. En algun moment de la seva història, l'església va perdre el portal occidental, i en aquest costat només hi havia una paret tancada, per la qual cosa se li va afegir el portal de la desapareguda stavkirke d'Alen, una església procedent del mateix municipi. La major part de la fusta, però, és originària d'Haltdalen. També es van afegir finestres en èpoques posteriors a la reforma protestant, però van ser retirades recentment. El tipus de construcció d'Haltdalen va ser el més comú en l'Escandinàvia oriental durant el segle xii. Referències Huglid, Roar. 1977. Norske stavkirker. Dreyer Verl., Oslo (Noruega) ISBN 82-09-00938-9.