NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Åsane Storsenter

Åsane Storsenter is a shopping centre in the suburb of Åsane in Bergen, Norway. It was established in 2007 when Arken, owned by Steen & Strøm, and Åsane Senter, owned by Nordea Liv, merged in 2007. In January 2012, it consisted of 138 shops. During 2016, the property was acquired by Olav Thon Eiendomsselskap. References External links Official site
St. Hanshaugen park

St. Hanshaugen er en park i Oslo. St. Hanshaugen bruges også om bydelen St. Hanshaugen og strøget St. Hanshaugen. Parken blev opført i 1850'erne og var den første park kommunen tog ansvar for. Den sydøstlige del er præget af romantisk parkstil. Fra ca. 1910 har formen stort set været som den er i dag. Den storslåede udsigt er blevet noget dårligere fordi træerne er vokset til. Tårnhuset på toppen er et landemærke som kan ses fra mange steder i byen. Parken har en lang historie med koncerter og andre arrangementer. Parken Parken er aflang, ca. 800 meter på langs. Af parkerne indenfor Ring 2 (indre by) er St. Hanshaugen den næststørste efter Slottsparken. Parken ligger på et højdedrag (højeste punkt er 83 meter over havet) og fra toppen er der god udsigt til fjorden og de centrale dele af byen. Parken omgrænses af Geitmyrsveien mod øst, Colletts gate og Ullevålsveien mod vest og Knud Knudsens plass (indtil 1962 St. Hansplassen) i sydenden. Parken ligger i St. Hanshaugen. Ved parken (Geitmyrsveien 33) ligger Nicolailøkken (også kaldet Voldeløkken). Parken er anlagt som en romantisk promenadepark og indeholder et stort antal træer (oprindelig 1275) af mange slags, en andedam, broer og mange gangstier. Mange af træerne nærmer sig toppen af sin levealder, og der sker en forsigtig udskiftning og nyplantning. I de tilfælde hvor træerne, som tages ned, har været vært for mange arter insekter osv., bliver roden stående for at bevare artsmangfoldigheden. Tårnhuset på toppen af højdedraget indgår i bydelens symbol. Tårnhuset er 14 meter højt og har fire etasjer med ottekantet tårnhjelm og balkon rundt om tårngesimsen. Ved Festpladsen i sydskråningen ligger en scene som bruges til koncerter og andre arrangementer, blandt andet parkaftener i Friluftsetatens regi. Fra 2005 arrangeres festivalen "Kongene på haugen" hver sensommer. Fra 2004 har der været vist en filmklassiker på scenen i tilknytning til festivalen. Hver sommer holdes 10-20 større arrangementer med tilladelse fra Friluftsetaten. Syd for Festpladsen er der servering i sommersæsonen. Tårnhuset og to andre bygninger i parken bruges til børnehaver. Mod Geitmyrsveien ligger den lave tømmerbygning Bjørnehuset som forvaltes af Friluftsetaten og lejes ut til arrangementer. I parken findes seks skulpturer: »Kvinne« udført af Ørnulf Bast i granit, opsat ved Knud Knudsens plass i 1947, skænket af grosserer Tobias Larsen og hustrus legat »Løvinne med unger« af H. Stuetzer, opsat nord for Tårnhuset i 1891, skænket af ingeniør Michael Eger, New York »Musikanter« af Arne Vinje Gunnerud. Opsat ved Festpladsen i 1970 med inskriptionen »Til våre muntre musikanter fra Oslo by« »Peter Christen Asbjørnsen, eventyrsamleren« af Brynjulf Bergslien, i bakken over Festpladsen »Svane« af Arne Durban, skænket af St. Hanshaugen vel 1981 Fonteneskulptur i bassinet ved Tårnhuset, kobber, monteret på ny 1995 Parken forvaltes af Friluftsetaten. Under parken, med indgang fra Ullevålsveien, ligger et offentligt tilflugtsrum. Galleri Se også Parker i Oslo Eksterne henvisninger St. Hanshaugen park på Riksantikvarens hjemmeside kulturminnesok.no
St. Hanshaugen Park

St. Hanshaugen Park is a large public park located just north of the city center of Oslo, Norway. It is a classic urban park located within the borough of St. Hanshaugen, which was named for the park which lies within its center. St. Hanshaugen Park is situated between Geitmyrsveien, Colletts gate, Ullevålsveien and Knud Knudsens plass. Nearby are Bislett Stadium and Alexander Kiellands plass. Description St. Hanshaugen Park has a mixture of intimate and romantic areas together with rolling hills which provide picturesque and scenic views to downtown Oslo. The park has a reflecting pool covering a reservoir. Through the years, a number of statues were also placed in the park. The park also has a groundskeepers house, an artificial creek and a pavilion on the square Festplassen. St. Hanshaugen Park has a stage used for outdoor concerts and entertainment which is quite popular. St. Hanshaugen Park is also the site of Kongene på Haugen festivalen, an annual local music festival. History The park location was originally a bare rock hill. During the 1840s, inhabitants of Oslo began to use the site of the future park as location for their Midsummer Eve bonfire. St. Hans is a Norwegian term for Midsummer Eve while haugen (from Old Norse haugr) refers to a hill. Fritz Heinrich Frølich (1807-1877) first initiated development of St. Hanshaugen Park around 1850. Frølich was a successful banker who served as director of Christiania Bank. He was a key figure in the business and community life of Christiania (now Oslo) during the mid 1800s. From 1843 until his death, Frølich was also a prominent member of the city council. During the middle of the 1860s, over one thousand trees were planted creating the first major park outside the city center. Starting in 1867, the city took responsibility for the park and the last major works were carried out in the years 1876–1890. The final part of the park was added with purchases of land in 1909. Notable Statues Peter Chr. Asbjørnsen by Brynjulf Bergslien (1885) Kvinne by Ørnulf Bast (1947) Musikanter by Arne Vinje Gunnerud (1970) Svane by Arne Durban (1981) Løvinne med unger by H. Stuetzer (1891) Gallery See also St. Hanshaugen borough of the city of Oslo, Norway Parks and open spaces in Oslo References External links Wikimapia – St. Hanshaugen Kongene på Haugen festivalen Norwegian Nature Guide to St.Hanshaugen Park Norwegian Map of Christiania (now Oslo) from 1887
Réserve ornithologique de Plankeholmane

La réserve ornithologique de Plankeholmane est une réserve naturelle norvégienne située au Svalbard qui a été établi par décret royal le 1er juillet 1973 et comprend quelques îlots au sud-ouest de l'île de Prins Karls forland. La réserve a une superficie totale de 1,62 km2, mais elle est ancrée dans le Parc national de Forlandet lequel contient également la réserve ornithologique de Forlandsøyane. En plus des eiders à duvet et des oies, on trouve des phalaropes à bec large,des hareldes kakawi, des plongeons catmarin et des guillemots de Troïl. On trouve également des oiseaux de mer qui viennent y passer l'hiver. Dans la période de 15. mai – 15. août l'ensemble du trafic maritime et l'atterrissage d'aéronefs est interdit dans la réserve. l est interdit de s'approcher à 300 mètres de la réserve, afin d'éviter que les parents ne soient effrayés et que des oiseaux de proie ou des renards ne prennent les œufs Références (no) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en norvégien intitulé « plankehomane fuglereservat » (voir la liste des auteurs). Portail de la Norvège Portail de l’Arctique Portail de la conservation de la nature Portail de l'ornithologie
American Lutheran Congregation, Oslo

The American Lutheran Congregation is the largest English-speaking church in Oslo, Norway. The American Lutheran Congregation in Oslo is located at Fritzners gate 15 in the neighborhood of Frogner. It was the parish church for the American Lutheran Church in Oslo, and is now affiliated with the Evangelical Lutheran Church in America. The church ministry is directed to the English-speaking short-term and long-term residents of the city, as well as embassy personnel, foreign students, refugees and tourists. Attendees include Lutherans, Anglicans, Methodists, Norwegian State Church members, Roman Catholics, Presbyterians, Baptists, and Pentecostals from many nations. The church was consecrated on 11 October 1964. It has a church sanctuary of 400 seats. The church was designed by the American architectural firm Sövik, Mathre, and Madson of Northfield, Minnesota. An exterior bronze sculpture titled Christ the King by Egon Weiner, former professor of the Art Institute of Chicago, was unveiled in 1967. References External links Official website
Bispøyan

Bispøyan is a group of islands in Hitra Municipality in Trøndelag county, Norway. They are located north of the village of Kvenvær on the island of Hitra, and northwest of the island of Helgbustadøya. The largest islands in the group include Burøya, Olderøya, Monsøya, and Henriksøya. The rocky islands are now all uninhabited, but the many homes on them are used as summer vacation homes. See also List of islands of Norway References
Bispøyan

Bispøyan est un groupe d'îles de la commune de Hitra, en mer de Norvège dans le comté de Trøndelag en Norvège. Description Bispøyan est un groupe d'îles qui sont situés au nord du village de Kvenvær sur l'île de Hitra et au nord-ouest de l'île de Helgbustadøya. Les plus grandes îles sont Burøya, Olderøya, Monsøya et Henriksøya. Les îles rocheuses sont maintenant toutes inhabitées, mais les nombreuses maisons qui s'y trouvent sont utilisées comme résidences de vacances d'été. Voir aussi Notes et références Liens internes Liste des îles de Norvège Portail de la Norvège Portail des îles Portail du monde maritime
Grasholmen

Grasholmen er en ø i Stavanger Kommune i bydelen Hundvåg. Øen er knyttet til fastlandet via en bro, og der er ligeledes en bro til øen Sølyst. Grasholmen er bebygget med lejligheder, tre huse og én bådbutik. Grasholmen blev en del af Stavanger kommune efter byudvidelsen i 1866. AS Norske Esso drev et olietankanlæg på vestsiden af øen, synlig fra Stavangers østre havn. Tankanlægget blev afviklet for at give plads til boliger og bådhavn.
Grasholmen

Grasholmen ist eine Insel in der Nordsee vor der norwegischen Stadt Stavanger in der Provinz Rogaland. Sie liegt nordöstlich des Hafens Vågen im Norden der Stadt. Unmittelbar nördlich liegt die Insel Sølyst, zu der eine Brücke besteht. Über Grasholmen verläuft die 1978 fertiggestellte Stavanger bybru, die vom südlich gelegenen Stadtzentrum Stavangers nach Norden zur Insel Sølyst führt. Grasholmen erstreckt sich von Südwesten nach Nordosten über etwa 350 Meter bei einer Breite von bis zu ungefähr 200 Metern. Die Insel ist dicht bebaut, ihre Ufer werden von großen Marinas dominiert. Weblinks Wetterdaten für Grashlmen auf www.yr.no (norwegisch) Darstellung der Insel im Kartverket
Grasholmen

Grasholmen is an island in Stavanger Municipality in Rogaland county, Norway. It is located in the Buøy neighborhood in the borough Hundvåg in the city of Stavanger, just north of the city centre. The island is connected to mainland Stavanger via the Stavanger City Bridge and it is connected to the neighboring island of Sølyst by a short bridge. History Grasholmen was a part of the old Hetland Municipality until 1 January 1867 when it was transferred to the city of Stavanger. See also List of islands of Norway References
Grasholmen (Stavanger)

Grasholmen est une petite île habitée de la commune de Stavanger, dans le comté de Rogaland en Norvège, dans la mer du nord. Description L'île est rattachée à Hundvåg, un arrondissement de Stavanger. Elle est reliée à Sølyst par un pont et à Stavanger par le pont de la ville de Stavanger. Galerie Voir aussi Notes et références Liens internes Liste des îles de Stavanger Portail de la Norvège Portail des îles Portail de la mer du Nord
Kloster Nonneseter

Das Kloster Nonneseter ist eine Klosterruine in Bergen in der Provinz Vestland in Norwegen. Die erhaltenen Teile der früheren Klosterkirche sind als Kulturdenkmale geschützt. Geschichte Das Kloster Nonneseter wurde als Frauenkloster in der ersten Hälfte des 12. Jahrhunderts gegründet und lag südöstlich des dichter besiedelten Stadtgebiets von Bergen. Die genau Ordenszugehörigkeit des Konvents ist nicht geklärt, er gehörte möglicherweise dem Benediktinerinnenorden an und war wahrscheinlich eine königliche Stiftung. Die Klosterkirche war zu Ehren der Jungfrau Maria geweiht. Im Jahr 1320 lebten insgesamt 35 aktive Nonnen in Nonneseter. Der Pestausbruch von 1349 traf die Klöster schwer. Mitte des 15. Jahrhunderts lebten in Nonneseter nur noch wenige Nonnen, möglicherweise gehörte der Konvent zu den Zisterzienserinnen. Nachdem das Birgittenkloster Munkeliv auf Nordnes 1455 niederbrannte, befahl König Christian I. den Nonnen von Nonneseter, das Kloster zu verlassen und in andere Benediktinerinnenklöster des Landes umzuziehen, damit die Birgittinerinnen das Kloster und seine Ländereien übernehmen konnten. Im Jahr 1507 übernahm der Antoniterorden das Kloster und betrieb dort ein Hospital. 1528 wurde das Kloster säkularisiert und dem Herrn von Bergenhus, Vincent Lunge, übergeben, und das Anwesen erhielt schließlich den Namen Lungegården. Nachdem Lungegården 1891 niedergebrannt war, durfte die Norwegische Historische Gesellschaft die verbliebenen Überreste des Klosters erwerben, den Turmsockel im Westen und eine gotische Chorkapelle oder Sakristei im Südosten. Von den übrigen Klostergebäuden sind heute keine Spuren mehr vorhanden. Der Turmsockel dient als Gedenkstätte für die Kriegsopfer. Bau und Anlage Von der ursprünglichen Anlage des Klosters sind innerhalb der modernen Bebauung Bergens nur noch der Sockel des Kirchturms und die südliche Chorkapelle oder Sakristei aus der zweiten Hälfte des 13. Jahrhunderts erhalten. Der Rest der Kirche wurde 1705 abgerissen, doch Ausgrabungen in den 1890er Jahren legten die wichtigsten Merkmale des zerstörten Areals frei. Östlich des Turms befand sich das Kirchengebäude. Nördlich der Kirche lag der Friedhof, während sich die Klosteranlage vermutlich südlich davon befand. Der Turmsockel hat einen quadratischen Grundriss und ein pyramidenförmiges Dach. Der Raum besitzt ein Kreuzgratgewölbe, das in den Ecken von dreiteiligen, schlanken Säulen getragen wird. Im Westen befindet sich ein Eingangsportal aus Speckstein, im Osten ein rekonstruiertes Portal, das in den Kirchenraum führte. Die Chorkapelle hat einen rekonstruierten Eingang, der in den ehemaligen Chorraum führt, in der Ostwand befindet sich ein Fenster mit einem dreipassförmigen Bogen. Der Eingang von Westen ist nicht original. Die Decke des zweijochigen Saals wird von einem Kreuzrippengewölbe gedeckt, das auf kegelförmigen Konsolen ruht. Weblinks Einzelnachweise
Abadía de Nonneseter

La Abadía de Nonneseter​ (en noruego: Nonneseter kloster) fue un monasterio de monjas en Bergen, Noruega. Una pequeña parte de la antigua iglesia de la abadía se mantiene en uso como una capilla, la Nonneseter kapell ("Capilla Nonneseter"). Nonneseter se registró por primera vez por su nombre en 1262, pero sin duda fue fundada muchos años antes, posiblemente en o alrededor de 1150. Fue dedicado a la Virgen María. Las monjas al parecer pertenecían a la Orden del Císter, aunque esto no se confirma hasta fecha tan tardía como 1494. Parece probable que un hospital dirigido por las monjas, documentado en 1411, fue el precursor del hospital de leprosos de San Jorge. El monasterio fue secularizado en 1528, y los locales se convirtieron en una residencia fortificada privada, bajo el nombre de Lungegården, por el nuevo propietario, Vincens Lunge. Véase también Monasterio Abadía Priorato Referencias
Nonneseter kloster, Bergen

Nonneseter Kloster i Bergen i Norge var ett nunnekloster av benediktinorden, verksamt mellan 1100-talet och 1507. Klostret troddes länge ha varit ett nunnekloster tillhörigt cisterciensorden, grundat omkring år 1150, men detta har visat sig bygga på en gammal förväxling med ett munkkloster som grundades vid samma tid. Senare forskning har dock visat att det var ett nunnekloster tillhörande benediktinerorden, grundat under första hälften av 1100-talet, troligen under 1120-talet, då Bergen var Norges huvudstad. Det är okänt vem som grundade det, men det är troligt att det var ett av de namnlösa kloster kung Sigurd Jorsalafare påstås ha grundat efter sin bror Östens död 1123. Klostret nämns första gången då kung Magnus Sigurdsson ska ha sökt skydd där år 1135. Det var ett kloster med prestige, och flera medlemmar ur kungafamiljen ska ha blivit nunnor där. År 1320 omtalas klostret som innehållande 35 nunnor, ett högt tal även internationellt på den tiden. Nunnorna valde abbedissor själva, men biskopen kunde ingripa om valen gick orätt till. Det omtalas att Joron Constantia efterträdde Brynhild Katharina som abbedissa 1320, och Ingeborg Cecilia år 1326. Det var det rikaste nunneklostret i Norge och även rikare än flera av mansklostren, och fick under 1300-talet en inkomst på 1700 lauper; det rikaste klostret i Norge, Munkeliv, fick 2500 lauper, men de flesta klostret under 400. Klostret drabbades hårt av digerdöden. Klostret drev troligen ett sjukhus från 1411, som vid klostrets upplösning övertogs av en munkorden. Under 1400-talet tycks klostret ha förfallit. År 1455 mördades Torleiv Olavsson, biskop av Bergen, i Munkeliv kloster, som sedan brändes ned av mördarna. Detta var en kris för Munkeliv kloster, och som kompensation lät kung Kristian I av Danmark-Norge överföra Nonneseters egendomar, inkomster och byggnader på Munkeliv. Orsaken var att Nonneseter vid den tiden redan ska ha varit nästan tomt, och nunnorna fick flytta till andra kloster av deras orden. Exakt när detta skedde är oklart. Kristian I blev kung 1481, och 1497 gjorde Bergens biskop ängen utanför Nonneseter om till skyttebana, och klostret borde alltså då vara tomt. Klostret upplöstes år 1507 sedan nunnorna anklagats för omoral, och sjukhuset och klosterbyggnaderna övertogs av Antonitorden, som drev ett sjukhus och värdshus i byggnaden. 1528 övergick klostret i världslig ägo och namnet ändrades till Lungegaarden. Källor https://www.ba.no/glemte-kvinneliv-i-nonneseter/o/5-8-1235396 Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från norska Wikipedia (bokmål/riksmål), tidigare version.
Husøy (Tønsberg)

Husøy er en ø på 0,9 km² tilhørende Tønsberg kommune, Vestfold og Telemark fylke i Norge. Den ligger mellem øen Føynland i Færder kommune og Husvik i Tønsberg kommune, og har en befolkning på omkring 930 mennesker (2001). På øen lå tidligere børneskolen Husøy skole (nedlagt 2013) og Husøy kirke fra 1933. Husøy og Føynland Idrettsforening har klubhus og kunstgræssbanen Husøy Arena på øen. Over Husøy går fylkesvei 430 med broforbindelse over Myrasundet til Føynland og videre til fylkesvei 309 på Nøtterøy. Det var ind til 2012 færgeforbindelse over Husøysundet til Tangen ved Husvik, betjent af personfærgen «Ole III». Færgen blev sat i drift igen 3. juli 2017. Kilder og henvisninger
Husøy, Tønsberg

Husøy is a populated island in Tønsberg Municipality in Vestfold county, Norway. The 0.9-square-kilometre (220-acre) island is part of the city of Tønsberg, located just off-shore, but it is not connected to Tønsberg by road. The island is a densely populated residential neighborhood that is also known as Husøy. The only bridge connection is to the village of Føynland in neighboring Færder Municipality. In the summer, there is a ferry connection from Husøy to Tønsberg. See also List of islands of Norway References
Husøy (Tønsberg)

Husøy est une île de la commune de Tønsberg, dans le comté de Vestfold en Norvège. Description L'île de 0,9 km2 est située entre l'île de Føynland dans la municipalité de Færder et Husvik dans la municipalité de Tønsberg. Sur l'île, il y avait l'école primaire (fermée en 2013) et l'église datant de 1933. Husøy og Føynland Idrettsforening possède un club-house et le terrain en gazon artificiel du Husøy Arena sur l'île. Husøy est relié par un pont à Føynland et sur la route de comté 309 à Nøtterøy. Jusqu'en2012, il y avait une liaison par ferry entre Husøysundet et Tangen près de Husvik. Le ferry a été remis en service en juillet 2017. Galerie Voir aussi Ressource relative à la géographie : Sentralt stadnamnregister Notes et références Liens internes Liste des îles de Norvège Portail de la Norvège Portail des îles
Grønfjorden

Grønfjorden (English: Green Fjord or Green Harbour) is a 16 km long fjord in Svalbard, Norway separated from Isfjorden to the north by Festningsodden in the west and Heerodden in the east. It lies within the western portion of Nordenskiöld Land. On its eastern shore is the mining community of Barentsburg, the second largest settlement (after Longyearbyen) on Spitsbergen. History The fjord was named Green Harbour by the English explorer (and later whaler) Jonas Poole in 1610. Grønfjorden is the Norwegian equivalent. The first whaleship (a Basque vessel) reached Grønfjorden in 1612; it continued to be used for whaling up until the 1650s. Grønfjorden was the site of the air attack in 1942 during the Operation Fritham. See also History of Basque whaling References Conway, W. M. 1906. No Man's Land: A History of Spitsbergen from Its Discovery in 1596 to the Beginning of the Scientific Exploration of the Country. Cambridge: At the University Press. Norwegian Polar Institute Place Names of Svalbard Database
Grønfjorden

Grønfjorden est un fjord du Svalbard perpendiculaire à l'Isfjorden, baignant la cité de Barentsburg. Géographie Le fjord est long d'une quinzaine de kilomètres pour une largeur de deux à trois kilomètres. Il est orienté du nord-ouest vers le sud-est. Il est bordé de sommets allant de 300 à 500 m. Le fond du fjord est prolongé par la vallée de Grønfjord (Grønfjorddalen) qui draine la Grønfjorddalselva et ses affluents. Cette vallée est la partie non immergée du fjord. Au sud de Barentsburg, une autre vallée (Grøndalen) rejoint le fjord. La rive nord-est est anthropisée par des habitations, un port ainsi que de multiples installations désaffectées desservies par des pistes. Annexes Articles connexes Baie de Colesbukta Liens externes Cartographie norvégioenne du svalbard Références Portail de la Norvège
Grønfjorden

Grønfjorden is een fjord van het eiland Spitsbergen, dat deel uitmaakt van de Noorse eilandengroep Spitsbergen. De naam van het fjord betekent het groene fjord. Geografie Het fjord is zuidoost-noordwest georiënteerd en heeft een lengte van ongeveer 16 kilometer. Ze mondt in het noorden uit in het Isfjord. Het fjord ligt in het noordwesten van Nordenskiöld Land. In het fjord ligt de nederzetting Barentszburg. Ongeveer 17 kilometer naar het oosten ligt de baai Colesbukta. Ongeveer 11 kilometer naar het westen mondt het Isfjord uit in de Groenlandzee.
Hof fengsel

Hof fengsel är ett fängelse i Holmestrands kommun, Vestfold fylke i Norge. Fängelset är omgivet av ett staket i stället för fängelsemurar. Det har 105 platser. De intagna sonar maximalt fängelsedomar på ett år för bland annat våldsbrott, sedlighetsbrott, brott på vägtrafiklagen och narkotikabrott.