NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
ГЕС Фрамрусте

ГЕС Фрамрусте — гідроелектростанція у південній частині Норвегії, за сотню кілометрів на південний схід від Олесунна. Знаходячись перед ГЕС Øyberget, становить верхній ступінь у каскаді на Отті, правій притоці річки Гудбраннсдалслоген (через озеро Мйоса, Ворму та Гломму належить до басейну Осло-фіорду). Ще в 1942 році з метою накопичення ресурсу в басейні Гломми на верхній Отті спорудили греблю Breidalsvatn, яка первісно належала до типу trebukkedam — дерев'яних споруд, котрі мають похилену в бік нижнього б'єфу площину, підтримувану поставленими під кутом численними розпорками. Згодом її замінили на бетонну гравітаційну греблю. Сховище Breidalsvatn має припустиме коливання рівня поверхні між позначками 887 та 900 метрів НРМ і корисний об'єм 70 млн м3. А у 1952-му на правій притоці Отти річці Фрамрусте звели аркову бетонну греблю Raudalsvatn заввишки 41 метр, котра створила водойму з коливанням рівня поверхні між позначками 882 та 913 метрів НРМ і корисним об'ємом 166 млн м3. На початку 21-го століття наявні резервуари вирішили залучити для створення нової гідроенергетичної схеми. Від Breidalsvatn до Raudalsvatn проклали тунель довжиною біля 14 км (завершений у 2008-му), тоді як від другого з цих сховищ починається головний дериваційний тунель завдовжки 5,6 км. Він прямує під гірським масивом на правобережжі Фрамрусте та подає ресурс до підземного машинного залу (введений в експлуатацію у 2005-му). Основне обладнання станції становить турбіна типу Френсіс потужністю 76 МВт, яка при напорі у 321 метр забезпечує виробництво 325 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода через відвідний тунель довжиною біля 1,5 км транспортується в Отту до озера Poyllvatnet. Примітки
ГЕС Øyberget

ГЕС Øyberget — гідроелектростанція у південній частині Норвегії, за 115 км на південний схід від Олесунна. Знаходячись між ГЕС Фрамрусте (вище по течії) та ГЕС Eidefossen і ГЕС Nedre Otta, входить до складу каскаду на Отті, правій притоці річки Гудбраннсдалслоген (через озеро Мйоса, Ворму та Гломму належить до басейну Осло-фіорду). У межах проєкту на Отті дещо нижче від впадіння її правих приток Фрамрусте та Glitra створили невелике водосховище Heggebotnvatnet з припустимим коливанням рівня поверхні в діапазоні лише 4 метрів. Втім, завдяки сховищам станції верхнього ступеня доступний для ГЕС Øyberget загальний об'єм резервуарів системи становить 236,6 млн м3. З Heggebotnvatnet вода через прокладений під лівобережним гірським масивом тунель завдовжки 3,4 км подається до машинного залу. Основне обладнання станції становлять три турбіни типу Френсіс різної потужності з загальним показником 100 МВт. При напорі у 149,6 метра вони забезпечують виробництво 360 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода через відвідний тунель довжиною біля 1 км транспортується в Отту нижче за пороги Dønsfossen. Для видачі продукції напруга підіймається до 143 кВ. Примітки
ГЕС Nedre Otta

ГЕС Nedre Otta — гідроелектростанція, що споруджується у південній частині Норвегії, трохи менш ніж за сотню кілометрів на північний захід від Ліллегаммера. Знаходячись після ГЕС Øyberget, разом з ГЕС Eidefossen (13,2 МВт) становить нижній ступінь каскаду на Отті, правій притоці річки Гудбраннсдалслоген (через озеро Мйоса, Ворму та Гломму відноситься до басейну Осло-фіорду). З 1983 року на Отті працювала станція Eidefossen, для якої річку перекрили греблею та створили невелике водосховище Lalmsvatnet з припустимим коливанням рівня поверхні в діапазоні 2 метри та корисним об'ємом лише 5 млн м3. Невдовзі виник проект забору звідси ж ресурсу для значно більшої дериваційної станції, котра повинна була мати тунель завдовжки понад 40 км, що виходив би до району впадіння в Гудбраннсдалслоген другої правої притоки Вінстра (відома зокрема завдяки ГЕС Øvre Vinstra та Nedre Vinstra). Втім, у підсумку природоохоронні інстанції дозволили реалізувати значно меншу схему тільки в межах сточища Отти із загальною довжиною підвідного та відвідного тунелів приблизно 9 км (перетин 90 м2). З Lalmsvatnet ресурс подаватиметься під лівобережним гірським масивом Отти до підземного машинного залу розмірами 60х20 метрів при висоті 45 метрів. Тут встановлять дві турбіни типу Каплан потужністю по 43 МВт, які при напорі у 55,5 метра забезпечуватимуть виробництво 315 млн кВт-год електроенергії на рік. Крім того, існуватиме окреме підземне приміщення для трансформаторного обладнання. Відпрацьована вода транспортуватиметься по тунелю, що на своєму шляху проходитиме під руслом Отти та завершуватиметься вже на її правобережжі. Проект, завершення якого заплановане на 2020 рік, реалізують компанії Eidefoss (50 %), E-CO Energi (27 %) та Eidsiva Energi (23 %). Примітки
Hafslundsøy

Hafslundsøy est une île fluviale habitée de la commune de Sarpsborg, dans le comté d'Østfold en Norvège. Description L'île de 2,6 km2 est située au sud du fleuve Glomma se jetant dans le Skagerrak. C'est une zone urbaine de Sarpsborg très peuplée. L'île est reliée au continent par deux ponts routiers et d'une passerelle piétonne et cyclable. L'église de Hafslundsøy est une église moderne construite en 1995. Avant la fusion municipale en 1992, Hafslundsøy appartenait à Tune, avec les trois autres municipalités Sarpsborg, Skjeberg et Varteig situées autour de l'île sur le continent et l'île de Tunøya. Galerie Voir aussi Ressource relative à la géographie : Sentralt stadnamnregister Notes et références Liens internes Liste des îles de Norvège Portail de la Norvège Portail des îles
Hakastein Church

Hakastein Church was a church under Gimsøy Abbey near Skien in Norway. It is first referred to in a manuscript from 1354. In 2001, archaeologists uncovered post-holes and other features which are believed to belong to the church. Radiocarbon dating of material from the post-holes suggest that the church was constructed between 1010 and 1040, making it one of Norway's earliest post churches. Earlier features on the site, such as graves, were dated to the mid 10th century. References Other sources Sigurðsson, Jon Viðar (2003) Kristninga i Norden 750–1200 ISBN 978-82-521-5940-0 Gardåsen, Tor Kjetil; Thor Gundersen, Magne Kortner and Ragnar Olsen (2000) Summa Summarum – Skien i 1000 år (Skien: Forlaget Grenland) ISBN 82-91986-28-2
Aquarama Kristiansand

Aquarama Kristiansand eller bare Aquarama er en indendørs multiarena i Kristiansand, Norge, med plads til 2.200 tilskuere til håndboldkampe. Arenaen er hjemmebane for topholdet Vipers Kristiansand. Udover håndboldhallen har Aquarama både bade- og svømmeanlæg, aktivitets- og helsecenter. Byggeriet er et såkalt OPS-prosjekt (Offentlig Privat Samarbejde) og har kostet ca. 700 millioner (Norske kroner) at bygge med et samlet areal på ca. 40.000 kvm. Referencer Eksterne henvisninger Facebookkonto: aquaramakrs
Kinn

Ikke at forveksle med Kinn (ø). Kinn er en kommune i Vestland fylke i Norge. Den blev etableret ved kommunereformen i Norge 1. januar 2020, og består af de tidligere kommuner Flora i Sunnfjord og Vågsøy ved Nordfjord i det tidligere fylke Sogn og Fjordane, med undtagelse af bygden Bryggja som fra samme dato blev overført fra Vågsøy til den nye Stad kommune. Folketallet i kommunen var ved oprettelsen på omkring 17.800 indbyggere. Det specielle med Kinn kommune er at den består af to geografisk adskilte dele, da de to oprindelige kommuner ikke havde fælles grænse, hverken over land eller hav. Kommunecenterfunktionen bliver delt mellem byerne Måløy og Florø. Rejsetiden mellem Måløy og Florø er 2 timer og 15 minutter. Personer fra Kinn Alfred Maurstad († 1967), skuespiller Jon Tolaas, forfatter († 2012) Reidar Sandal (1949-), politiker, regeringsmedlem, stortingsmand Kilder og henvisninger
Kinn (Kommune)

Kinn ist eine Kommune im norwegischen Fylke Vestland. Sie entstand am 1. Januar 2020 aus dem Zusammenschluss der ehemaligen Kommunen Flora und Vågsøy. Die Ortschaft Bryggja mit den umliegenden Höfen schloss sich dabei der Nachbargemeinde Stad an. Geografie Kinn Kommune liegt an der Westküste Norwegens und besteht zu großen Teilen aus Inseln. Der größere, südliche Teil der Gemeinde liegt an der Mündung des Førdefjord in der Landschaft Sunnfjord. Der nördliche Teil umfasst die Insel Vågsøy sowie einen Teil des angrenzenden Festlandes an der Mündung des Nordfjords in den Atlantik und gehört zur historischen Landschaft Nordfjord. Im Norden und Nordwesten grenzt Kinn an Stad, im Westen an Gloppen und Sunnfjord und im Süden an Askvoll. Zwischen beiden Gemeindeteilen liegt die Gemeinde Bremanger. Die höchste Erhebung der Kommune ist der an der Grenze zwischen Kinn, Bremanger und Gloppen gelegene Gletscher Ålfotbreen mit 1385 Metern Höhe. Bevölkerungsreichster Ort ist die Stadt Florø mit knapp 9000 Einwohnern. Auch Måløy mit zirka 3300 Einwohnern hat Stadtstatus. Andere Tettsteder sind Brandsøy, Eikefjord, Raudeberg, Holevik und Vågsvåg. Besonderheiten Als einzige Kommune Festlandnorwegens besteht Kinn aus zwei Gemeindeteilen, die durch eine andere Gemeinde (Bremanger) vollständig voneinander getrennt sind. Zwischen den beiden Verwaltungszentren liegen auf dem Landweg zirka 100 Kilometer und über zwei Stunden Reisezeit. Dies brachte der Kommune auch den Beinamen „Norges rareste kommune“ (deutsch „Norwegens seltsamste Gemeinde“) ein. Die ungewöhnliche Aufteilung ist ein Ergebnis der norwegischen Kommunalreform, die am 1. Januar 2020 in Kraft trat. Während sich Vågsøy und Flora für einen Zusammenschluss aussprachen, stimmte Bremanger dagegen. Anders als in ähnlichen anderen Fällen, entschied sich das Nationalparlament Storting gegen eine Zwangsvereinigung und erkannte die neue Kommune an. Im September 2022 stimmte das Kommunalparlament dagegen, die Kommune wieder aufzuspalten. In einer zuvor durchgeführten Volksabstimmung sprachen sich 49,14 % für die Beibehaltung der Kommune aus und 48,52 % dagegen. In der ehemaligen Gemeinde Vågsøy stimmten 59,2 % für die erneute Aufspaltung. Weblinks Karte der Kommune Kinn auf Norgeskart.no Website der Kommune Einzelnachweise
Kinn

Kinn est une kommune de Norvège. Elle est située dans le comté de Vestland et a été créée le 1er janvier 2020 par la fusion des anciennes communes de Flora et Vågsøy. Géographie Le point culminant de la commune est le glacier Ålfotbreen avec une hauteur de 1 385 m. Particularité Kinn est la seule commune de Norvège continentale qui se compose de deux parties complètement séparées l'une de l'autre par une autre municipalité (Bremanger). Liens externes Site officiel Notes et références (de) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en allemand intitulé « Kinn (Kommune) » (voir la liste des auteurs). Portail de la Norvège
Kinns kommun

Kinns kommun (norska: Kinn kommune) är en kommun i Vestland fylke i västra Norge. Kommunen består av två delar som inte har vägförbindelse med varandra och administrationen delas mellan de båda orterna Florø och Måløy. Restiden mellan orterna är drygt en timme med färja (hurtigbåt) och drygt två timmar med bil. Administrativ historik Kinns kommun etablerades den 1 januari 2020 genom hopslagning av kommunerna Flora och Vågsøy, bortsett från området kring orterna Totland, Bryggja och Maurstad som överfördes till nybildade Stads kommun. Vapen för tidigare kommuner inom den nuvarande kommunen Tätorter I Kinns kommun finns sex tätorter: Brandsøy Eikefjord Florø (centralort) Holvika Måløy (centralort) Raudeberg Orten Vågsvåg har tidigare räknats som en tätort men uppfyller inte längre kriterierna, medan orten Tennebø numera räknas som en del av tätorten Måløy. Socknar Inom Norska kyrkan är Kinns kommun indelad i sex socknar i två prosterier (kontrakt): Nordfjords prosteri Nord-Vågsøy socken Sør-Vågsøy socken Sunnfjords prosteri Bru socken Eikefjords socken Kinns socken Nordals socken Socknarna och prosterierna ingår Bjørgvins stift. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Kinns kommun.﻿
Réserve naturelle de Låven

La Réserve naturelle de Låven est une aire protégée norvégienne qui est située dans la municipalité de Larvik, dans le comté de Vestfold. Description Låven a été créée en 1970 et est un gisement minéral de renommée mondiale. Låven est un récif presque nu au sud de Stokkøya dans le Langesundsfjord (en), et plusieurs petits récifs qui s'y trouvent contiennent au moins 35 minéraux différents. Plusieurs sont très rares. La partie nord de l'îlot est constituée de basalte. Une veine de pegmatite plus jeune a traversé le basalte et occupe la partie supérieure et sud de l'îlot. Le passage de pegmatite contient au moins 35 minéraux différents. Plusieurs d'entre eux ont été trouvés et décrits de cette localité pour la première fois. La forme de la surface du récif est caractérisée par des rayures glaciaires qui montrent le mouvement de la glace vers le sud. Le minéral rare låvenite a été décrit pour la première fois en 1878 à partir de Låven par le géologue, puis recteur de l'Université d'Oslo, Waldemar Christofer Brøgger. Cinq autres minéraux ont été découverts et décrits pour la première fois dans la réserve naturelle de Låven. Depuis la protection du gisement minéral, il n'est pas permis d'enlever des cailloux du monument naturel. Le but de la conservation est de préserver un gisement minéral classique de valeur internationale. Voir aussi Ressources relatives à la géographie : Common Database on Designated Areas Naturbase World Database on Protected Areas Références et notes (no) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en norvégien intitulé « Låven naturminne » (voir la liste des auteurs). Liens externes (no) Låven naturminne Miljødirektoratet - Site Naturbase Portail de la Norvège Portail de la conservation de la nature Portail du monde maritime Portail de la géologie
Zone de conservation du biotope de Kausen

La zone de conservation du biotope de Kausen est une réserve naturelle norvégienne qui est située dans la municipalité de Færder, dans le comté de Vestfold. Description L'îlot Kausen est située just à l'extérieur de la zone libre d'Øra, à l'ouest de Nøtterøy. La limite de la zone de conservation est tracée jusqu'à la plage du côté est de Kausen. Cela a été fait afin de ne pas imposer trop de restrictions à la vie en plein air. Pendant la durée de l'interdiction de circulation (15 avril inclus au 15 juillet inclus) , il est interdit d'amarrer des bateaux sur Kausen et de débarquer sur l'îlot. Kausen est une zone de nidification importante pour les oiseaux marins : Mouette rieuse, Goéland cendré, Goéland argenté et Goéland marin... Objectif de conservation : protéger les oiseaux marins pendant la saison de reproduction sur l'îlot Kausen. Galerie Voir aussi Ressources relatives à la géographie : Common Database on Designated Areas Naturbase World Database on Protected Areas Références et notes (no) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en norvégien intitulé « Kausen biotopvernområde » (voir la liste des auteurs). Liens externes (no) 'Kausen biotopvernområde Miljødirektoratet - Site Naturbase Portail de la Norvège Portail de la conservation de la nature Portail du monde maritime
Zone de conservation du biotope de Torskerumpa

La zone de conservation du biotope de Torskerumpa est une réserve naturelle norvégienne qui est située dans la municipalité de Færder, dans le comté de Vestfold. Description Torskerumpa est un récif à Tangekilen, à un peu moins d'un kilomètre au sud du pont de Røssesund. Ces dernières années, seuls les goélands marins, les goélands argentés, les huîtriers pies et les cygnes tuberculés ont niché ici, et seulement en petit nombre. Dans le passé, la mouette rieuse et la sterne pierregarin nichaient également sur le récif. Objectif de conservation : protéger un îlot important pour les oiseaux marins contre les perturbations pendant la saison de reproduction. Galerie Voir aussi Ressources relatives à la géographie : Common Database on Designated Areas Naturbase World Database on Protected Areas Références et notes (no) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en norvégien intitulé « Torskerumpa biotopvernområde » (voir la liste des auteurs). Liens externes (no) Torskerumpa biotopvernområde Miljødirektoratet - Site Naturbase Portail de la Norvège Portail de la conservation de la nature Portail du monde maritime
Mjøstårnet

Mjøstårnet („Mjøská věž“) je dřevěná výšková budova v Norsku, nacházející se ve městě Brumunddal v kraji Innlandet. Je vysoká 85,4 m, má osmnáct pater a podlahová plocha zaujímá 11 300 m². Stavbu nese lepená dřevěná konstrukce, celkově bylo použito okolo 2 600 m³ dřeva. V horních podlažích byly použity i betonové základové desky, jejichž účelem je tlumit otřesy. Budovu navrhl ateliér Studio Voll Arkitekter pro firmu AB Invest. Stavební práce byly zahájeny v roce 2017 a věž byla slavnostně otevřena 15. března 2019. V době dokončení byla největší celodřevěnou budovou na světě, ale v roce 2022 ji překonala Ascent MKE v americkém Milwaukee. Mjøstårnet je třetí nejvyšší budovou v Norsku. Budova je víceúčelová, nachází se v ní hotel, restaurace, byty, kanceláře, konferenční sál i krytý plavecký bazén. Střešní terasa nabízí výhled na jezero Mjøsa. Mjøstårnet je nazývána „signální budova“, neboť je krajinnou dominantou a zároveň ukazuje cestu pro využití dřeva při stavbě výškových budov. Při stavbě byla dbáno na zásady udržitelnosti: používalo se smrkové dřevo z okolních lesů a za každý pokácený strom byly zasazeny dva nové. Reference Související články W350 project Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mjøstårnet na Wikimedia Commons THE WORLD'S TALLEST TIMBER BUILDING
Mjøstårnet

Mjøstårnet (Norwegian for the tower of Mjøsa) is an 18-storey mixed-use building in Brumunddal, Norway, completed in March 2019. At the time of completion, it was officially the world's tallest wooden building, at 85.4 m (280 ft) tall, before being surpassed by Ascent MKE in August 2022. The building is named after Norway's biggest lake, which is 100 km away from Oslo. Mjøstårnet has a combined floor area of around 11,300 m2 (122,000 sq ft). The building offers a hotel, apartments, offices, a restaurant and common areas, as well as a swimming pool in the adjacent first-floor extension. This is about 4,700 m2 (51,000 sq ft) in size and also built in wood. Design Mjøstårnet was designed by Norwegian studio Voll Arkitekter for AB Invest. Timber structures were installed by Norwegian firm Moelven Limtre, including load-bearing structures in glued laminated timber. Cross laminated timber were used for stairwells, elevator shafts and balconies. As the main vertical/lateral structural elements and the floor spanning systems of Mjøstårnet are constructed from timber, the building is considered an all-timber structure. An all-timber structure may include the use of localized non-timber connections between timber elements. It may also include non-timber floors as long as the decks are supported by a primary structure made in timber (resting on timber beams). In Mjøstårnet, concrete slabs were used on the top seven floors in order to handle comfort criteria and acoustics. Notable examples The next tallest wooden building is the 84 m (276 ft), 24-storey high HoHo Tower in Vienna, Austria. However, this building is a timber-concrete composite building since it has a concrete core stabilizing the building, according to the definition of CTBUH. The Japanese wood products company Sumitomo Forestry is proposing to build the W350 Project a 350 m (1,150 ft), 70-floor tower to commemorate its 350th anniversary in 2041. References
Mjøstårnet

Mjøstårnet es un edificio de 18 plantas situado a orillas del lago Mjøsa, en la localidad de Brumunddal, Noruega. Fue inaugurado en 2019 y es el edificio de madera más alto del mundo, con 85,4 metros.​ Alberga un hotel, apartamentos, oficinas, un restaurante y áreas comunes, así como una piscina cubierta en la extensión de la base. Fue diseñado por el estudio noruego Voll Arkitekter para AB Invest. La estructura de madera fue instalada por la firma noruega Moelven Limtre. Para escaleras, huecos de ascensores y balcones se utilizó madera contralaminada. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Mjøstårnet.
Mjøstårnet

Mjøstårnet, conosciuto anche come Mjøsa Tower, è un edificio ad uso misto situato nella cittadina norvegese di Brumunddal. Composto da 18 piani e alto 85,4 metri, è l'edificio con struttura in legno più alto al mondo. Descrizione Mjøstårnet, che in norvegese significa torre di Mjøsa, prende il nome dal lago Mjøsa, il bacino più grande della Norvegia, su cui affaccia. È stato progettato dallo studio di architettura Voll Arkitekter per AB Invest. L'edificio, inaugurato a marzo 2019, ha un'area di base di 37,5 × 17 metri e una superficie complessiva di circa 11300 m². Ospita appartamenti, uffici, un hotel e un ristorante. Accanto ad esso si trova inoltre una piscina da 4700 m², anch'essa con struttura in legno. La struttura portante è interamente realizzata tramite travi e pilastri in legno lamellare (glulam) e i balconi e il vano scale e ascensore sono realizzati con pannelli di legno strutturale x-lam, progettati e realizzati da Moelven Limtre. Per massimizzare la sostenibilità ambientale del progetto il legno utilizzato è stato ricavato da foreste locali e sono stati piantati due nuovi alberi per ogni pianta abbattuta. I solai dei primi 11 piani sono realizzati in legno, mentre per solai dei 7 piani superiori è stato utilizzato il calcestruzzo al fine di appesantire la struttura e contrastarne l'oscillazione. Infatti è stato calcolato che, per via della sua snellezza e della flessibilità del legno come materiale, l'ultimo piano dell'edificio potrà avere una oscillazione massima di 14 centimetri. La presenza del calcestruzzo, che rende più pesante la parte più alta dell'edificio, fa sì che l'oscillazione sia più lenta evitando così che gli occupanti abbiano una sensazione di mal di mare. In seguito all'inaugurazione è diventato ufficialmente l'edificio in legno più alto al mondo, superando il Brock Commons Tallwood House di Vancouver, alto 53 metri e che in verità ha una struttura portante ibrida in legno e cemento armato, e l'edificio Treet a Bergen, sempre in Norvegia, con i suoi 49 metri. Secondo il progetto iniziale avrebbe dovuto raggiungere un'altezza di 81 metri, ma durante la costruzione sono state fatte delle modifiche per arrivare fino a 85,4 metri e superare così la Hoho Wien, edificio ibrido in legno e cemento di 84 metri in costruzione nello stesso periodo a Vienna. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Mjøstårnet Collegamenti esterni (EN) Mjøstårnet, su Skyscraper Center.
Mjøstårnet

Mjøstårnet, ook wel de Mjøsa Tower genoemd, is een 18 verdiepingen tellend gebouw in Brumunddal, Noorwegen. Het werd voltooid in maart 2019 en is officieel 's werelds hoogste houten gebouw (85,4 meter hoog). Het staat naast de Mjøsa, het grootste meer van Noorwegen waar het gebouw naar vernoemd is. De naam laat zich vertalen als 'de toren van het meer Mjøsa'. Het gebouw heeft een vloeroppervlak van circa 11.300 m² en biedt ruimte aan een hotel, appartementen, kantoren, een restaurant en gemeenschappelijke ruimtes, evenals een zwemhal in de aangrenzende uitbouw op de eerste verdieping van circa 4.700 m². De Noorse ontwerpstudio Voll Arkitekter ontwierp Mjøstårnet voor IB Invest. Door de Noorse firma Moelven Limtre werden houtconstructies geplaatst, waaronder dragende constructies in verlijmd gelamineerd hout. Kruislaaghout werd gebruikt voor trappenhuizen, liftschachten en balkons. Om aan de eisen te voldoen, zijn op de bovenste zeven verdiepingen betonplaten toegepast om het gebouw extra gewicht te geven. Desalniettemin wordt Mjøstårnet als een houten constructie beschouwd, aangezien het belangrijkste ondersteuningssysteem uit hout bestaat. Het op één na hoogste houten gebouw is de 84 meter hoge HoHo-toren in Wenen, Oostenrijk. Het Japanse bedrijf Sumitomo Forestry is van plan om in Tokio een 350 meter hoge houten wolkenkrabber met 70 verdiepingen te bouwen. Deze hoopt het bedrijf in 2041 te voltooien.