NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Лыжный трамплин в Хольменколлене

Лыжный трамплин в Хольменколлене в норвежском городе Осло — первый в мире лыжный трамплин. Первое соревнование состоялось 31 января 1892 года, рекорд тогда составил 21,5 м. Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме лыжный трамплин в Хольменколлене https://web.archive.org/web/20111117011132/http://www.holmenkollen.com/
Holmenkollbacken

Holmenkollbacken är en hoppbacke i sportområdet Holmenkollen utanför Oslo. Holmenkollens hoppbacke är en av Norges mest besökta turistattraktioner. Ungefär 1 miljon besökare kommer till Holmenkollen varje år. Holmenkollens hoppbacke ligger på 371 meter över havet. Hoppbacken och de övriga anläggningarna förvaltas och drivs av Skiforeningen (eg. Foreningen til Ski-Idrettens Fremme). Holmenkollen är en av världens mest kända hoppbackar, och också en av världens äldsta. 1892 hölls den första backhoppningstävlingen i Kollen, och Holmenkollen har sedan dess varit ett centrum för backhoppning. Hoppbacken har byggts om 19 gånger. Eftersom backen inte uppfyllde internationella krav revs den 2008 och en ny hoppbacke uppfördes inför Skid-VM 2011. Den nya backen invigdes den 3 mars 2010. Kraven på hoppbackar hade utvecklats sedan VM senast arrangerades i Holmenkollen. Stora backen hade dessutom länge haft problem med besvärliga sidovindar eftersom det saknats vindfång på sidorna. För att få arrangera VM var ett sådant nödvändigt och därför fick överbacken i stora backen lov att rivas och ersättas med en ny. Backen är i dag en K120-backe, backstorlek = HS134, konstruerad av belgisk-danska arkitektfirman JDS Architects. Backen ägs av Oslo kommun. Det officiella backrekordet för herrar är 144 meter och noterades av norrmannen Robert Johansson 9 mars 2019. Finländaren Ilkka Herold hoppade 146 meter 16 mars 2025 vilket är det nya inofficiella rekordet. För damer ligger det officiella rekordet på 137,5 meter och sattes av japanska Sara Takanashi 4 april 2016. Damernas inofficiella rekord är 140 meter satt av norska Maren Lundby 3 februari 2016. Sista världscuptävlingen i "gamla" Holmenkollen, 9 mars 2008, vanns av Gregor Schlierenzauer, Österrike, före norrmännen Tom Hilde och Bjørn Einar Romøren. Första världscuptävlingen i nya backen, 14 mars 2010, vanns av Simon Ammann, Schweiz före publikfavoriten Adam Małysz, Polen, och Andreas Kofler, Österrike. Sven Selånger, Sverige, var första utlänning att vinna i hoppbacken (1939). Kronprins Olav deltog i backhoppningstävlingen 1922 och 1923. Vidare läsning Thoresen, Arne (2007) (på norska). Lengst gjennom lufta. Oslo: Versal. ISBN 978-82-8188-030-6 Referenser Externa länkar Ski Jumping Hill archive
Vinstra Station

Vinstra Station (Vinstra stasjon) er en jernbanestation på Dovrebanen, der ligger ved byområdet Vinstra i Nord-Fron kommune i Norge. Stationen består af nogle få spor, to perroner og en stationsbygning samt et par andre bygninger i rødmalet træ. Stationsbygningen, der er opført efter tegninger af Paul Due, rummer turistinformation og ventesal. Desuden er der en busterminal i tilknytning til stationen. Stationen åbnede 2. november 1896, da banen blev forlænget fra Tretten til Otta. Den blev fjernstyret 5. december 1967. Litteratur Bjerke, Thor og Holom, Finn (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 84-85. ISBN 82-90286-28-7.: CS1-vedligeholdelse: Flere navne: authors list (link) Dahl, Aasmund, red. (1988). NSBs bygningsregistrering: Hamar distrikt: Eidsvoll-Dombåsbanen. Vol. 2. NSB Arkitektkontoret. s. 257-266. Eksterne henvisninger Bane Nors informationsside om Vinstra Station Vinstra Station i Norsk Jernbaneklubbs stationsdatabase Norsk Jernbaneklubbs stationsdatabase: Gudbrandsdalsbanen
Gare de Vinstra

La gare de Vinstra est une gare ferroviaire de la ligne de Dovre. La gare se situe dans le village de Vinstra qui se situe dans la commune de Nord-Fron à 266,60 km d'Oslo. Situation ferroviaire Histoire Service des voyageurs Accueil Desserte Intermodalité Notes et références Voir aussi Articles connexes Transport ferroviaire en Norvège Ligne de Dovre Liens externes Informations de la Jernbaneverket Portail du chemin de fer Portail de la Norvège Portail du chemin de fer
Vinstra (stacja kolejowa)

Vinstra (nor: Vinstra stasjon) – stacja kolejowa w Vinstra, w regionie Oppland, w Norwegii. Znajduje się na Dovrebanen. Została otwarta w 1896 roku, kiedy linia kolejowa Eidsvoll – Dombås została zbudowana do Otta. Stacja Vinstra ma swoją informację turystyczną i służy jako stacja transportu publicznego kolejowego, autobusowego i taksówek. Stacja znajduje się 241 m n.p.m. i 266,60 km od Oslo Sentralstasjon. Ruch pasażerski Stacja obsługuje 6 połączeń dziennie z Oslo S i Dombås oraz cztery z Trondheim S. Obsługa podróżnych Wiata, poczekalnia, kasa biletowa, parking na 25 miejsc, parking rowerowy, telefon publiczny, kawiarnia, ułatwienia dla niepełnosprawnych, WC, punkt obsługi niemowląt, schowki bagażowe, kiosk, przystanek autobusowy, postój taksówek, informacja turystyczna. Przypisy
Anda (ø)

For alternative betydninger, se Anda. (Se også artikler, som begynder med Anda) Anda er en lille ø i Øksnes kommune i Nordland fylke i Norge. Den ligger i arkipelaget Vesterålen, ca. fem kilometer nord for nordenden af Langøya og vest for Andøya. Her ligger Anda fyr, som var det sidste fyr i Norge som (i 1987) blev automatiseret. Øen er beskyttet som et naturreservat og ramsarområde, og er et vigtigt yngleområde for lunder. Endvidere yngler også alke og rider, topskarv, gråmåge, svartbag og tejst, og der er store sælkolonier på øen. Eksterne kilder og henvisninger Norsk Fyrhistorisk Forening om Anda fyr Anda naturvernområde Arkiveret 18. januar 2022 hos Wayback Machine
Anden, Norway

Anden (or historically Anda) is a small island in Øksnes Municipality in Nordland county, Norway. It lies in the Vesterålen archipelago, about 5 kilometres (3.1 mi) north of the village of Stø on the northern tip of the large island of Langøya, and about 14 kilometres (8.7 mi) west of the large island of Andøya. It is home to the Anda Lighthouse, which was the last lighthouse in Norway to be automated (in 1987). Environment The 15.3-hectare (38-acre) island is protected as a nature reserve, and is an important nesting area for Atlantic puffin. Black-legged kittiwakes, razorbills, common shags, herring gulls, and black guillemots also nest there. The island has been designated an Important Bird Area (IBA) by BirdLife International (BLI). There is a large seal colony on the island. References
Anden

Anden est une petite île de la commune de Øksnes , en mer de Norvège dans le comté de Nordland en Norvège. Description L'île de 0,153 km2 fait partie de l'archipel des Vesterålen. Elle se trouve à environ 5 kilomètres au nord du village de Stø sur la pointe nord de la grande île de Langøya, et à environ 14 kilomètres à l'ouest de la grande île d'Andøya. Il abrite le phare d'Anda, qui fut le dernier phare de Norvège à être automatisé (en 1987). Il est classé patrimoine culturel par le Riksantikvaren depuis 1999. Réserve naturelle L'île est maintenant la réserve naturelle d'Anda créée en 2002 et devenue une zone de la Convention de Ramsar en 2013 pour la nidification de Macareux moine, de la Mouette tridactyle, du petit Pingouin, du cormoran huppé, du guillemot à miroir... L'île a été désignée zone importante pour la conservation des oiseaux (IBA) par BirdLife International (BLI). Il y a une grande colonie de phoques sur l'île. Galerie Voir aussi Ressources relatives à la géographie : Sentralt stadnamnregister Service d'information sur les Sites Ramsar Notes et références Liens internes Liste des îles Vesterålen Portail de la Norvège Portail des îles Portail du monde maritime
Anda (Noorwegen)

Anda is een eiland in de gemeente Øksnes, Nordland in Noorwegen. Het eiland maakt deel uit van de eilandengroep Vesterålen, en ligt 5 kilometer ten noorden van het dorp Stø op het eiland Langøya, en 14 kilometer ten westen van het eiland Andøya. Het eiland is 800 meter lang en heeft een oppervlakte van 15 hectare. Op het eiland staat een monumentale vuurtoren, die in 1987 als laatste Noorse vuurtoren geautomatiseerd werd. Tot dan toe werd de vuurtoren bemand. Sinds 2002 is het gehele eiland een nationaal beschermd natuurgebied (IUCN categorie Ia). Het eiland is een belangrijke broedplaats voor papegaaiduikers. Andere vogels die er nesten zijn onder andere de drieteenmeeuw, alk, kuifaalscholver, zilvermeeuw, en zwarte zeekoet. Hiernaast is er een grote zeehondenkolonie op het eiland. Referenties
Anda, Norveška

Anda je manjši otok, ki leži v občini Øksnes, ki je del norveške administrativne regije Nordland. Leži na atolu Vesterålen, okoli 5 km severno od severnega dela Langøya in zahodno od Andøya. Na otoku se nahaja svetilnik Anda, ki je bil kot zadnji na Norveškem avtomatiziran leta 1987. Sam otok je zavarovan kot naravni rezervat. Glej tudi seznam otokov Norveške
Pysen

Pysen és un escull, el punt més meridional de Noruega. Administrativament l'escull és part del municipi de Mandal, al comtat d'Agder, al sud del país. Jostein Andreassen va descobrir al juliol de 1987 que el cap Pysen és el punt més austral de Noruega. Referències Enllaços externs Søgne-lærer fant Pysen – Norge utvidet mot sør Arxivat 2019-03-29 a Wayback Machine.
Pysen

Pysen er et skær i Mandal kommune i Agder. Øen er Norges sydligste punkt, og ligger ved 57°57′30.6″N 7°33′52″Ø. Det var læreren Jostein Andreassen som i juli 1987 opdagede at skæret Pysen er Norges sydligste punkt. Læreren med naturhistorie og kystkultur som speciale, fik udvidet landets grænse med 110 meter mod syd. Tidligere havde Statens kartverk opgivet øen Vestre Kråga (3,4 km længere mod vest, (57°57′34.0″N 7°30′27″Ø) som Norges sørligste punkt. Navnet Pysen kommer formentlig af bestemt form af pys som betyder lille dreng. Kilder og henvisninger Søgne-lærer fant Pysen – Norge utvidet mot sør Arkiveret 29. marts 2019 hos Wayback Machine
Pysen

Pysen is a small, unpopulated skerry in Lindesnes Municipality in Agder county, Norway. Pysen is the southernmost point of Norway proper. The 250-square-metre (2,700 sq ft) skerry of Pysen is located about 2.5 kilometres (1.6 mi) southeast of the small island of Skjernøya (the southernmost inhabited island of Norway). See also List of islands of Norway Extreme points of Norway References
Pysen

Pysen est une petite île inhabitée située dans la municipalité de Mandal dans le comté d'Agder en Norvège. C'est le point le plus au sud de la Norvège métropolitaine. C'est Jostein Andreassen qui a découvert en juillet 1987 que le récif Pysen est le point le plus méridional de la Norvège. L'enseignant de Søgne avec l'histoire naturelle et la culture côtière comme zones spéciales a réussi à faire étendre la frontière du pays de 110 mètres vers le sud. Auparavant, la National Mapping Authority avait déclaré que l'île de Vestre Kråga (3,4 km plus à l'ouest) était le point le plus au sud de la Norvège. Le nom Pysen est probablement une forme spécifique de pys signifiant petit garçon. Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste de points extrêmes de la Norvège Liste des îles de Norvège Portail de la Norvège Portail des îles
Pysen

Pysen är ett litet skär i Lindesnes kommun i Agder fylke i södra Norge. Skäret är huvudlandet Norges sydligaste plats och en av Norges ytterpunkter. Geografi Pysen ligger vid Hellefjorden utanför ön Skjernøya i Skagerrak, cirka 12 kilometer sydöst om staden Mandal och endast cirka 8 kilometer sydöst om halvön Odden (Odden var för en tid norska fastlandets sydligaste plats innan Lindesnes återtog titeln). Det obebodda skäret har en areal om cirka 250 kvadratmeter. Historia Namnet härstammar troligen från "pys" ett annat ord för liten pojke. Först 1975 fastslog norske läraren Jostein Andreassen från Søgne att Pysen var Norges sydligaste punkt, innan dess ansågs Vestre Kråkaøya cirka 3,5 kilometer längre västerut och cirka 100 m längre norrut att vara det. Upptäckten publicerades i regionaltidningen Fædrelandsvennen den 28 juli 1987. Referenser Externa länkar Karta över området (Norgeskart) Bild över området (Agder.net)
Fritt Ord

Fritt Ord („Svobodné slovo“) je norská privátní nadace, zaměřená na podporu nezávislosti médií. Organizace byla založena 7. června 1974 v Oslu. Její zrod inicioval politik a právník Jens Christian Hauge a finance do projektu vložila síť novinových stánků Narvesen. Nadace byla pojmenována podle liberálního časopisu Fritt Ord, který vycházel v letech 1931 až 1940. V roce 2001 nadace prodala svůj podíl ve firmě Narvesen. Za svůj cíl označila nadace Fritt Ord „chránit svobodu projevu, podněcovat živou diskusi a odvážné vyjadřování názorů“. Ze svých finančních prostředků poskytuje stipendia studentům žurnalistiky a výzkumné granty, přispívá na vydávání knih a pořádání odborných konferencí. Podílí se rovněž na vydávání deníku Morgenbladet a elektronické encyklopedie Store Norske Leksikon. Založila literární instituci Litteraturhus a v letech 2009 až 2021 provozovala v Londýně mediální centrum Free Word Centre. Uděluje také výroční cenu norským i zahraničním osobnostem, které se zasadily o svobodu projevu. Předsedkyní představenstva je socioložka Grete Brochmannová. V roce 2013 vypukla aféra, když mnozí norští politici nadaci kritizovali za finanční podporu antiislamistického bloggera Fjordmana. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Fritt Ord na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Fritt Ord

Fritt Ord är en norsk privat politisk stiftelse. Den grundades 7 juni 1974 av Narvesen Kioskkompanis direktörer Jens Henrik Nordlie och Finn Skedsmo samt høyesterettsadvokat Jens Christian Hauge. Fritt Ord menar att deras mål är att verka för yttrandefriheten och stimulera den offentliga debatten i Norge. Under flera år efter andra världskriget var Narvesens Kioskkompani den enda öppna distributionskanalen i Norge för tidningar och tidskrifter, och såg det som sin uppgift att motarbeta dåtidens politiska likriktning och åsiktskontroll. Ägarnas aktier i Narvesen överfördes till stiftelsen den 1 januari 1975, och utgjorde dess grundkapital. Efter olika ändringar i ägandeförhållandena, bland annat mot Norges Statsbaner, och utifrån önskan att frikoppla stiftelsen från kommersiella intressen, såldes aktierna i Narvesen i november 2001. Kapitalet är 2,3 miljarder norska kronor (mars 2006). Stiftelsen har nu enbart samhällspolitiska uppgifter. Organisationen har kontor vid Uranienborgveien i Oslo. Sedan år 2000 har professor Francis Sejersted varit styrelsens ordförande och Erik Rudeng direktör. Under deras ledning har Fritt Ord gjort betydliga investeringar i tidningen Morgenbladet och gett stöd på 10 miljoner norska kronor till Kunnskapsforlaget för fjärde upplagan av Store norske leksikon och 29 miljoner till samma förlag för Norsk biografisk leksikon. Under 2005 fick 440 projekt stöd om totalt 70 miljoner norska kronor. Organisationen stöder också högerextrema projekt och personer som bloggaren Fjordman, som kräver att alla muslimer ska deporteras från Europa. Priser Stiftelsen delar sedan 1976 årligen ut Fritt Ord-priset och sedan 1979 det mindre "Fritt Ords honnør". Sedan 2004 samarbetar Fritt Ord med den tyska ZEIT-Stiftung om utdelningen av priset Junge Presse Osteuropas (instiftat 2000). Referenser Externa länkar Officiell webbplats Mottagare av Fritt Ords pris 1976–2008
Ytterøyane fyr

Ytterøyane fyr er et kystfyr, som står på en ø nordvest for Kinn i Flora kommune i Vestland i Norge. Fyret er et 20 meter højt støbejernstårn, som står på en høj, ottekantet betonsokkel. Med sokkelen er tårnet 31 meter højt. Det oprindelige linseapparat af 1. orden er ombygget, men stadig i drift. Lige ved fyret står maskinhus, bolig og udhus. Ved vejen ned til bådehus og landingssted ligger resterne af en smedje. Området ved fyret har rig flora og fugleliv og er fredet som naturreservat efter den norske "lov om naturvern". Selve fyret er fredet efter "lov om kulturminner". Klima Norsk Meteorologisk institutt har haft en vejrstation på Ytterøyane fyr siden september 1984. Stationen ligger 26 meter over havet. Normalværdierne (månedsmiddeltal) for stedets temperatur og nedbør for perioden 1961-1990 var følgende: Se også Norske fyr Eksterne henvisninger Ytterøyane fyr på Riksantikvarens hjemmeside kulturminnesok.no Kystverket. "Norsk fyrliste 2008 - side 265" (PDF). Arkiveret fra originalen (PDF - 15 mb) 24. juli 2011. Hentet 20. november 2010. Norsk Fyrhistorisk Forening. "Ytterøyane fyrstasjon". Arkiveret fra originalen 17. januar 2022. Hentet 20. november 2010.
Ytterøyane Lighthouse

Ytterøyane Lighthouse (Norwegian: Ytterøyane fyr) is a coastal lighthouse in Kinn Municipality in Vestland county, Norway. History It was first lit in 1881 and it was automated in 2004. The cast iron tower is painted red with one white horizontal band; the base is painted white. The 31-metre (102 ft) tall tower sits on a 2-story octagonal masonry base. The original 1st order Fresnel lens is still in use at the top of the tower. The light emits three white flashes every 60 seconds at an elevation of 56 metres (184 ft) above sea level. It is located on an isolated island in the Norwegian Sea about 20 kilometres (12 mi) west of the town of Florø and about 3 kilometres (1.9 mi) northwest of the small island of Kinn. The lighthouse is accessible only by boat. Climate See also Lighthouses in Norway List of lighthouses in Norway References External links Norsk Fyrhistorisk Forening (in Norwegian) [1]Archived 2016-03-06 at the Wayback Machine
Phare d'Ytterøyane

Le phare d'Ytterøyane (en norvégien : Ytterøyane fyr) est un phare côtier de la commune de Flora, dans le comté de Vestland (Norvège). Il est géré par l'administration côtière norvégienne (en norvégien : Kystverket). Le phare est classé patrimoine culturel par le Riksantikvaren depuis 1999 . Histoire Le phare se trouve sur une île isolée à environ 20 km à l'ouest de la ville de Florø, au large du Norddalsfjord. Le phare a été mis en service en 1881. Il a été automatisé en 2004. Il utilise toujours sa lentille de Fresnel de 1e ordre d'origine. Description Le phare est une tour conique en fonte de 31 mètres de haut, avec une galerie et lanterne, au-dessus d'une base octogonale en maçonnerie de 2 étages. La tour en fonte est rouge avec une bande blanche et la base est aussi blanche. Il émet, à une hauteur focale de 59 mètres, trois éclats blancs toutes les 30 secondes. Sa portée nominale est de 11 milles nautiques (environ 20 km). Identifiant : ARLHS : NOR-283; NF-2515 - Amirauté : L0298 - NGA : 5072 . Voir aussi Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Ytterøyane Lighthouse » (voir la liste des auteurs). Lien connexe Liste des phares de Norvège Liens externes University of North Carolina at Chapel Hill's The Lighthouse Directory: Lighthouses of Norway : Sunnfjord (Florø Area) (en) Online List of Lights - Norway (en) Liste ARLHS - Norway (no) Carte d'implantation des principaux phares - NorskFyrhistorik Forening Portail des phares Portail de l’océan Atlantique Portail de la Norvège
Ytterøyane fyr

Ytterøyane fyr är en fyr på Ytterøyane i Kinns kommun i Norge som tändes första gången år 1881. Det runda tornet av gjutjärn är 31 meter högt och står på en åttakantig sockel av betong. Fyrapparaten är försedd med en Fresnel-lins av första storleken och visar tre vita blixtar var 30:e sekund. Lysvidden är 11 sjömil. Fyrvaktarbostaden har plats för två familjer och en assistent. År 1950 byggdes ett maskinhus så att fyren kunne elektrifieras med en dieseldriven generator. Fyrpersonalens familjer flyttade i land år 1963. Fyren automatiserades år 1989, kulturskyddades tio år senare, och avbemannades år 2004. Fyrplatsen ligger i ett fågelskyddsområde och kan endast nås med båt och fyren är stängd för allmänheten. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Ytterøyane fyr.
Parc Nacional de Fulufjellet

El Parc Nacional de Fulufjellet (en noruec: Fulufjellet nasjonalpark) és un parc nacional de 82,5 km² situat al municipi de Trysil, al comtat de Hedmark, Noruega. Establert el 24 d'abril de 2012, la seva frontera oriental es troba al llarg de la frontera entre Noruega i Suècia i limita amb el suec Parc Nacional de Fulufjället. Les muntanyes del parc estan cobertes majoritàriament d'arbustos nans, herbes i joncs. La zona de bosc és formada per l'avet roig i el pi roig. Alguns pegats de bosc tenen caràcter de bosc verge amb una rica biodiversitat. Moltes espècies de fongs rars s'han registrat dins el parc. L'os no és l'única espècie característica de la zona, sinó també els llops, els goluts i els linxs. Les espècies d'aus majoritàries són el gall fer, el gall de cua forcada, el grèvol i la perdiu de cua blanca. Referències
Fulufjellet nationalpark

Fulufjellet nationalpark er en nationalpark som ligger i et næringsfattigt lavfjeldsområde i den østlige del af Innlandet fylke i Norge, på østsiden af Ljøraelven mod grænsen til Sverige. Parken blev oprettet i 2012 for at «bevare et stort naturområde som indeholder særegne, repræsentative økosystemer som er uden tunge naturindgreb, herunder artsfattig fjeldvegetation og artsrig skov» og den dækker et område på 82,5 km2. Nationalparken ligger i Trysil kommune; og den grænser op til den langt større Fulufjället Nationalpark i Sverige, som blev etableret i 2002, og til Fregn naturreservat som blev oprettet samtidig med den norske nationalpark. Geografi, landskab, geologi Området omfatter særprægede kvartærgeologiske forekomster og højereliggende urskovspræget skov med en stor naturmangfoldighed. Langs bjergsiderne og på højder og toppe findes der både gran- og fyrreskov, kløfter fra bække og stenmarker med høje naturværdier. Vegetationen på det bare er meget ensartet, og området repræsenterer, både nationalt og internationalt, en ekstremt artsfattig fjeldvegetation. Området Storgnollen-Steinknøsen-Furuknøsen har landskabsmæssige og kvartærgeologiske værdier. Kombinationerne af varieret topografi med store højdeforskelle, blokmark og kløfter gør området Storgnollen – Steinknøsen – Furuknøsen specielt interessant. Flora og fauna Bjergene er stort set dækket af en vegetation domineret af dværgbuske, græs, star og siv. Nøæsten al skog i området er gran og fyr, og stedvis har skoven urskovpræg med stor artsrigdom. Mange sjældne lav- og svampearter er registreret indenfor nationalparken. Bjørn er en karakterart i området, men også ulv, jærv og los findes her. Fuglelivet er præget av tjur, urfugl, jærpe og rype. Forvaltning og brug af området Området bliver brugt til jagt, fiskeri og friluftsliv, og der er åbent for det i beskyttelsesbestemmelserne. Forvaltningen af parken bliver udlagt til et lokalt nationalparkstyre. Referencer