NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Стадион имени Ким Ир Сена

Стадион имени Ким Ир Сена (кор. 김일성경기장?, 金日成競技場?) — название крупного футбольного стадиона, находящегося в столице КНДР в городе Пхеньяне. История Первоначально стадион имени Ким Ир Сена был построен в 1926 году во время нахождения Кореи под властью Японии в начале XX века. На этом стадионе проводили ежегодные футбольные соревнования между двумя крупными городами Кореи — Пхеньяном и Сеулом, начиная с конца 1920-х годов по начало 1940-х годов. После капитуляции Японии во Второй мировой войне в августе 1945 года, стадион использовался как место для проведения переговоров между политиками, где Ким Ир Сен произнёс свою первую речь после возвращения в Корею в том же году. В 1969 году стадион был полностью перестроен и получил название «Стадион Моранбон». Следующая реконструкция была в 1977 году. Свой нынешний вид стадион приобрёл в 1982 году — была надстроена крыша над трибунами, убраны внешние мачты с осветительным оборудованием (световое оборудование расположили под козырьком новопостроенной крыши), перестроены помещения стадиона, а также стадион получил имя Ким Ир Сена. Вместимость стадиона составляет 50 000 человек. В основном он используется для проведения футбольных матчей, до 1990-х годов в нём также проводились «массовые игры» (теперь проводятся на стадионе Первого мая). Наши дни Сегодня стадион имени Ким Ир Сена используется как домашняя площадка для Сборной КНДР по футболу, Женской сборной КНДР по футболу, Пхеньянской городской спортивной группы. В 2008 году проведение отборочного матча Чемпионата мира по футболу 2010 было перенесено из Пхеньяна в Шанхай, из-за отказа властей КНДР разрешить использовать гимн и флаг Южной Кореи на стадионе имени Ким Ир Сена, так как обе страны дипломатически не признают друг друга. Старт и финиш ежегодного Пхеньянского марафона начинается на стадионе имени Ким Ир Сена. Галерея Ссылки Фотографии стадиона имени Ким Ир Сена на WorldStadiums.com Стадион имени Ким Ир Сена на Google Maps Примечания
Torre de televisió de Pyongyang

La torre de televisió de Pionyang és una torre de formigó armat de 150 metres d'alt, situada en Pionyang, Corea del Nord. Va ser construïda a l'abril de 1967 per augmentar l'àrea de transmissió, bastant pobra en aquell moment davant la falta de repetidors, i per poder iniciar les transmissions de televisió en color. Posseeix una plataforma d'observació i un restaurant panoràmic, per la qual cosa és usada sovint amb finalitats turístiques, si bé no sol aparèixer en els itineraris oficials, tal vegada per la falta de manteniment. La torre és utilitzada per la Televisió Central de Corea per emetre la seva programació. El disseny de la torre de TV de Pionyang està fortament influït per la Torre Ostankino de Moscou, construïda al mateix temps, però és més simple. Posseeix antenes de transmissió a 34.5 m, 65 m, 67.5 m i 85 m d'altura, situades en terrasses circulars. Existeix una plataforma d'observació de tres pisos accessible per ascensors i una escala a 94 metres d'altura. En la punta de la torre existeix una antena de transmissió de 50 m d'alt. Referències
Fernsehturm Pjöngjang

Der Fernsehturm Pjöngjang (kor.: 평양TV타워) ist ein 150 Meter hoher Fernsehturm in der nordkoreanischen Hauptstadt Pjöngjang. Geschichte Der Fernsehturm Pjöngjang wurde im April 1967 fertiggestellt und dient der Verbreitung des Farbfernsehens, das zeitgleich in Nordkorea eingeführt wurde. Einziger offizieller Fernsehsender in Nordkorea ist das Koreanische Zentralfernsehen. Als Vorlage galt evtl. der Fernsehturm Ostankino der zur gleichen Zeit erbaut wurde. Ab Ende 2019, Anfang 2020 begannen umfassende Modernisierungen. Als erstes wurde mit den Bauarbeiten am Turmfuß begonnen, die Aussichtsplattform wurde ab Mitte 2023 erneuert. Diese wurde im Aussehen verändert und mit Glas verkleidet was darauf hindeuten könnte das die Anlage wieder für Besucher geöffnet werden könnte. Lage und Beschreibung Der Turm steht im Kaeson-Park, einem Teilbereich des Moranbong-Parks, im Stadtbezirk Moranbong-guyŏk nördlich des Kim-Il-sung-Stadions. Der Turmfuß des Fernsehturms Pjöngjang besteht aus einem Kegelstumpf mit auf zwei Reihen angeordneten Bullaugen, ähnlich wie beim Fernsehturm Ostankino in Moskau. Am Turmschaft befinden sich auf 34,5 Meter, 65 Meter, 67,5 Meter und 85 Meter vier ringförmige Plattformen für technische Einrichtungen und Richtfunkantennen. Auf einer Höhe von 94 bis 101 Meter befindet sich ein dreigeschossiger Turmkorb mit Aussichtsplattform, die zeitweise auch öffentlich zugänglich sind. Darüber befindet sich ein rund 50 Meter hoher Mast mit mehreren Dipolantennen zur Abstrahlung des Fernsehprogramms. Im Turm befand sich ein Panoramarestaurant, welches über ein Lift zu erreichen war. Das Restaurant erschien auf Briefmarken aus dem Jahr 1981. Nach heutigen Erkenntnissen ist das Restaurant mittlerweile geschlossen. Laut Koryo Tours war die Aussichtsplattform zwischen 2005 und 2009 für ausländische Touristen geöffnet. Frequenzen und Programme Analoges Radio (UKW) Analoges Fernsehen (PAL) Weblinks Einzelnachweise
Pyongyang TV Tower

The Pyongyang TV Tower is a free-standing concrete TV tower with an observation deck and a panorama restaurant at a height of 150 metres (490 ft) in Pyongyang, North Korea. The tower stands in Kaeson Park in Moranbong-guyok, north of Kim Il-sung Stadium. The tower broadcasts signals for Korean Central Television. History It was built in 1967 to enhance the broadcasting area, which was very poor at the time, and to start colour TV broadcasts. The Pyongyang TV Tower is chiefly based on the design of the Ostankino Tower in Moscow, which was built at the same time. Features There are broadcast antennas and technical equipment at the height of 34.5, 65, 67.5 and 85 metres (113, 213, 221 and 279 ft), located at circular platforms. An observation deck is located 94 metres (308 ft) above the ground, and the tower is topped by a 50-metre (160 ft) antenna. It uses its high-gain reflector antennas and panel antennas to produce a wide coverage of Analog and Digital TV reception, as well for FM radio reception. Broadcasts It publicly broadcasts 4 known analog and digital television channels, KCTV (Korean Central Television), Athletic Television, a sports channel, Ryongnamsan Television, an educational channel, and Mansudae Television, an entertainment channel, with Mansudae only being broadcast on Weekends. It also broadcast FM radio stations of Korean Central Broadcasting Station and Pyongyang FM Broadcasting Station. See also List of towers Television in North Korea Namsan Seoul Tower (equivalent in South Korea) References
Torre de telecomunicaciones de Pionyang

La torre de televisión de Pionyang es una torre de radiodifusión de hormigón armado de 150 metros de alto, ubicada en Pionyang, Corea del Norte. Fue construida en abril de 1967 para aumentar el área de transmisión, bastante pobre en aquel momento ante la falta de repetidores, y para poder iniciar las transmisiones de televisión en color. Posee una plataforma de observación y un restaurante panorámico, por lo que es usada frecuentemente con fines turísticos, si bien no suele aparecer en los itinerarios oficiales, tal vez por la falta de mantenimiento.​ La torre es utilizada por la Televisión Central de Corea para emitir su programación. El diseño de la torre de TV de Pionyang está fuertemente influenciado por la Torre Ostankino de Moscú, construida al mismo tiempo, pero es más simple. Posee antenas de transmisión a 34.5 m, 65 m, 67.5 m y 85 m de altura, ubicadas en terrazas circulares. Existe una plataforma de observación de tres pisos accesible por ascensores y una escalera a 94 metros de altura. En la punta de la torre existe una antena de transmisión de 50 m de alto. Referencias Enlaces externos
Tour de radiotélévision de Pyongyang

La tour de radiotélévision de Pyongyang (en coréen : 평양TV타워) est une tour autoportante émettrice de signaux de radio et de télévision située à Pyongyang, la capitale de la Corée du Nord. Histoire La construction de la tour de radiotélévision de Pyongyang s'est achevée en avril 1967, date à laquelle la télévision en couleur est introduite en Corée du Nord. Le seul émetteur officiel de programmes télévisés du pays est la Télévision Centrale Coréenne. Situation et description La tour est située dans le parc de Kaeson (en), dans l'arrondissement de Moranbong-guyŏk, au nord du stade Kim Il-sung. Construite en béton et en acier, la tour a une hauteur totale de 150 mètres. Son pied a la forme d'un tronc conique et comporte deux lignes de hublots, ce qui est semblable à celui de la tour Ostankino de Moscou. Il y a des antennes de diffusion ainsi que du matériel technique dans des plateformes circulaires situées à des hauteurs de 34,5, 65, 67,5 et 85 mètres. D'une hauteur allant de 94 à 101 mètres se trouve une plateforme d'observation circulaire en trois parties, qui comporte un restaurant tournant. Au sommet de la tour se trouve un mât d'une hauteur d'environ 50 mètres équipé d'antennes dipolaires permettant la diffusion des programmes de télévision. Diffusion Radio analogique Télévision analogique Références (de) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en allemand intitulé « Fernsehturm Pjöngjang » (voir la liste des auteurs). Liens externes (en) Pyongyang TV Tower, skyscraperpage.com (en) Pyongyang TV Tower, structurae.net Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la télévision Portail de la radio Portail de la Corée du Nord
Torre della televisione di Pyongyang

La torre della televisione di Pyongyang (in hangŭl 평양TV타워, in hanja 平壤TV타워 - traslitterato P'yŏngyang TV T'awŏ oppure Pyeongyang TV Tawo) è una torre in calcestruzzo armato per radio-telediffusione situata a Pyongyang, in Corea del Nord. Si trova nel parco Kaeson, nel distretto di Moranbong, a nord dello stadio Kim Il-sung. Storia La struttura fu inaugurata nel 1967 allo scopo di potenziare le trasmissioni radiotelevisive nella zona. L'aspetto dell'edificio si ispira alla coeva (e ben più alta) torre radio di Ostankino, sita a Mosca. Caratteristiche tecniche La torre di Pyongyang dispone di varie antenne ed apparecchiature tecniche, sistemate su piattaforme circolari site all'altezza di 34.5 m, 65 m, 67.5 m e 85 m. All'altezza di 94 m si trova un belvedere aperto ai visitatori, che ospita anche un ristorante. L'antenna che si trova sulla sommità dell'edificio è alta 50 m. Programmi radiotelevisivi La torre ripete segnali radiotelevisivi esclusivamente di tipo analogico. Radio (FM) Televisione (PAL) Viene utilizzato il sistema canali VHF dell'Europa orientale. Questa lista è suscettibile di variazioni e potrebbe essere incompleta o non aggiornata. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su torre della televisione di Pyongyang Collegamenti esterni (EN) Torre della televisione di Pyongyang, su Structurae.
Televisietoren van Pyongyang

De televisietoren van Pyongyang (Hangul: 평양 TV 타워, Hanja: 平壤TV타워 P'yŏngyang TV T'awŏ of Pyeongyang TV Tawo) is een vrijstaande betonnen zendmast met een panoramadek en een panoramarestaurant in Pyongyang, Noord-Korea. De toren staat in het Kaesopark in Moranbong-guyok en werd in april 1967 gebouwd om het kleine uitzendgebied te vergroten en kleurentelevisie te ondersteunen. De toren is 144 meter hoog. De toren is voornamelijk gebaseerd op de Ostankino-toren in Moskou, die in dezelfde tijd werd gebouwd. Er staan uitzendantennes en technisch materieel op 34,5 meter, 65 meter, 67,5 meter en 85 meter hoogte. Op 94 meter hoogte is er een panoramadek en op de toren staat een vijftig meter hoge antenne.
Torre de TV de Pyongyang

A Torre de TV de Pyongyang é uma torre de TV autoportante de concreto com uma plataforma de observação e um restaurante panorâmico localizados em uma altura aproximada de 150 metros em Pyongyang, Coreia do Norte. Ela fica no Parque Kaeson em Moranbong-guyok, ao norte do Estádio Kim Il-sung. A torre transmite sinais para a Televisão Central Coreana e emissoras de rádio FM do Comitê Central de Radiodifusão Coreano (KCBC). História Foi construída em 1967 para melhorar a área de cobertura dos sinais de rádio e TV, que na época eram muito precários, e iniciar as transmissões de TV em cores. A construção é inspirada no projeto da Torre Ostankino de Moscou, que foi construída na mesma época. Características As antenas irradiadas e demais equipamentos estão na altura de 34.5, 65, 67.5 e 85 metros, localizados em plataformas circulares. Uma plataforma de observação está 94 metros acima do solo, e no topo da torre está instalada uma antena de 50 metros. Veja também Lista de torres Televisão na Coreia do Norte Referências
Пхеньянская телебашня

Пхенья́нская телеба́шня (кор. 평양텔레비죤탑) — телебашня в столице КНДР городе Пхеньяне. Расположена на территории парка Кэсон в округе Моранбон-гуйок, севернее стадиона имени Ким Ир Сена. Постройка телабашни была приурочена к началу введения на территории КНДР цветного телевидения и завершилась в апреле 1967 года. Высота башни составляет 150 метров, что делает её одним из самых высоких сооружений во всём городе и вообще в КНДР. Основание башни коническое и увенчано двумя рядами окон, стилизованных под иллюминаторы. Круговые платформы для технического обслуживания и размещения вещательного оборудования расположены на высотах 34,5 м, 65 м, 67,5 м и 85 м. На высоте с 94—101 м расположен ресторан с панорамным видом на город и его окрестности, а также смотровая площадка, которые время от времени открыты для общественности и туристов. Выше ресторана находится 50-метровый шпиль с установленными на нём большими дипольными антеннами для трансляции телевизионных программ. По внешнему облику телебашня похожа на Останкинскую телебашню. Теле- и радиовещание Радио (FM) Телевидение (PAL) Примечания
Пхеньянська телевежа

Пхеньянська телевежа (кор. 평양텔레비죤탑) — телевежа у столиці КНДР — Пхеньяні. Розташована на території парку Кесон в окрузі Моранбон-гуйок, на північ від стадіону імені Кім Ір Сена. Побудова тіла вежі була присвячена початку запровадження на території КНДР кольорового телебачення і завершилася в квітні 1967. Висота вежі складає 150 метрів, що робить її однією з найвищих споруд у всьому місті, і взагалі в КНДР. Основа вежі конічна і увінчана двома рядами вікон, стилізованих під ілюмінатори . Кругові платформи для технічного обслуговування та розміщення мовного обладнання розташовані на висотах 34,5 м, 65 м, 67,5 м та 85 м. На висоті з 94—101 м розташований ресторан з панорамним видом на місто та його околиці, а також оглядовий майданчик, які час від часу відкриті для громадськості та туристів. Вище ресторану знаходиться 50-метровий шпиль із встановленими на ньому великими дипольними антенами для трансляції телевізійних програм. На вигляд телевежа схожа на Останкінську телевежу. Теле- та радіомовлення Радіо (Fm) Телебачення (PAL) Примітки
Banc Central de la República Popular Democràtica de Corea

El Banc Central de la República Popular Democràtica de Corea (en coreà: 조선민주주의인민공화국 중앙은행) és el banc central de Corea del Nord. Va ser fundat i establert el 6 de desembre de 1947, i és el banc emissor del Wŏn nord-coreà. Ri Kwang-gon és el president d'aquesta entitat des d'abril del2009, però va ser succeït des del canvi de poder en favor d'un candidat proposat pel líder Kim Jong-un. Història El 15 de febrer de 1946, es va anunciar la creació d'un banc central per a Corea del Nord, la part de la península de Corea que estava sota el control de les Forces Armades Soviètiques. Tanmateix, el banc va fallar en el compliment dels seus objectius, sent insostenible pels seus costos d'operació, i després d'una capitalització ineficaç de 100 milions de wŏns. El comitè de govern de Corea del Nord no seguiria mantenint a un banc tan desfavorable, i tria el crear-ho sobre la base del "Banc dels Grangers", que existia per a aquest moment. Posteriorment, en 1946 les funcions i serveis de la banca van ser consolidats en dues institucions principalment, el Banc Central de la República Popular Democràtica de Corea i el Banc dels Agricultors. Per a juny de 1947, prop d'1,000 milions de wŏns van ser concentrats al Banc Central, permetent-li estendre una línia de crèdit que va totalitzar uns 900 milions de wŏns, i donada per afavorir el creixement i reparació de l'economia i la seva rehabilitació. Aquesta consolidació es va reflectir en una tornada als objectius originals del Comitè de Poder Popular, que volia mantenir un control molt proper de la totalitat de l'economia i les seves activitats, molt a la manera soviètica; i qualsevol intent opositor per part del comitè al capdavant dels seus dirigents i que volgués una banca en mans del poble serien remoguts dels seus llocs. El 6 de desembre de 1947, un programa de reforma integral a les polítiques monetàries va ser anunciat. En 1959, el Banc Central i el de l'Agricultura van ser fusionats en la forma de l'actual Banc Central de la República Popular Democràtica de Corea. El Banc de Comerç Exterior de la República Popular de Corea del Nord després seria establert per manejar el comerç exterior fet com un intermediari del Banc Central de la República Popular Democràtica de Corea en les seves negociacions internacionals. Aquest Banc Central disposa de prop de 220 sucursals. Actualitat En el 2009, després d'una sèrie de devaluacions consecutives, el Banc central va determinar que per afavorir les seves mesures a favor del creixement econòmic era millor devaluar la seva moneda, la qual cosa va portar a diverses mesures dràstiques, com la impressió de nou diner circulant Vegeu també Economia de Corea del Nord Referències
Nordkoreas centralbank

Den Demokratiske Folkerepublik Koreas Centralbank er centralbanken i Nordkorea. Banken står for udstedelse af landets valuta, Nordkoreansk won. Banken blev etableret den 6. december 1947. Centralbankens chef pr november 2011 er Ri Kwang-gon, han overtog efter Kim Wan-su i april 2009, da Kim blev udnævnt til finansminister. Notater
Zentralbank der Demokratischen Volksrepublik Korea

Die Zentralbank der Demokratischen Volksrepublik Korea (조선민주주의인민공화국중앙은행) ist die Zentralbank der demokratischen Volksrepublik Korea. Sie sitzt in der Hauptstadt Pjöngjang, im Dong Otan-dong des Stadtbezirkes Chung-guyŏk. Sie erfüllt die typischen Aufgaben einer Zentralbank. Geschichte Das Institut wurde am 15. Februar 1946 gegründet. Am 6. Dezember 1947 führte man den Nordkoreanischen Won ein. Anfang Dezember 2009 führte man auf Anweisung der Regierung einen Währungsschnitt durch, der "neue Won" wurde für kurze Zeit zum Kurs 100:1 getauscht. Familien durften bis zum 6. Dezember 2009 max. 100.000 Won umtauschen, Beträge darüber nur stark abgewertet. Im Zeitraum zwischen dem 6. Oktober 2010 und 10. April 2011 begann der Bau des neuen Hauptstandortes, die Bauarbeiten waren zwischenzeitlich jedoch unterbrochen. Inzwischen ist das Gebäude fertiggestellt. Im ganzen Land gibt es mehr als 220 Filialen. Siehe auch Liste der Zentralbanken Nordkoreanischer Won Wirtschaft Nordkoreas Weblinks Einzelnachweise
Banco Central de la República Popular Democrática de Corea

El Banco Central de la República Popular Democrática de Corea (조선민주주의인민공화국 중앙은행 en coreano) es el emisor y banco central de Corea del Norte. Fue fundado y establecido el 6 de diciembre de 1947, emite el Wŏn norcoreano. Ri Kwang-gon es el presidente de dicha entidad desde abril del 2009, pero fue sucedido desde el cambio de poder en favor de un candidato propuesto por Kim Jong-un.​ Historia El 15 de febrero de 1946, se anunció la creación de un banco central para Corea del Norte, la parte de la península de Corea que estaba bajo el control de las Fuerzas Armadas Soviéticas.​ El banco falló en el cumplimiento de sus objetivos, siendo insostenible por sus costos de operación, y tras una capitalización ineficaz por 100 000 000 de wŏns.​ El comité de gobierno de Corea del Norte no seguiría manteniendo a un banco tan desfavorable, y elige el crearlo en base al Banco de los Granjeros, que existía para ese momento.​ Posteriormente, en 1946 las funciones y servicios de banca fueron consolidados en dos instituciones principalmente, el Banco Central de la República Popular Democrática de Corea y el Banco de los Agricultores. Para junio de 1947, cerca de 1 000 000 000 de wŏns fueron concentrados en el Banco Central, permitiéndole extender una línea de crédito que totalizó unos 900 000 000 de wŏns, y dada para favorecer el crecimiento y reparación de la economía y su rehabilitación.​ Esta consolidación se reflejó en un retorno a los objetivos originales del Comité de Poder Popular, que quería mantener un control muy cercano de la totalidad de la economía y sus actividades, muy a la usanza soviética; y cualquier intento opositor por parte del comité en cabeza de sus dirigentes y que quisiera una banca en manos del pueblo serían removidos de sus puestos.​ El 6 de diciembre de 1947, un programa de reforma integral a las políticas monetarias fue anunciado. En 1959, el Banco Central y el de la Agricultura fueron fusionados en la forma del actual Banco Central de la República Popular Democrática de Corea. El Banco de Comercio Exterior de la República Popular de Corea del Norte luego sería establecido para manejar el comercio exterior hecho como un intermediario del Banco Central de la República Popular Democrática de Corea en sus negociaciones internacionales.​ Este Banco Central dispone de cerca de 220 sucursales.​ Actualidad En el 2009, tras una racha de devaluaciones consecutivas,​ el Banco central determinó que para favorecer sus medidas procrecimiento económico era mejor el "revaluar su moneda", lo cual la llevó a varias medidas drásticas, como la impresión de nuevo circulante​ Véase también Economía de Corea del Norte Banco de Corea (Banco oficial de Corea del Sur) Referencias