NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Domkerk van Tønsberg

De Domkerk van Tønsberg (Noors: Tønsberg Domkirke) is de kathedraal van het bisdom Tunsberg. Geschiedenis Tønsberg was enkele eeuwen geleden een belangrijk religieus centrum in het zuiden van Noorwegen. In de middeleeuwen bevonden zich in de stad zeven kerken en drie kloosters, waarvan tegenwoordig slechts ruïnes over zijn. De huidige neogotische domkerk kerk werd in 1858 op de plaats gebouwd waar eerder, voor de sloop in 1809-1814, de middeleeuwse Sint-Laurentiuskerk van Tønsberg was gevestigd. De groenvoorziening bij de kerk was de oude begraafplaats van de Laurentiuskerk. De bouw vond plaats onder leiding van de Deens-Noorse architect Christian Heinrich Grosch. Al in 1939 volgde de eerste restauratie onder leiding van Arnstein Arneberg, die de domkerk het huidige aanzien gaf. Interieur Het altaarschilderij toont Jezus' strijd in de hof van Getsemane. Het werd in 1760 geschilderd door J.P. Lindegård. De kansel stond vroeger in de Mariakerk en werd in 1621 gemaakt door lokale ambachtslieden; ze is versierd met de vier evangelisten en hun symbolen. Het votiefschip dat in het middenschip hangt is eveneens afkomstig uit de Mariakerk en stamt uit 1660. Tot de kerkschat behoren ook twee kostbare Bijbels uit 1550 en 1589. Tijdens de restauratiewerken in 1939 werden de kleurrijke kerkvensters van Per Vigeland geplaatst. De koorvensters bevatten motieven uit het boek Openbaringen. De vensters van het kerkschip tonen voorstellingen uit het Oude en Nieuwe Testament en de geschiedenis van de kerk. Het fresco boven het zuidelijke portaal van Jezus als de Goede Herder is van dezelfde kunstenaar. In de toren hangen drie klokken waarvan de oudste uit 1530 uit de Mariakerk afkomstig is. De kleinste van de klokken werd uit de Laurentiuskerk overgenomen en dateert van 1685. De jongste klok werd tijdens de restauratie van 1939 door een lokale bank geschonken. Het orgel werd in 2008 door Ryde & Berg Orgelbyggeri gebouwd. Externe links (no) De Domkerk op de website van Den Norske Kirke (en) Beschrijving op de toeristische website van Tønsberg
Katedra w Tønsbergu

Katedra w Tønsbergu (bokmål: Tønsberg domkirke, nynorsk: Tønsberg domkyrkje) – jest kościołem z 1858 roku w gminie Tønsberg, w okręgu Vestfold. Budowla jest wybudowana z cegły i posiada 550 miejsc. Kościół wybudowany jest na miejscu Kościoła Świętego Wawrzyńca. Ambona z 1621 roku oraz ołtarz (1764) pochodzą z kościoła Najświętszej Maryi Panny. Bibliografia Informacje o katedrze
Тёнсбергский собор

Тёнсбергский собор (норв. Tønsberg Domkirke) — лютеранская церковь в Тёнсберге, Норвегия. Изначально приходская церковь получила статус собора в 1948 году, когда от диоцеза Осло был отделён диоцез Тунсберга. Собор рассчитан на 550 сидячих мест. Собор построен на руинах Церкви Святого Лаврентия первой половины XII века, которая была снесена в 1814 году. Строительство кирпичной готической церкви по проекту архитектора Кристиана Хенрика Гроша было завершено в 1858 году. 19 декабря 1858 года епископ Йенс Лауриц Аруп освятил Тёнсбергский собор. В 1939 году собор был реконструирован под руководством архитектора Арнштейна Арнеберга. Собор богато украшен резьбой: особенно следует отметить четыре фигуры Евангелистов и их символы. Барочный алтарь собора был вырезан Йенсом Йелсеном в 1764 году; алтарная картина, изображающая терзания Иисуса Христа в Гефсимании, была написана Якобом Педерссоном Линдгаардом в 1760 году. Кафедра, созданная неизвестными местными ремесленниками, датируется 1621 годом. Собору также принадлежат две Библии XVI века (1550 и 1589 годов). Купель выполнена скульптором Кристофером Борхом и пожертвована собору изобретателем и магнатом Свеном Фойном. В 1915 году на территории собора была открыта бронзовая статуя Фойна, исполненная скульптором Андерсом Свьёром. Примечания
Tønsbergs domkyrka

Tønsbergs domkyrka (bokmålsnorska: Tønsberg domkirke) är domkyrkan för Tunsbergs stift och ligger i Tønsberg i Norge. Uppförande och arkitektur Den byggdes 1858 i tegel och rymmer 550 personer. Arkitekt var Christian Heinrich Grosch. Kyrkan var ursprungligen i nygotisk stil men interiört fick den en mer medeltida prägel efter restaureringen 1939 av arkitekt Arnstein Arneberg då gotiska valvkonstruktioner togs bort medan pelare och innertak fick nytt utseende. Den fick en rikare utsmyckning samt en del inventarier såsom altartavla och predikstol från två rivna kyrkor i Tønsberg. I kyrktornet finns tre klockor. Den äldsta, från 1530 kommer från den rivna Mariakirken och en från 1685 har hängt i Lavranskirken. Den största göts i samband med renoveringen 1939. Kyrkogården har gjorts om till park. Ställning som domkyrka Kyrkan blev domkyrka 1948, då Tunsbergs stift bildades genom avknoppning från Oslo stift. Vid 1936 års biskopsmöte framkom det att Oslo stift omfattade nästan en tredjedel av landets befolkning. Uppdraget var för stort för en enda biskop. Därför föreslog biskopsmötet att Buskerud och Vestfold fylke skulle avskiljas till ett nytt stift. Förslaget hann dock aldrig genomföras innan Andra världskriget bröt ut, Först 1947, efter att 250 präster i Oslo stift begärt en ny stiftsindelning, beslutade Odelstinget den 24 november 1947 enligt biskopsmötets förslag. I fråga om var biskopssätet skulle ligga fanns två huvudsakliga förslag: Drammen och Tønsberg. Tunsbergs stift framhåller själva som förklaring att Tønsbergs långa historia som Norges äldsta stad och möjligheten att biskopar under medeltiden bott på gården Teie vid Tønsberg. Det nya stiftet bildades formellt 1 juli 1948, då den förste biskopen av Tunsberg, Bjarne Skard, tillträdde. Tidigare kyrka på platsen Staden Tønsberg har en förhistoria som betydande kristet centrum, och i Olav den heliges saga nämns att redan 1018 fanns en kyrka på samma plats där Tønsbergs domkyrka ligger idag. Den äldre kyrkan var troligen Lavranskyrkan, helgad till Sankt Laurentius, som senare blev den huvudsakliga församlingskyrkan i Tønsberg. På grund av kyrkans utformning har historiker föreslagit att Lavranskyrkan kan ha varit det första biskopssätet på Østlandet, med gården Teie som biskopsresidens. Under medeltiden fanns ett kollegialkapitel bestående av prästerna vid Lavranskyrkan, under ledning av en prost. Lavranskyrkan revs i början av 1800-talet, ruinerna finns under den nuvarande domkyrkan och det enda som är synligt idag är ett minnesmärke på domkyrkans vägg. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från norska Wikipedia (bokmål/riksmål), Tønsberg domkirke, 29 april 2013. Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Tønsbergs domkyrka.
Åneby

Åneby es una localidad de la provincia de Akershus en la región de Østlandet, Noruega. A 1 de enero de 2017 tenía una población estimada de 1399 habitantes.​ Se encuentra ubicada al sureste del país, cerca del lago Mjøsa y el río Glomma, y a poca distancia al norte de Oslo. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Åneby.
Åneby

Åneby est un village norvégien situé dans la municipalité de Nittedal dans le comté d'Akershus. En 2006, sa population était de 1 356 habitants. Notes et références Voir aussi Gare de Åneby Nittedal Liste des localités du comté d'Akershus Liens externes Ressource relative à la géographie : Sentralt stadnamnregister Portail de la Norvège
Catedral de Nidaros

La catedral de Nidaros de Trondheim (el nom antic de la ciutat és Nidaros) és una de les esglésies més importants de Noruega. Fou la catedral de l'arxidiòcesi de Noruega, la qual fou fundada l'any 1152. Després de la Reforma protestant, passà a ser la seu dels bisbes de Trondheim. Durant l'edat mitjana i des del 1818 fins al 1906 fou el lloc on es coronaven els reis de Noruega. S'hi van coronar fins a set reis i n'hi ha deu enterrats. Encara avui s'hi guarden algunes insígnies del regne com l'espasa del regne. La catedral de Nidaros connecta per la part meridional amb el palau arxidiocesà. L'octàgon de la banda oriental de l'edifici gairebé no s'ha modificat des del segle xii i es fa servir com a dipòsit de l'urna del rei Olaf Haraldsson. L'aspecte de la façana occidental, que consta de figures bíbliques de pedra, és fet del segle xix i no se sap ben bé quin era l'aspecte original. La catedral disposa de dos orgues. El vell fou acabat l'any 1741 per Joachim Wagner. L'orgue principal fou fet per l'empresa Steinmeyer l'any 1930 i modificat l'any 1960. A l'interior de l'església s'hi troben pintures sobre vidre de Gabriel Kielland que representen la saga del rei Olaf Haraldsson. Història La catedral fou construïda sobre la tomba d'Olaf Haraldsson, qui caigué l'any 1030 a la batalla de Stiklestad. Fou nomenat sant un any després de la seva mort i es produí una allau de pelegrins a la seva tomba. Ben aviat s'hi construí al damunt una petita capella de fusta. El rei Olaf III va donar permís, l'any 1070, de substituir la capella per una església de pedra, la qual s'enllestí l'any 1090. L'any 1152 es dugué a terme una extensa ampliació de l'església que, fins a l'any 1300, seria constantment reformada i ampliada. L'església fou greument danyada a causa dels incendis dels anys 1328, 1432 i 1531. Després de l'incendi de l'any 1531, i per manca de recursos financers, només se'n reconstruí l'absis. L'any 1708 l'església s'incendià i només en quedaren els fonaments. L'any 1719, poc abans que s'enllestís la reconstrucció, hi impactà un llamp i l'incendi que provocà devastà l'església reconstruïda. L'any 1869 s'inicià oficialment la reconstrucció de la catedral per l'arquitecte Heinrich Ernst Schirmer. A causa de la manca de models de l'antiga església, basà la reconstrucció en especulacions. La reconstrucció s'enllestí, oficialment, l'any 2001. Tombes reials Els següents personatges de la reialesa noruega van ser soterrats a la Catedral de Nidaros: Olaf el Sant, rei de Noruega (995 - 1030) Magne Olavsson (1024 - 1047) Olaf III (ca. 1050 - 1093) Haakon Magnusson (? - 1094) Olaf Magnusson (1099 - 1115) Eystein I de Noruega (ca. 1088 - 1123) Haakon II (1147 - 1162) Guttorm Sigurdsson (1199 - 1204) Inge II (1185-1217) Skule Bårdsson (ca. 1189 - 1240), noble, pretendent al tron, proclamat rei de Noruega el 1240. Enllaços externs (anglès) i (noruec) Pàgina oficial de la catedral de Nidaros i del palau arxidiocesà
Cathédrale de Nidaros

La cathédrale de Nidaros est la cathédrale de la ville de Trondheim en Norvège. Construite à l'emplacement de la tombe du roi de Norvège saint Olaf, tué à la bataille de Stiklestad le 29 juillet 1030, elle est située au bord de la rivière Nidelva et regorge sur sa façade de sculptures gothiques, principalement érigées lors de la reconstruction de la cathédrale au XIXe siècle. Siège d'un diocèse catholique, puis de l'archidiocèse de Nidaros, de 1030 jusqu'en 1537, il s'agit aujourd'hui de la cathédrale médiévale la plus septentrionale, ainsi que la seconde plus importante, en taille, de Scandinavie. Aux côtés de la cathédrale, on trouve le palais de l'archevêque. Elle est aujourd'hui de nouveau le siège d'un diocèse de l'Église de Norvège qui est de confession luthérienne. Historique Commencée en 1070, la construction de la cathédrale s'étend jusqu'aux alentours de l'an 1300. Elle subit un incendie en 1328, puis un autre en 1531, qui détruisit le transept et la partie ouest de la nef. En 1709, une fois de plus, la cathédrale est ravagée par les flammes, puis elle est frappée par la foudre en 1719. La reconstruction du monument commence en 1869 sous la direction de l'architecte allemand Heinrich Ernst Schirmer (en), puis des Norvégiens Christian Christie (en) et Henrik Bull. La restauration, terminée dans les années 1900, prend officiellement fin en 2001. Importance au Moyen Âge Durant le Moyen Âge, et depuis l'indépendance en 1905 (date où la Norvège s’affranchit de la Suède), la cathédrale accueille le sacre des rois de Norvège. Au Moyen Âge, elle fera de Trondheim l'un des lieux de pèlerinage chrétien les plus populaires avec Jérusalem, Rome et Saint-Jacques-de-Compostelle, le plus important de Scandinavie, lieu de convergence des routes en provenance d'Oslo et des régions suédoises du Jämtland et du Värmland. Elle est devenue cathédrale luthérienne au moment de la Réforme protestante. De nos jours Le roi Haakon VII fut le dernier roi à être couronné dans la cathédrale. Depuis Olav V en 1957, le couronnement est remplacé par une consécration. En 1991, le roi Harald V et la reine Sonja furent consacrés dans la cathédrale. Le 24 mai 2002, leur fille, la princesse Märtha Louise y épousa l'écrivain Ari Behn. De nos jours, la route de pèlerinage menant au tombeau de saint Olaf est restaurée. Elle porte le nom de Sankt Olavs vei (le « chemin de saint Olaf » en français). La route principale, qui mesure environ 640 km, débute à Oslo en direction du nord, passe par le lac Mjøsa, franchit la vallée de Gudbrandsdalen et la chaîne de montagnes du Dovrefjell, emprunte enfin la vallée d'Oppdal pour aboutir à la cathédrale, à Trondheim. Notes et références Voir aussi Article connexe Architecture en Norvège Liens externes Site officiel Ressources relatives à la religion : GCatholic.org Kirkebyggdatabasen Ressources relatives à l'architecture : Kulturminne Structurae Ressource relative à la géographie : Sentralt stadnamnregister Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Norvège Portail du protestantisme Portail du Moyen Âge central
Nidarosi katedrális

A Nidarosi katedrális, avagy Trondheim katedrálisa Skandinávia egyik legnagyobb temploma és sokáig a norvég királyok koronázási helyszíne volt.Az 1150-ben elkezdett templom többször elpusztult és újjáépítették, utoljára 1869-ben Heinrich Ernst Schirmer (1814–1887). A templom egyben zarándokhely Szent Olaf (995–1030) sírjához. A templom a középkorban háromszor is kiégett; 1328-ban, 1432-ben és 1531-ben. Az 1531-es tűzvész után pénzhiányból már csak az apszist építették újra. 1708-ban ismét teljesen leégett a templom, és még mielőtt elkezdhették volna a felújítást, 1719-ben belecsapott a villám. 1869-ben kezdődött Heinrich Ernst Schirmer vezetésével a katedrális újkori rekonstrukciója. Mivel hiányoztak a történelmi dokumentumok és feljegyzések, a rekonstrukció gyakorlatilag spekuláció. Az újjáépítést hivatalosan 2001-ben fejezték be. Források Maximilian Bernhard: 1000 Architekturwunder. Köln. ISBN 978-3-625-12222-7
Nidaros-domkerk

De Nidaros-domkerk of Nidaros-kathedraal (Noors: Nidarosdomen) wordt gezien als de belangrijkste kerk van Noorwegen, en staat in Trondheim (de huidige naam van het middeleeuwse Nidaros). De domkerk is in 1152 geopend. Sinds de reformatie is het de kathedraal van de Lutherse bisschoppen van Trondheim of Nidaros. De kroningen van Noorse koningen vonden plaats in deze kerk in de middeleeuwen en van 1818 tot 1906. Geschiedenis De kathedraal is na zijn voltooiing door tal van rampen getroffen, hij is onder andere enkele keren bijna geheel afgebrand. De afgelopen anderhalve eeuw is de kerk grotendeels herbouwd, op basis van een nieuw ontwerp, dat duidelijk schatplichtig is aan de Engelse kathedralen van Lichfield en Lincoln - zo doet de westgevel sterk denken aan die van Lincoln (vanwege de kolossale galerij) en Lichfield (vanwege de beelden), verder is de invloed van Lichfield het grootst. Externe link Website van de Nidaros-domkerk
Nidarosdomen

Katedra Nidaros (Nidarosdomen) – gotycka katedra wybudowana w 1152 r. w Trondheim. Katedra nosząca do dziś starą nazwę Trondheim wzorowana była na angielskiej katedrze w Canterbury. Ta największa w całej Skandynawii świątynia jest miejscem pochówku króla Norwegii Olafa II. Wprowadził on w swym kraju chrześcijaństwo i przez wiele lat po jego śmierci jego grób był miejscem pielgrzymek. To sprawiło, że czterdzieści lat po pogrzebie zaczęto budować katedrę. Srebrna trumna Olafa nie zachowała się, gdyż w 1537 wywieziono ją do Danii i przetopiono na monety. Historia W 1153 świątynia stała się katedrą katolickiej archidiecezji Nidaros. Była nią aż do ucieczki z miasta ostatniego katolickiego arcybiskupa Olava Engelbrektssona w 1537, kiedy to rozpowszechnił się protestantyzm. W katedrze przechowywane są norweskie regalia. Z wieży katedry można podziwiać widok całej okolicy. Nieopodal znajduje się Pałac arcybiskupów w Trondheim wzniesiony w XIII w. Katedra jest tradycyjnym miejscem pochówku rodzin królewskich, a od 1814 stanowi miejsce koronacji wszystkich kolejnych monarchów Norwegii. Prace nad katedrą rozpoczęły się około 1070, a zakończyły dopiero około 1300. Na przestrzeni lat katedra była wielokrotnie niszczona przez pożary. Obecny wygląd zawdzięcza rozpoczętej w 1869 odbudowie, początkowo według projektu architekta Heinricha Ernst Schirmera, a dokończona przez innego Christiana Christie. Odbudowa została oficjalnie zakończona w 2000 roku. Architektura Rzeźby Korpus budowli z szarego steatytu wieńczy dach kryty zieloną miedzią i strzelista wieża. Okrągłe okna i ornamenty, tak zwane „psie zęby”, pochodzą z XII w. i były wykonane przez angielskich kamieniarzy z Lincoln. Ślady wpływu gotyku angielskiego nosi także wczesnogotyckie prezbiterium z ostro podwyższonymi łukami, maswerkami i łukami przyporowymi. Nawa główna powstała na początku XIII w. zgodnie z założeniami architektury wczesnego gotyku. Podczas pożaru w 1719 uległa jednak całkowitemu zniszczeniu, a odbudowana później kopia to przykład neogotyku. Na frontowej ścianie katedry znajduje się 57 rzeźb apostołów i świętych. W kulturze masowej W powieści Sigrid Undset Krystyna, córka Lavransa miejsce pielgrzymek bohaterów i częściowo miejsce akcji. W powieści Andrzeja Pilipiuka Droga do Nidaros główny bohater pracuje przy rozbiórce ruin katedry. Wizerunek katedry znajduje się na okładce debiutanckiej płyty studyjnej black-metalowego zespołu Mayhem "De Mysteriis Dom Sathanas". Zobacz też lista najwyższych kościołów na świecie Religia w Norwegii Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna witryna katedry i pałacu arcybiskupów. (ang. • norw.)
Catedrala din Nidaros

Catedrala din Nidaros este o catedrală evanghelică-luterană din orașul Nidaros (astăzi Trondheim), Norvegia. Aici își are reședința Arhiepiscopia evanghelică de Nidaros. Aceasta este cea mai veche catedrală din Norvegia și cea mai nordică catedrală medievală din lume. Istorie și arhitectură Construcția catedralei a început în anul 1070 pe locul unui altar creștin dedicat regelui Olaf al II-lea Haraldsson, ridicat de papalitate la rangul de sfânt în urma eforturilor de a converti vikingii la creștinism. Catedrala a devenit biserica-mamă a Norvegiei și locul de încoronare al regilor norvegieni. Catedrala din Nidaros a fost finalizată abia în anul 1300, iar în anul 1327 un incendiu a distrus naosul și transeptul. În timpul Reformei Protestante regatul Norvegiei a renunțat la catolicism în favoarea luteranismului. Prima slujbă evanghelică-luterană din catedrală a avut loc în anul 1537. În următoarele secole catedrala a suferit mai multe incendii, cel mai grav având loc în anul 1708, când catedrala a ars în întregime, cu excepția zidurilor groase. După aceea au avut loc mai multe reconstrucții și renovări ce au fost finalizate abia în anul 1900. Catedrala din Nidaros este construită în stil gotic cu elemente de influență romanică. Cu turnul său înalt de 100 de metri, catedrala este cea mai înaltă din Norvegia și a doua din Scandinavia, după Catedrala din Uppsala, Suedia. Interiorul catedralei este somptuos, fiind locul de încoronare al regilor. Aici se află racla aurie a Sfântului Olaf. Vitraliile ferestrelor din partea de nord a catedralei descriu, pe un fundal albastru, scene din Vechiul Testament, în timp ce ferestrele din partea de sud descriu, pe un fundal roșu, scene din Noul Testament. Fotogalerie Legături externe en Welcome to Nidaros Cathedral! - site oficial, accesat la 30 octombrie 2014 Arhivat în 30 octombrie 2014, la Wayback Machine. fr Fiche sur le site Structurae, accesat la 30 octombrie 2014 en Fotografii cu Catedrala din Nidaros, accesat la 30 octombrie 2014
Нидаросский собор

Нидаросский собор (норв. Nidarosdomen) — лютеранский собор в Тронхейме, исторически наиболее значимая церковь Норвегии, место коронации норвежских монархов. История Возведение собора началось в 1070 году на месте захоронения Олафа Святого, павшего в битве при Стикластадире (1030 год). Строительство было завершено приблизительно к 1300 году. Собор неоднократно страдал от пожаров в 1327 году и снова в 1531 году, в результате чего несколько раз перестраивался. Последняя крупная реставрация началась в 1869 и официально завершилась лишь к 2001 году. В 1708 году церковь полностью сгорела, за исключением каменных стен. В 1719 году в него ударила молния, и он снова был разрушен пожаром. Капитальная перестройка и реставрация собора началась в 1869 году под руководством архитектора Генриха Эрнста Ширмера. Собор выполнен в готическом и романском стиле. Его западный фасад декорирован фигурами монархов, святых и изображениями Христа, а интерьер украшают витражи, установленные в XX веке. В храме находятся два органа и мощи святого Эйстейна Ерлендссона. Западный фасад, главный фасад собора, являлся новейшей частью первоначального собора, хотя он начал строиться еще в 1248 г. Он так и не был завершен до пожара 1328 г. На иллюстрации западного фасада от 1661 г. показаны только его два полных этажа. Олаф Нордхаген выиграл конкурс на реставрацию западного фасада, утвержденного в 1915 году, но до его смерти были завершены только три этажа и окно-розетка. В 1929 году Хельге Тиис выиграл второй конкурс, и его эскиз представляет собой сегодняшний вид собора. Рельеф над окном-розеткой изображает конец света, а рельеф на гирлянде изображает Христа. Всего на западном фасаде установлено 57 статуй, расположенных в 3 ряда и включающих следующие категории и темы: цари и пророки; норвежские святые, богословские и кардинальные добродетели, Благовещение, Изгнание из рая; Евангелистские короли, святые и апостолы. Только пять статуй фасада сохранились со времен Средневековья и сейчас находятся в музее. Считается, что оригинальные скульптуры были созданы с использованием живых натурщиков, поэтому современные статуи, изображающие исторических личностей, также были основаны на современных персонажах, включая Боба Дилана. Сегодня собор является популярной туристической достопримечательностью Тронхейма: ежегодно его посещают более 40 000 туристов со всего мира. Нидаросский собор изображен на обложке культового альбома норвежской блэк-метал группы Mayhem De Mysteriis Dom Sathanas. См. также Тропа святого Олафа Церковь Святого Олафа (Харт-стрит, Лондон) Примечания Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Нидаросский собор Сайт собора (англ.) (норв.)