NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Halten Lighthouse

Halten Lighthouse (Norwegian: Halten fyr) is a coastal lighthouse in Frøya Municipality in Trøndelag county, Norway. The lighthouse is situated in the now uninhabited fishing village of Halten. It was first lit in 1875, and it is the northernmost of the chain of lighthouses marking the string of islands called Froan north of Frøya. The lighthouses include Sula Lighthouse in south, Vingleia Lighthouse, Finnvær Lighthouse, and finally Halten Lighthouse. The lighthouse emits the morse code letter "T" (—) as a racon signal. The 29.5-metre (97 ft) tall stone lighthouse tower is painted white and it has two black horizontal stripes. The light sits at an elevation of 39 metres (128 ft). The light emits a white flash of light every four seconds. It has a luminous intensity of 1,080,000 candela and a visibility of up to 17.5 nautical miles (32.4 km; 20.1 mi). The lighthouse tower was originally planned to build a twin-tower lighthouse with the Lista Lighthouse, but the technical development of lighthouses made this unnecessary so it was dismantled and rebuilt here. A lot of the original interior and exterior are preserved on the lighthouse and the station has been declared a historic preservation site. The station is still in use by the Norwegian Coastal Administration as a base station. Climate See also List of lighthouses in Norway Lighthouses in Norway References External links Norsk Fyrhistorisk Forening (in Norwegian) Media related to Halten fyr at Wikimedia Commons
Phare d'Halten

Le phare d'Halten (en norvégien: Halten fyr) est un phare de la commune de Frøya, dans le comté et la région de Trøndelag (Norvège). Il est géré par l'administration côtière norvégienne (en norvégien: Kystverket). Le phare est classé patrimoine culturel par le Riksantikvaren depuis 2000. Histoire Le phare, mis en service en 1875, est situé dans le village de pêcheurs de Halten, aujourd'hui inhabité. C'est une petite île, en mer de Norvège, qui se trouve à environ 40 km au nord-est de Mausund. Il a été automatisé en 1987 et son radar Racon émet la lettre morse "T" (-) comme signal. Description Le phare est une tour cylindrique en pierre de 29,5 mètres de haut, avec une galerie et lanterne blanche. La tour est peinte en blanc avec deux bandes noires. Il se trouve à proximité des maisons de gardien. Il émet, à une hauteur focale de 39 mètres, un éclat blanc toutes les 4 secondes. Sa portée nominale est de 17.5 milles nautiques (environ 32 km). Identifiant : ARLHS : NOR-106 ; NF-4718 - Amirauté : L1550 - NGA : 8176 . Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Halten Lighthouse » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Lien connexe Liste des phares de Norvège Liens externes University of North Carolina at Chapel Hill's The Lighthouse Directory: Lighthouses of Norway : Hitra and Frøya (en) Online List of Lights - Norway (en) Liste ARLHS - Norway (no) Carte d'implantation des principaux phares - NorskFyrhistorik Forening Portail des phares Portail de l’océan Atlantique Portail de la Norvège
Adalstjern

Adalstjern est un petit lac de Norvège qui se situe dans la municipalité de Horten, à Borre dans le comté de Vestfold og Telemark. Description Il se situe dans une réserve naturelle sur le campus de Bakkenteigen, qui fait de l'Université de la Norvège du Sud-Est à Borre, au sud de Horten. Ce plan d'eau a été créé vers la fin de la dernière période glaciaire. Une baie peu profonde était coupée du fjord, endiguée par les landes et les montagnes. Les vestiges ont été prouvés par la découverte d'espèces d'argile et d'eau salée dans les couches plus profondes. L'État est propriétaire de la zone depuis 1967, date à laquelle il l'a achetée à la société de litière de tourbe Adal. Un sentier de randonnée a été aménagé autour de l'ensemble du lac, et plusieurs bancs ont été aménagés. En raison du terrain marécageux et humide sur son pourtour, le chemin est surélevé à plusieurs endroits avec des planches. Aire protégée La réserve naturelle d'Adalstjern a été créée en 2006 et comprend l'étang entouré de marais et sa forêt de hêtres. Galerie Voir aussi (no) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en norvégien intitulé « Adalstjern » (voir la liste des auteurs). Notes et références Portail des lacs et cours d'eau Portail de la Norvège
Réserve naturelle d'Adalstjern

La réserve naturelle d'Adalstjern est une réserve naturelle norvégienne qui est située dans la municipalité de Horten, dans le comté de Vestfold. Description La réserve naturelle de 0,37 km2 a été créée en 2006 et se situe au sud du Raet, dans le campus de Bakkenteigen à Borre. Au centre de la zone se trouve l'étang d'Adalstjern entouré de marais. C'est la seule zone de marais intacte sur Raet. Sinon, la région est en grande partie une forêt de hêtres. Des coupes de tourbe ont été pratiquées sur les marais autour de l'étang, notamment au sud, jusqu'aux années 1960. L'Etat a acheté le marais en 1967 dans une optique de conservation. Les analyses polliniques des couches de tourbe montrent que les hêtres se sont installés ici vers 650 apr. J.-C. Il s'agit de la plus ancienne datation du hêtre en Norvège, et on suppose que l'espèce a été introduite du sud par l'homme. Deux espèces de droséra poussent également sur le marais . Par ailleurs, plusieurs espèces animales inscrites sur la liste rouge ont été découvertes, dont la libellule sympétrum rouge sang. Voir aussi Ressources relatives à la géographie : Common Database on Designated Areas Naturbase World Database on Protected Areas Références et notes (no) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en norvégien intitulé « Adalstjern naturreservat » (voir la liste des auteurs). Liens externes (no) Adalstjern naturreservat Miljødirektoratet - Site Naturbase Portail de la Norvège Portail de la conservation de la nature
Aspond

Aspond est une île de la commune de Frogn , dans le comté d'Akershus en Norvège. Description L'île de 0,3 km2 est située dans la partie nord du détroit de Drøbak dans l'Oslofjord intérieur. C'est une île assezvallonnée avec des forêts de pin. Elle est située au nord d'Håøya et au sud de Lågøya. C'est environ 46 chalets d'été qui sont sur l'île. Le passage des grands navires vers le port d'Oslo se déroule juste à l'est de l'île, avec 5.600 navires par an. L'administration côtière norvégienne prend des dispositions pour que la plus grande partie possible du trafic de petits bateaux puisse se rendre du côté ouest de l'île. Juste à l'est de l'île se trouve la ville de Fagerstrand dans la municipalité de Nesodden. Voir aussi Notes et références Liens internes Liste des îles de Norvège Portail de la Norvège Portail des îles
ГЕС-ГАЕС Еурланн III

ГЕС-ГАЕС Еурланн III — гідроелектростанція на півдні Норвегії за 130 кілометрів на північний схід від Бергену. Розташовуючись перед ГЕС Еурланн II LF, становить верхній ступінь гідровузла, водозбірний басейн якого — на південь та схід від Aurlandsfjorden (велика південна затока найбільшого в країні Согне-фіорду). Станція використовує найбільше в гідровузлі водосховище Nyhellervatnet, створене на основі однойменного озера, яке природним шляхом дренувалось річкою Грена (Grøna, права притока Aurlandsvassdraget, яка завершується в Aurlandsfjorden). На виході з нього звели кам'яно-накидну греблю висотою 83 м, довжиною 650 м та шириною по основі 250 м, яка потребувала 2,4 млн м³ породи. Крім того, для закриття сідловин знадобились дві допоміжні споруди — одна висотою 18 м, довжиною 165 м та шириною по основі 60 м та друга висотою 5 м та довжиною 70 м. Створений ними підпір призвів до утворення водойми з площею поверхні 19,7 км², яка також поглинула озера Kongshellervatn (вище по течії Грени), Øljuvatn і Volanuttjønnane (розташовувались на правому допливі до Грени). Водосховище має корисний об'єм 448 млн м³, що забезпечується коливанням рівня між позначками 1364 та 1438 м НРМ. При цьому у котловину Nyhellervatn від котловин Kongshellervatn та Øljuvatn проклали тунелі, які дозволяють здреновувати їх на 10 та 21 м нижче за колишній природний рівень. Із водосховища на захід прокладено дериваційний тунель довжиною 3,9 км, який подає ресурс до машинного залу, розташованого біля створеного на Aurlandsvassdraget водосховища Vetlebotnvatnet. Тут встановлено дві оборотні турбіни типу Френсіс потужністю по 135 МВт, котрі використовують напір у 400 м та забезпечують виробництво 170 млн кВт-год електроенергії на рік. У періоди високої водності вони здійснюють закачування ресурсу із Vetlebotnvatnet до Nyhellervatnet, запасаючи енергію для всіх розташованих нижче станцій гідровузла. Зв'язок з енергосистемою відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 420 кВ. Примітки
Ballangen Museum

The Ballangen Museum is a unit of Museum Nord, a Norwegian museum consortium. The museum is located at Syllaveien 36 in the village of Bjørkåsen in Narvik Municipality (before 2020 this area was part of Ballangen Municipality, hence the name). The museum is housed in the old administration building of Bjørkåsen Mines (Bjørkaasen Gruber), which was built in 1919. The museum focuses on exhibitions relating to the mining activities that have taken place in Ballangen since the 17th century. The museum previously had a 600-meter (2,000 ft) deep visitors' mine, which is no longer open to the public. Through pictures, texts, and objects, the museum presents the story of Bjørkåsen Mines from its beginning in 1911 until its closure in 1964. Test operations started at the mine in 1910, and the mining company was licensed for operation in 1913. There are also exhibitions dealing with the daily life of the area, fishing, agriculture, local culture, and education. References Further reading Welle-Strand, Erling. 1974. Museums in Norway. Oslo: Royal Ministry of Foreign Affairs. ISBN 8271770039. External links Museum Nord, Ballangen Museum Museum Nord
ГЕС Blåfalli VIK

ГЕС Blåfalli VIK — гідроелектростанція на півдні Норвегії за сім десятків кілометрів на південний схід від Бергену. Знаходячись після ГЕС Blåfalli III H, становить нижній ступінь гідровузла, який використовує ресурс зі сточища кількох річок, що течуть до периферійних заток на південній стороні Гардангер-фіорду. У кінці 1940-х у сточищі Blåelva (тече до Matersfjorden, який з'єднується з Гардангер-фіордом через Skanevifjorden та Bjoafjorden) почалось створення гідровузла, дві нижні станції якого Blåfalli II та Blåfalli I використовували падіння на ділянці від озера Fjellhaugvatn до фіорду. У 2007-му їх замінили однією новою ГЕС Blåfalli VIK. Створене на Blåelva за допомогою насипної греблі водосховище Fjellhaugvatn має корисний об'єм 22,4 млн м3, що забезпечується коливання рівня між позначками 345 та 375 метрів НРМ. З нього прокладено підвідний дериваційний тунель довжиною близько 4 км, який на своєму шляху сполучений із водозабором на Fossabekken, лівому допливі короткої річки Opstveitvassdraget, яка впадає до Matersfjorden південніше від Blåelva. Основне обладнання станції становить одна турбіна типу Френсіс потужністю 230 МВт, яка використовує напір до 375 метрів та забезпечує виробництво 712 млн кВт·год електроенергії на рік (це на 150 МВт та 110 млн кВт·год більше, аніж сумарний показник виведених з експлуатації Blåfalli II та Blåfalli I). Відпрацьована вода по відвідному тунелю довжиною менш ніж 1 км транспортується до Matersfjorden. Примітки
Bogafjell Church

Bogafjell Church (Norwegian: Bogafjell kirke) is a parish church of the Church of Norway in the western part of the large Sandnes Municipality in Rogaland county, Norway. It is located in the borough of Bogafjell, just south of the centre of the city of Sandnes. It is the church for the Bogafjell parish which is part of the Sandnes prosti (deanery) in the Diocese of Stavanger. The gray, concrete church was built in a rectangular design in 2012 using designs by the architect Grete Gudmestad Krogedal from the company Rambøll Arkitektur. The 2,500-square-metre (27,000 sq ft) church seats about 400 people. The church was consecrated on 4 March 2012. See also List of churches in Rogaland References
Bore Church

Bore Church (Norwegian: Bore kyrkje) is a parish church of the Church of Norway in Klepp Municipality in Rogaland county, Norway. It is located in the village of Bore. It is the church for the Bore parish which is part of the Jæren prosti (deanery) in the Diocese of Stavanger. The white, wooden church was built in a long church style in 1891 using designs by the architect Hartvig Sverdrup Eckhoff. The church seats about 165 people. History The earliest existing historical records of the church date back to the year 1322, but the church was not new at that time. It was likely built towards the end of the 12th-century as there is a preserved baptismal font from that time that is still in existence. The first church was a stave church that was located about 1.5 kilometres (0.93 mi) southwest of the present site of the church. In 1640, the church was torn down and replaced with a timber-framed long church. In 1895, a new church and cemetery was constructed about 1.5 kilometres (0.93 mi) to the northeast. After the new church was completed, the old church was torn down and its cemetery was closed. Media gallery See also List of churches in Rogaland References
Borøya (Bærum)

Borøya est une île de la commune de Bærum , dans le comté d'Akershus en Norvège. Description L'île de 0,2 km2 se trouve l'Oslofjord intérieur au nord de l'île d'Ostøya et au sud de l'île de Kalvøya. L'îlot est constitué roche mère de type cambrien/silurien, avec des dépôts marins dans les dépressions. Il y avait autrefois une ferme sur l'île. Deux zones sont maintenues à l'extérieur de la réserve naturelle, il s'agit du promontoire à l'est et d'une zone côté ouest. Le MS "Rigmor" se rend régulièrement sur l'île en été. Il est permis de passer la nuit sur l'île, mais seulement deux jours à la fois. Réserve naturelle La majeure partie de l'île, ainsi que les îlots voisins de Furuholmen et Saraholmen, est la réserve naturelle de Borøya depuis 2008. Voir aussi Ressource relative à la géographie : Sentralt stadnamnregister Notes et références Liens internes Liste des îles de Norvège Portail de la Norvège Portail des îles
Brandåa Hydroelectric Power Station

The Brandåa Hydroelectric Power Station (Norwegian: Brandåa kraftverk) is a hydroelectric power station in Rindal Municipality in Trøndelag county, Norway. It is a run-of-river hydro power station utilizing a drop of 373 meters (1,224 ft) in some tributaries of the Surna River. Permission was granted for construction in 2006 and the plant came into operation in 2009. It is operated by Svorka Produksjon AS. It operates at an installed capacity of 4.1 megawatts (5,500 hp), with an average annual production of about 15.8 gigawatt-hours (57 TJ). See also References
Grønning Church

Grønning Church or Ytre Eidsfjord Church (Norwegian: Grønning kirke / Ytre Eidsfjord kirke) is a parish church of the Church of Norway in Hadsel Municipality in Nordland county, Norway. It is located in the tiny village of Grønning along the Eidsfjorden on the island of Langøya. It is the church for the Ytre Eidsfjord parish which is part of the Vesterålen prosti (deanery) in the Diocese of Sør-Hålogaland. The white, wooden church was built in a long church style in 1968 using plans drawn up by the architect Ola Stavseth. The church seats about 220 people. History The first church built on this site was completed in 1882 using designs by the architect J.H. Nissen. That church burned down in 1935, but it was not rebuilt. The present building was constructed in 1968 out of the materials from an old school. Media gallery See also List of churches in Sør-Hålogaland References
Grønnings kyrka

Grønnings kyrka (även kallad Ytre Eidsfjords kyrka) är en kyrkobyggnad i orten Grønning på Langøya i Hadsels kommun i Nordland fylke, Norge. Den är en långkyrka i trä och uppfördes 1968 efter ritningar av Ola Stavseth från Stokmarknes, delvis genom ombyggnad av en före detta skolbyggnad. Åren 2001–2003 restaurerades kyrkan och byggdes ut. Den har cirka 100 platser, men det intilliggande församlingshuset kan också tjänstgöra som ett utvidgat kyrkorum, vilket höjer kapaciteten till cirka 200. En tidigare kyrka i Grønning byggdes 1882, men brann ned 1935. Källor ”Grønning kirke”. Den Norske Kirke – Hadsel kirkelige fellesråd. http://www.hadsel.kirken.no/index.cfm?id=150405. Läst 12 oktober 2011. ”Grønning kirke”. Kirkesøk.no. http://www.kirkesok.no/kirker/Groenning-kirke. Läst 12 oktober 2011. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Grønnings kyrka.﻿ Hadsel kirkelige fellesråd
Misvær Church

Misvær Church (Norwegian: Misvær kirke) is a parish church of the Church of Norway in Bodø Municipality in Nordland county, Norway. It is located in the village of Misvær in the southern part of the municipality (in what used to be Skjerstad Municipality). It is one of two churches for the Misvær og Skjerstad parish which is part of the Bodø domprosti (deanery) in the Diocese of Sør-Hålogaland. The white, wooden church was built in a long church style in 1912 using plans drawn up by the architect O. M. Olsen. The church seats about 200 people. History There was a medieval church located in Misvær on the same site. It was a small chapel that was used for church services mostly in the winters when the local residents couldn't travel to the larger Skjerstad Church when the Misværfjord was frozen. The church existed until 1720 when it was torn down and not replaced. In 1912, the new, present church was completed on the same site to serve the growing population in Misvær. The new building was consecrated on 31 October 1912. Media gallery See also List of churches in Sør-Hålogaland References
Misværs kyrka

Misværs kyrka (norska: Misvær kirke) är en träkyrka i den tidigare tätorten Misvær i Bodø kommun i Nordland fylke i norra Norge. Skjerstad og Misværs socken hör till Bodø domprosteri i Sør-Hålogalands stift. Kyrkan byggdes 1912 på frivillig basis av lokalbefolkningen, och invigdes den 31 oktober 1912. Den renoverades 1991 och har plats för 200 personer. Altartavlan är målad av John Abrahamsen. Kyrkoområdet har använts som religiös samlingsplats under vintern fram till 1700-talet. Se även Korshuset i Misvær Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från norska Wikipedia (bokmål/riksmål), Misvær kirke, 2 oktober 2010.
Hadsel Church

Hadsel Church (Norwegian: Hadsel kirke) is a parish church of the Church of Norway in Hadsel Municipality in Nordland county, Norway. It is located in the village of Hadsel, just east of the town of Stokmarknes on the island of Hadseløya. It is one of the churches for the Hadsel parish which is part of the Vesterålen prosti (deanery) in the Diocese of Sør-Hålogaland. The red, wooden church was built in an octagonal style in 1824 by an unknown architect. The church seats about 500 people. History The earliest mention of this church in existing historical records was in 1381, but there are additional records that talk about the priest of Hadsel dating back to 1321. Not much is known about the church before the 1600s, but in 1639 an old church was demolished and a new log building in a cruciform design was built on the same location. The church is dedicated to St. Stephen. In 1814, this church served as an election church (Norwegian: valgkirke). Together with more than 300 other parish churches across Norway, it was a polling station for elections to the 1814 Norwegian Constituent Assembly which wrote the Constitution of Norway. This was Norway's first national elections. Each church parish was a constituency that elected people called "electors" who later met together in each county to elect the representatives for the assembly that was to meet at Eidsvoll Manor later that year. In 1824, a new church building was completed, about 100 metres (330 ft) west of the site of the old church. Two years later, in 1826, the old church building was torn down. This newest church is likely the fourth building on this site serving Hadsel. Media gallery See also List of churches in Sør-Hålogaland Octagonal churches in Norway References
Hadsels kyrka

Hadsels kyrka är en kyrkobyggnad i Hadsel kommun i Nordland fylke i Norge, på östsidan av ön Hadseløya. Den ligger på en kulle mellan Stokmarknes och Melbu, med utsikt över Hadselfjorden och fjället Møysalen. Kyrkobyggnaden Kyrkan uppfördes 1822–1824 på platsen för åtminstone fyra tidigare kyrkor. Den första kända kyrkan på platsen nämns 1382, men det kan ha funnits en kyrka även dessförinnan. Kyrkan är en timmerbyggnad i form av en liksidig åttkant, en form som var populär i Norge på 1800-talet. Den har ett högt tälttak med en stor takryttare, och en tillbyggd sakristia. Den är rödmålad med blå detaljer vid fönster och dörrar. Under en period var den vitmålad, men restaurerades 1935 av arkitekt Harald Sund och målaren Alfred Hagn och återfick då sina ursprungliga färger. Kyrkan har 600 sittplatser. Inventarier Interiören är mycket äldre än kyrkobyggnaden, och hämtad från andra kyrkor. Av inventarierna kan nämnas en Olavsfigur från början av 1500-talet och ett altarskåp daterat till omkring 1520. Altarskåpet anses vara ett samarbete mellan norska och nederländska konstnärer, och är ett av fem liknande altarskåp, tillhörande den så kallade Lekagruppen. De andra återfinns i Røsts kyrka, Kinns kyrka, Grips stavkyrka och Leka kyrka. I skåpets mitt står Maria med Jesusbarnet på armen. Intill henne står två kristna martyrer: till vänster den helige Stefanos med sitt kännetecken, en bok och tre stenar, och till höger den heliga Katarina, med sina kännetecken, ett hjul och ett brutet svärd. Enligt legenden ska altarskåpet ha varit en gåva till Gud från en spansk-nederländsk prinsessa efter att hon överlevt en stormig sjöresa mellan Nederländerna och Danmark. Galleri Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Hadsels kyrka.
Fredriksberg Fortress

Fredriksberg fort is a Norwegian fortification located at the highest point of Nordnes in Bergen. History The Norwegian fortress Fredriskberg lay strategically placed on Nordnes’ highest point with a precipitous cliff face to the sea on the west side. Dutch Engineer Major General Henrik Ruse (1624-79) initiated the fortress construction, planned with three bastions and a half bastion on the land side and a wall on the side adjacent to the cliff. The fort was built between 1666 and 1667. It was built after and in many respects because of the Battle of Vågen. It is named after King Fredrik III of Norway. The construction stalled and the fortifications decayed. A 1695 inspection of Bergen by Christian V of Denmark’s son, Christian Gyldenløve was the impetus which restarted work on the fortifications. By 1706 construction had been completed, albeit in a less complicated layout than originally planned. Fredriksberg served among other things as a place of execution. Katten, the bastion, was also built in 1666 in what today is the Nordnes Park. The Lavette houses were built in 1810 and 1843 as military storages. After the city fire in 1916 they were used as temporary housing. The grounds in front of the Lavette houses were used as a place of execution until the Swedish counterfeiter Jacob Wallin was executed in 1876. The Nordnes Park was built 1888-1898 partly on some of the old fortifications. The fortress has also been part of the Bergen Fire Fighting Service. It was a fire watch station from 1667 and a fire station from 1905 to 1926. Today part of the fort is rented by Nordnæs Bataillon—a social club/buekorps. External links Map of Bergen Bergenske brønner Bergen municipality, Nordnes Norwegian fortresses 1536-1814 pdf The Delmenhorstiske Regiment Bergen Fire history References and notes