NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kvinnherad Church

Kvinnherad Church (Norwegian: Kvinnherad kyrkje) is a parish church of the Church of Norway in Kvinnherad Municipality in Vestland county, Norway. It is located in the village of Rosendal. It is the church for the Rosendal parish which is part of the Sunnhordland prosti (deanery) in the Diocese of Bjørgvin. The white, stone church was built in a long church design in the mid-1200s using plans drawn up by an unknown architect. The church seats about 380 people. History The earliest existing historical records of the church date back to the year 1306, but it was not new at that time. The first church at Kvinnherad, was possibly a wooden post church that was built in the 12th century. During the middle to late 13th century, the wooden church was torn down and a new stone church was built to replace it. In 1678, the church became part of the newly established Barony Rosendal, where many of the Rosenkrantz family are buried. In 1814, this church served as an election church (Norwegian: valgkirke). Together with more than 300 other parish churches across Norway, it was a polling station for elections to the 1814 Norwegian Constituent Assembly which wrote the Constitution of Norway. This was Norway's first national elections. Each church parish was a constituency that elected people called "electors" who later met together in each county to elect the representatives for the assembly that was to meet at Eidsvoll Manor later that year. In 1910, the church was sold to the municipality. The building has been renovated and refurbished many times over the centuries, the most recent times were in 1913-1914 and in 1955. Media gallery See also List of churches in Bjørgvin References
Kvinnherads kyrka

Kvinnherads kyrka (nynorska: Kvinnherad kyrkje) är en stenkyrka byggd runt år 1250. Kyrkan ligger i tätorten Rosendal i Kvinnherads kommun i Vestland fylke i västra Norge. Den ägdes länge av Baroniet Rosendal men kommunen tog över ägandet 1910. Kyrkan har 380 sittplatser. Interiören i kyrkan har genomgått stora förändringar under åren och endast altaret samt två gotiska klockor har bevarats från dess ursprungliga skick. Bilder Externa länkar DIS Hordaland om kirken (På norska (nynorsk)) Omtale av Kvinnherad kirke i Kirkesøk (På norska (nynorsk))
Kirche von Honningsvåg

Die Kirche von Honningsvåg ist eine Kirche der evangelisch-lutherischen Norwegischen Kirche in der Stadt Honningsvåg, dem Hauptort der Kommune Nordkapp. Sie liegt in der Innenstadt von Honningsvåg an der Kirkgata. Architektur und Geschichte Die ursprüngliche Kirche der Region in Kjelvik wurde im Jahr 1882 bei einem Orkan zerstört. Der Neubau einer Kirche sollte an einem besser erreichbaren Ort erfolgen. In der näheren Auswahl waren Sarnes und Honningsvåg, wobei letzterer Ort auf Grund seines Hafens und der günstigeren Lage ausgewählt wurde. Ein Projekt des Architekten Jacob Wilhelm Nordan sah zunächst ein Langschiff mit 210 Plätzen vor. Der Gemeinderat zog jedoch eine größere Kirche mit 400 Plätzen vor wegen der damals etwa 800 auswärtigen Fischer, die saisonal die Gemeinde besuchten. Letztlich beschloss man den Bau einer einschiffigen Kirche mit 255 Plätzen im Stil der Neogotik. Als Baumeister war Ditlev Gunnerus Evjen tätig. Die Einweihung fand am 22. Oktober 1885 durch Propst Balke aus Karasjok statt. 1910 wurde der Friedhof eingeweiht, der 1930 eine Erweiterung erfuhr. Das Inventar der Kirche geht zu einem großen Teil auf Stiftungen des örtlichen Bibelvereins zurück. Er stiftete auch das 1913 aufgestellte, von Conrad Valenius geschaffene Altarbild. Es zeigt die Rettung des untergehenden Petrus (Mt 14,30 ). Während des Zweiten Weltkriegs setzte die deutsche Seite im Zuge des Unternehmens Nordlicht unter anderem auch die zwangsweise Evakuierung der Bevölkerung und die vollständige Zerstörung Honningsvågs zwischen dem 13. November und 23. Dezember 1944 vor dem Hintergrund der Politik der Verbrannten Erde durch. Als einzige Gebäude des Orts wurden die Kirche und die Friedhofskapelle verschont, die Kirche ist daher das älteste Gebäude der Stadt. Der in den Jahren 1943/44 tätige Pfarrer Ola Røkke setzte sich für die Verschonung der Kirche ein. Der religiös eingestellte deutsche Ortskommandant Hebsacker widersetzte sich letztlich dem Zerstörungsbefehl und ordnete die Verschonung der Kirche an. Die ersten Rückkehrer im Juni 1945 fanden allein die Kirche von Honningsvåg unzerstört vor. Sie diente ab dem 12. Juni 1945 als erste Unterkunft, zunächst für fünf, dann mehr Personen. Schlafplätze waren sowohl im Kirchenschiff als auch auf dem Dachboden eingerichtet. Sie wurde auch als provisorische Küche, Werkstatt und Lager genutzt. Außerdem wurde eine Bäckerei eingerichtet. Nachdem erste Baracken aufgebaut worden waren, diente die Kirche erst als Speiseraum für die Bauarbeiter, dann ab Weihnachten 1945 wieder ihrem eigentlichen Zweck. 1953 wurde vor der Kirche der Bautastein Honningsvåg zum Gedenken an die Toten der Gemeinde des Zweiten Weltkriegs errichtet. 1978/79 erfolgte eine Restaurierung der Kirche. Zum 100. Jubiläum der Kirche schenkte der norwegische König Olav V. der Gemeinde zwei Kerzenleuchter aus Kristall. Weblinks Die Kirche von Honningsvåg auf www.visitnorway.de Svein Askheim, Honningsvåg kirke im Store norske leksikon Eintrag im kulturminnesok.no (norwegisch) Einzelnachweise
Honningsvåg Church

Honningsvåg Church (Norwegian: Honningsvåg kirke) is a parish church of the Church of Norway in Nordkapp Municipality in Finnmark county, Norway. It is located in the town of Honningsvåg on the eastern end of the island of Magerøya. It is one of the churches for the Nordkapp parish which is part of the Hammerfest prosti (deanery) in the Diocese of Nord-Hålogaland. The white, neo-Gothic, wooden church was built in a long church style in 1885 using plans drawn up by the architect Jacob Wilhelm Nordan. The church seats about 220 people. History Throughout the Middle Ages, there were many churches on the island of Magerøya, but none in Honningsvåg until relatively recently. The earliest existing historical records of the predecessors of this church date back to the year 1556, but the church was not new that year. The church was located in the now-abandoned village of Kjelvik, about 5 kilometres (3.1 mi) north of the present church site. The old church was a timber-framed building with a small tower on the roof. In 1704, a new entry porch was built at the west entrance. In the late 1730s, the old church was heavily repaired and rebuilt. In 1810, the English navy held a blockade around the area and during the fighting that ensued, the church was significantly damaged. The church was rebuilt with an octagonal design. In the winter of 1882, the church was destroyed by a hurricane. After this, it was decided to build the replacement church in the nearby village of Honningsvåg instead of in Kjelvik because that area was more easily accessible and was closer to the population of the municipality. The land for the new church was donated by Karesius Løkke. The new church was consecrated on 22 October 1885 by the Reverend Mr. Balke, a priest from Karasjok Church. This is one of the few churches in Finnmark county that was not destroyed or burned at the end of World War II during the retreat of the German forces. After the war, the church became home for the local population while the remaining buildings were reconstructed. Media gallery See also List of churches in Nord-Hålogaland References
Honningsvågs kyrka

Honningsvågs kyrka (Norska:Honningsvåg kirke) är en långkyrka i Honningsvåg i Nordkapps kommun i Finnmark fylke, Norge. Kyrkan är en av få byggnader som inte förstördes eller brann ner under andra världskriget. Efter kriget var kyrkan ett tillfälligt hem för befolkningen i Honningsvåg medan man återuppbyggde de resterande byggnaderna i staden. Kyrkan byggdes år 1885 och har plats för 220 besökare. Kyrkan designades av arkitekt Jacob Wilhelm Nordan. Referenser
Holmen Church (Sigdal)

Holmen Church (Holmen Kirke) is the principal parish church for Sigdal municipality in the Diocese of Tunsberg. It is located at Prestfoss in Sigdal municipality, Buskerud county, Norway. Holmen Church is situated on a rocky mound with deciduous forest on the north side of the river Simoa. Access to the church is via Fv133 and Rv287. History The cruciform church, which seats 750, was constructed of wood. It was built on the basis of drawings made by Gustav Adolph Lammers (1802–1878) based upon his designs for Bamble Church in Telemark. Holmen Church was dedicated on November 9, 1853 by Jens Lauritz Arup, Bishop of Oslo. The closing hymn was written by the resident chaplain at Olberg Church in Krødsherad, Jørgen Moe, later Bishop in the Diocese of Agder. Holmen Church was built as a replacement for the former Holmen Stave Church (Holmen gamle kirkested) which was demolished in 1855. The pulpit and baptismal font from the stave church are used in Holmen Church. The altarpiece was painted by Axel Ender (1853-1920) and dates from 1877. It features the Crucifixion of Jesus. Two bells in the tower are both cast by O. Olsen & Søn klokkestøperi in Tønsberg. They date from 1853 and 1856. The organ is from Hammarbergs Orgelbyggeri and was built in 1984. References Other Sources Skatvedt, Thormod (1914) Sigdal's Main Church (translated by Rosella Goettelman in "Sigdalslag". February, 2010. Volume 30, Issue 1) External links Holmen kirke
Dalsfjord Church

Dalsfjord Church (Norwegian: Dalsfjord kyrkje) is a parish church of the Church of Norway in Volda Municipality in Møre og Romsdal county, Norway. It is located in the village of Dravlaus, on the western shore of the Dalsfjorden. It is the church for the Dalsfjord parish which is part of the Søre Sunnmøre prosti (deanery) in the Diocese of Møre. The white, wooden church was built in a cruciform design in 1910 using plans drawn up by the architect Ole Havnæs. The church seats about 400 people. The building was consecrated by the Bishop Johan Willoch Erichsen. History Dalsfjord did not have a church during the Middle Ages so the people of the Dalsfjord area used the main Volda Church that was located about 10 kilometres (6.2 mi) away, on the other side of the fjord. It is said, however, that a wooden cross had been erected on the site during the Middle Ages, and that in Catholic times (pre-Reformation) this site was a gathering place for people. Sometimes the priest showed up at this site and held Mass in the open air. This may have happened even after the Reformation in Norway. When the nearby Austefjord Chapel was built in 1879, the people of Dalsfjord noticed and began to push for their own chapel and cemetery. This plan was rejected a couple of times, but after years of struggle, Dalsfjord was separated from Volda as a separate parish on 1 January 1910. After gaining parish status, the planning for a new church began. The foundation stone for the new church was laid in February 1910. The church was designed by Ole Havnæs and the lead builders were Petter Strømme and Jens Strømsheim. The building was a timber-framed cruciform church. Dalsfjord Church was consecrated on 29 December 1910. The exterior was originally painted yellow, but later it was repainted in white. The church was extensively renovated in 1963. See also List of churches in Møre References
Dalsfjords kyrka

Dalsfjords kyrka (norska: Dalsfjord kirke) är en korskyrka från 1910 i Volda kommun i Møre og Romsdal fylke i västra Norge. Den är kyrka för Dalsfjords socken som är en del av Søre Sunnmøre prosteri i Møre stift. Den vita träkyrkan byggdes i korsform 1910 efter ritningar av arkitekten Ole Havnæs. Kyrkan har plats för cirka 400 besökare. Byggmästare var Petter Strømme och Jens Strømsheim. Byggnaden invigdes av biskopen Johan Willoch Erichsen. Historik Dalsfjord hade ingen kyrka under medeltiden så folket i Dalsfjordområdet använde huvudkyrkan i Volda som låg cirka 10 kilometer bort, på andra sidan fjorden. Det sägs dock att ett träkors hade rests på platsen under medeltiden och att denna plats under katolsk tid (före reformationen) var en samlingsplats för människor. Ibland dök prästen upp på denna plats och höll mässa i det fria. Detta kan ha hänt även efter reformationen i Norge. När det närliggande Austefjordskapellet byggdes 1879 såg Dalsfjordborna detta och började driva på för ett eget kapell och kyrkogård. Denna plan förkastades ett par gånger, men efter år av kamp avskildes Dalsfjords socken från Volda socken som egen församling den 1 januari 1910. Efter att ha fått församlingsstatus påbörjades planeringen av en ny kyrka. Grundstenen till den nya kyrkan lades i februari 1910. Byggnaden är en korsformad korskyrka. Dalsfjords kyrka invigdes den 29 december 1910. Exteriören målades ursprungligen gul, men målades senare om i vitt. Kyrkan fick 1963 en omfattande renovering. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Dalsfjord Church, 18 augusti 2021. Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Dalsfjords kyrka.﻿ Norska kyrkan Kulturnett
Arna Kirke

Arna kirke er en langkirke fra 1864 beliggende i Indre Arna i Bergen kommune, Hordaland, Norge. Kirken er bygget i sten og har 500 siddepladser. Arkitekt var Frederik Hannibal Stockfleth. I september 2009 blev orglet repareret for ca. en halv million kroner. Orglet blev bygget i 1955 men blev ikke fuldt opstillet – delvist på grund af pladsmangel. Ved reperationen fik det piber fra blandt andet orglet i Ytre Arna kirke så det nu er færdigbygget. Kirker i Arna Arna kirke – Takvam kapell – Trengereid bedehuskapell – Ytre Arna kirke Kilder Eksterne henvisninger Arna Kirke på Riksantikvarens hjemmeside kulturminnesok.no Arna menighet Arna kirke hos DIS-Norge Arna kirke hos NIKU Arna kirke Kirkesøk
Arna Church

Arna Church (Norwegian: Arna kirke) is a parish church of the Church of Norway in Bergen Municipality in Vestland county, Norway. It is located in the village of Indre Arna. It is one of two churches in the Arna parish which is part of the Åsane prosti (deanery) in the Diocese of Bjørgvin. The white, stone church was built in a long church design in 1864 using plans drawn up by the architect Frederik Hannibal Stockfleth. The church seats about 280 people. History In 1861, a cemetery was built in Arna, and soon after, planning began for a church at the cemetery. Frederik Hannibal Stockfleth was hired to design the new church and a man named Wangberg was hired as the lead builder. The church was completed in 1864, a date that is prominently displayed on the side of the church, and it was consecrated in 1865. The church received its first organ in 1912. In 1928, the church interior was refurbished and repainted. In 1936, a sacristy was built on the north and south sides of the choir using designs by the architect Erlend Tryti. The church was again renovated from 1964 to 1965 for the church's centennial celebrations, using plans by the architect R. Brandvik. Media gallery See also List of churches in Bjørgvin References
Arkitektur- og designhøgskolen i Oslo

Arkitektur- og designhøgskolen i Oslo (The Oslo School of Architecture and Design), forkortet AHO, tidligere Arkitekthøgskolen i Oslo, er en statslig videnskabelig højskole i Norge, som tilbyder uddannelse i arkitektur, industridesign og landskabsarkitektur. Skolen har ca 450 studerende og holder til ved Akerselva i Maridalsveien 29 i Oslo. Historie AHO blev oprindeligt startet i 1945 som en linje hos Statens håndverks- og kunstindustriskole. Tidligere blev arkitekter i Norge uddannet ved NTH i Trondheim. I 1961 blev AHO en selvstændig videnskabelig højskole under navnet Statens Arkitektskole i Oslo, fra 1968 med lokaler i St. Olavsgt. 4. Skolen flyttede til nye lokaler ved Akerselva i efteråret 2001. Den første uddannelse i industridesign i Norge, blev etableret i 1979 som et toårig efteruddannelseskursus. En fuld uddannelse blev startet i 1983. Fra 1989 var denne uddannelsen også en del af SHKS, men fra 1996 har Institut for Industridesign været indlemmet i Arkitektur- og designhøgskolen i Oslo. Enheder AHO er inddelt i 4 faglige institutter:Institut for arkitekturInstitut for urbanisme og landskabInstitut for form, teori og historieInstitut for industridesign Forskeruddannelsen er organiseret som en egen faglig og administrativ enhed. Det samme er AHOs bibliotek og AHOs værksteder. Eksterne Henvisninger Arkitektur- og designhøgskolen i Oslo
Architektur- und Designhochschule Oslo

Die Architektur- und Designhochschule Oslo (AHO, norwegisch Arkitektur- og designhøgskolen i Oslo und ehemals Arkitekthøgskolen i Oslo) ist eine öffentliche Forschungsuniversität, die eine Ausbildung in Architektur, Industriedesign, Stadtplanung und Landschaftsarchitektur anbietet und 1945 gegründet wurde. Die Schule befindet sich in Oslo und hat im Jahr 2013 etwa 600 Schüler sowie 120 Mitarbeiter. Der englische Name der Hochschule ist The Oslo School of Architecture and Design. Organisation Die Schule ist in vier Fachbereiche unterteilt: Fachbereich Architektur Institut für Städtebau und Landschaftsplanung Institute für Form, Theorie und Geschichte Institute für Industriedesign AHO ist eine führende nordische Institution in der Forschung von Architektur und Design. Die Forschungen sind als Projekte unter den Abteilungen aufgeteilt und organisiert. Das Forschungsprogramm wird als separate akademische und administrative Einheit organisiert. Das Gleiche gilt für die AHO-Bibliothek und diverse Workshops. Bekannte Dozierende Christian Norberg-Schulz (1926–2000), norwegischer Architekt und emeritierter Universitätsprofessor 1966–1992 Sverre Fehn (1924–2009), norwegischer Architekt und emeritierter Universitätsprofessor 1971–1995 Neven Mikac Fuchs (* 1947), norwegischer Architekt und emeritierter Universitätsprofessor 1994–2020 Anne Lacaton (* 1955), französische Architektin und Gastprofessorin 2009 Harry Gugger (* 1956), Schweizer Architekt, emeritierter Universitätsprofessor und Gastprofessor 2012 Ai Weiwei (* 1957), chinesischer Architekt und Gastprofessor 2011 Christian Kerez (* 1962), Schweizer Architekt, Universitätsprofessor und Gastprofessor 2016 Philippe Rahm (* 1967), Schweizer Architekt und Gastprofessor 2010 Raphael Zuber (* 1973), Schweizer Architekt und Gastprofessor 2014 Pascal Flammer (* 1973), Schweizer Architekt und Gastprofessor 2020 Junya Ishigami (* 1974), japanischer Architekt und Gastprofessor 2017 Kersten Geers (* 1975), belgischer Architekt, Universitätsprofessor und Gastprofessor 2017 Angela Deuber (* 1975), Schweizer Architektin und Gastprofessorin 2019 Go Hasegawa (* 1977), japanischer Architekt und Gastprofessor 2014 Noura Al Sayeh Holtrop (* 1983), arabische Architektin und Gastprofessorin 2020 Romina Grillo (* 1984), rumänische Architektin und Assistentin von Christian Kerez 2016 Giulia Furlan (* 1985), Schweizer Architektin und Gastprofessorin 2018 mit Francesca D’Apuzzo und Patricia da Silva Laura Cristea (* 1987), rumänische Architektin und Assistentin von Raphael Zuber 2014 Logi Már Einarsson, Mitglied des isländischen Parlaments Bekannte Studierende Juliane Greb (* 1985), Architektin und Dozentin Experimentelles Bauen 2014–2016: Inverted House, Hokkaidō von Prof. Raphael Zuber, Prof. Neven Fuchs-Mikac und Prof. Thomas McQuillan mit Kengo Kuma and Associates Weblinks Offizielle Website (englisch) Arkitektur- og designhøgskolen i Oslo auf snl.no im Store norske leksikon (norwegisch) Einzelnachweise
Eidsvoll Church

Eidsvoll Church (Norwegian: Eidsvoll Kirke) is a cruciform church from c. 1190 in Eidsvoll, Akershus in Norway. The Romanesque building is of stone and probably one of the first cruciform stone churches to be built in Norway. Close to Eidsvoll Church there is an ancient sunken lane that was used as a path far into the last century. Eidsvoll Church is listed and protected by law by the Norwegian Directorate for Cultural Heritage. History The church building has repeatedly been affected by fire and rebuilt. After the last major fire in 1883, the church was partly rebuilt in bricks. In 1678, Johannes Skraastad (1648-1700) made an altarpiece for the church. This altarpiece was presumably lost in the fire in 1762. The altarpiece that is in the church dates from 1765 and consists three oil paintings on top of each other in the midfields, surrounded by pilasters. The images represent (from below) the Last Supper, together with the Crucifixion and the Resurrection of Jesus. The present reconstructed pulpit is from 1956, following the suggestion of architect Bjarne Hvoslef (1890-1989). The church organ dates from 2003 and was built by Orgelbau Kuhn. The three church bells were cast by Olsen Nauen Bell Foundry; two in 1885 and one in 1898. Notable ministers Nicolai Wergeland (1817) Eilert Sundt (1869–1875) References External links Official website
Eidsvolls kyrka

Eidsvolls kyrka är en korskyrka i sten i Eidsvolls kommun i Akershus fylke i Norge, byggd omkring 1200. Eidsvoll har en mycket lång tradition som kyrkort: enligt Olav den heliges saga har platsen haft en kyrka sedan Olav den heliges tid. Kyrkobyggnaden Den äldsta delen av kyrkan, murarna i koret och tvärskeppet i romansk stil, är från cirka 1200, medan resten av kyrkan är byggd i nyromansk stil efter en brand 1883. Det var den fjärde branden i kyrkans historia. Arkitekt för återuppbyggnaden var Carl Konopka, och kyrkan stod färdig 1885. Den restaurerades 1964–1965, men blev återigen svårt skadad i en brand sommaren 2000. Inventarier I kyrkan finns en tredelad altartavla i rokokostil från 1765, med förgyllda vingpartier och målningar av Nattvarden, Korsfästelsen och Uppståndelsen samt en strålkrans ovanpå. Här finns också en rokokodopfunt, även den från 1765. Predikstolen är från 1956, men har på utsidan tre förgyllda rokokostolpar som också är från 1765. Kända präster Nicolai Wergeland (1817) Eilert Sundt (1869–1875) Källor ”Eidsvoll kirke”. Store norske leksikon. http://snl.no/Eidsvoll_kirke. Läst 20 juni 2011. ”Eidsvoll kirke”. Kirkesøk. http://www.kirkesok.no/kirker/Eidsvoll-kirke. Läst 20 juni 2011. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Eidsvolls kyrka.
Knarvik Upper Secondary School

Knarvik Upper Secondary School (Knarvik vidaregåande skule) is a high school located on Knarvik in Alver Municipality in Vestland county, Norway. The school is located about 30 kilometres (19 mi) north of the city of Bergen. The school is one of the largest in Hordaland, with over 950 pupils and about 150 employees. The school has a close connection to local industry; students can attend a program called TAF that eventually leads to both craftmanship certification and a high school degree in four years. External links School home page
Hellisøy fyr

Hellisøy fyr er et kystfyr som ligger på en lille ø, den inderste af Hellesøyni, i Fedje kommune, Vestland fylke i Norge. Fyrtårnet Fyret blev tændt første gang 15. oktober 1855 og er landets næstældste støbejernstårn efter Eigerøy fyr i Rogaland. Fyret står på en lav granitsokkel og er 32,3 meter højt. Tårnet er rødmalet med to hvide bælter. Fyrtårnet har en speciel konstruktion som der kun findes et andet eksempel på i Norge (Eigerøy fyr). Som sikring mod bølgeslag er tårnet foret med teglsten og de to nederste etager er på det nærmeste fyldt med natursten. Fyrlys Lampen er et 3. ordens linseapparat, med en styrke på 960.000 candela. Linseapparatet og lygtehuset fra 1903 er fremdeles i drift. Lyset er 46,5 meter over havet og har en rækkevidde på 18,8 nautiske mil. Det lyser fast hvidt med en blink hvert 30. sekund. Bolig Fyrvogterboligen blev opført i 1903 efter at den gamle bolig blev ramt af et lyn og brændte ned året før. Automatisering og fredning Fyret blev automatiseret i 1992 og fyrstationen med fyrtårn, fyrvogterbolig, maskinhus og naust blev fredet af Riksantikvaren i 2000. Fyret bruges nu til fyrkafé og udstilling i juli måned og ellers til udlejning til feriegæster. Andet Den 12. januar 2007 skete Server-forliset (no) da fragtskibet MS «Server» gik på grund på den holm fyret står på og forårsagede et olieudslip. Litteratur Bjørkhaug, Birger; Poulsson, Sven (1986). Norges fyr. Vol. 1. Oslo. Kilder og henvisninger Kulturnett Hordaland "Hellisøy fyr". Norsk Fyrhistorisk Forening. Arkiveret fra originalen 2006-12-08. Hentet 13. januar 2007. Hellisøy fyr på Riksantikvarens hjemmeside kulturminnesok.no