NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Спільна зона безпеки

Спільна зона безпеки ((англ. Joint Security Area) JSA, яку часто називають селом перемир’я або Пханмунджом) — це єдина частина корейської демілітаризованої зони (DMZ), де війська Північної та Південної Кореї стоять віч-на-віч. Спільна зона безпеки використовується двома Кореями для дипломатичних зустрічей і до березня 1991 року також була місцем військових переговорів між Північною Кореєю та Командуванням ООН (UNC). Спільна зона безпеки була місцем численних подій та інцидентів з моменту свого заснування в 1953 році, першим з яких була репатріація військовополонених після припинення військових дій через міст неповернення. У 2018 році офіційні особи Північної та Південної Кореї погодилися очистити JSA від усіх мін, зброї та охоронних постів. Це виведення було завершено 25 жовтня 2018 року, і тепер ця зона містить лише 35 неозброєних охоронців. Далі було домовлено, що відтепер ця територія буде в основному туристичною визначною пам'яткою. 6 листопада 2018 року було оголошено, що UNC передасть основні обов’язки з охорони демілітаризованої зони спільної безпеки як Північній, так і Південній Кореї. Місцезнаходження Спільна зона безпеки розташована приблизно за 800 метрів на південь від початкового села Пханмунджом. Саме через таку близькість терміни Спільна зона безпеки і Панмунджом часто використовуються як синоніми. Село охоплювало більшу територію, ніж нинішній комплекс JSA, і складалося переважно з ферм. Воно було зруйноване під час війни, і все, що зараз залишилося на місці села, це будівля, побудована для підписання Корейської угоди про перемир'я, нині Музей миру Північної Кореї. Сайт адмініструється командуванням ООН. Створення Серед положень Угоди про перемир'я в Кореї, підписаної 27 липня 1953 року, для припинення вогню в Корейській війні, було створення Військової комісії з перемир'я (MAC), агентства для нагляду за дотриманням умов перемир'я. Зустрічі представників MAC від командування ООН (UNC) і Корейської народної армії/китайських народних добровольців (KHA/КПВ) проводилися в зоні спільної безпеки, анклаві шириною 800 метрів приблизно круглої форми, розділений навпіл військовою демаркаційною лінією (MDL), що розділяє Південну та Північну Кореї, і створений як нейтральна зона, де було вільне пересування обох сторін будь-де в межах кордонів JSA. Примітки
Туристически регион Къмгансан

Туристически регион Къмгансан (чосонгъл: 금강산 관광 지구, Kŭmgangsan Kwangwang Chigu) е специален административен регион в Северна Корея. Той е създаден на 23 октомври 2002 г. след отделянето му от провинция Кануън, за да поеме постоянния поток от южнокорейски туристи, посещаващи планината Къмгансан (Диамантената планина). На север, юг и запад граничи с Канвон, а на изток - с Японско море. През 1998 г. Северна Корея разрешава на чуждестранни туристи (основно от Южна Корея) да посещават Къмгансан. Първоначално туристите пристигат с корабчета до региона, но през последните години вече и с автобуси, които пътуват по специално създаден път, минаващ през корейската демилитаризирана зона. През 2002 г. районът около планината Къмгансан е обособен като самостоятелна административна единица, чиято единствена цел е да приема туристи. От 1998 г. насам курортът е посетен от над един милион южнокорейци. Туристическият регион няма постоянно население, а само временен персонал, който да обслужва посетителите. Галерия Източници
Región turística de Kŭmgangsan

La región turística de Kŭmgangsan es una región administrativa especial de Kŭmgangsan, Corea del Norte. Se estableció en 2002 para manejar el tráfico de turistas de Corea del Sur a Kŭmgangsan. Desde 1998, Corea del Sur y los turistas extranjeros han sido autorizados a visitar Kŭmgangsan, únicamente por medio de cruceros, pero más recientemente se puede hacer en autobús a través de una carretera de nueva construida en la zona desmilitarizada de Corea. En 2002, el área alrededor de la montaña fue separado de Kangwon-do y organizado como una región turística que se administran por separado. Desde 1998 más de un millón de surcoreanos han visitado la región. Sin embargo, los ciudadanos de Estados Unidos tienen prohibido entrar en el área, incluso durante el Festival Arirang.[cita requerida] Véase también Geografía de Corea del Norte Organización territorial de Corea del Norte Reunificación de Corea
Regione turistica di Kŭmgangsan

La regione turistica di Kŭmgangsan (금강산 관광 지구?, 金剛山觀光地區?, Kŭmgangsan Kwan'gwang ChiguLR) è una delle suddivisioni amministrative della Corea del Nord, creata nel 2002 per gestire i flussi turistici nella zona del Kŭmgangsan. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Regione turistica di Kŭmgangsan
Region Turystyczny Kŭmgangsan

Region Turystyczny Kŭmgangsan (kor. 금강산 관광 지구) − specjalny region administracyjny Korei Północnej, wydzielony w 2002 roku do obsługi ruchu turystycznego z Korei Południowej na obszarze Gór Diamentowych (Kŭmgangsan), drugiego pod względem wysokości obszaru górskiego Korei Północnej. Turyści południowokoreańscy mogą odwiedzać ten region już od roku 1998. Zazwyczaj przybywają tutaj na statkach wycieczkowych, rzadziej autobusami. W 2002 roku obszar ten został wydzielony z prowincji Kangwŏn i ma status odrębnego specjalnego regionu turystycznego.
Região Turística de Kumgang-san

A Região Turística de Kumgang-San (coreano: 금강산 관광 지구; trans. Kŭmgang-san Kwangwang Chigu) é uma região administrativa especial da Coreia do Norte. Foi criado em 2002 para lidar com o tráfego de turistas sul-coreanos para Kumgangsan. Desde o ano de 1998, turistas sul-coreanos e de outras nacionalidades foram autorizados a visitar Kumgangsan, viajando primeiramente por um cruzeiro marítimo, mas, mais recentemente, por um ônibus em uma estrada recém-construída na Zona Desmilitarizada da Coreia. Desde o ano de 1998, em torno de um milhão de sul-coreanos visitaram o resort, mas os estadunidenses estão proibidos de visitá-lo , mesmo durante o Festival Arirang. Veja também Subdivisões da Coreia do Norte Geografia da Coreia do Norte Referências
Туристический регион Кымгансан

Туристический регион Кымгансан (кор. 금강산관광지구?, 金剛山觀光地區?) — специальный административный регион в КНДР. Был основан в 2002 году для принятия потока южнокорейских туристов в горы Кымгансан («Алмазные горы»). Площадь региона — 530 км². История С 1998 года туристам из Южной Кореи было разрешено посещать Кымгансан. Первый круизный корабль отправился в регион 18 ноября 1998 года. С тех пор стали организовываться автобусные туры. В 2002 году, после двусторонних переговоров, район вокруг гор отделился от провинции Канвондо, образовав отдельную административную единицу, отличающуюся более мягкими, по сравнению с остальной Северной Кореей, законами. После инцидента 2008 года, когда северокорейскими военными была застрелена южнокорейская туристка, доступ южнокорейских туристов был закрыт по инициативе Сеула, а в 2010 году Пхеньян объявил о самостоятельном управлении регионом. В 2013 году тема курорта Кымгансан обозначалась как одна из важнейших на переговорах между КНДР и Республикой Корея во время Корейского кризиса, а 11 июня было объявлено о допуске иностранных инвесторов с гарантиями безопасности. В 2019 году Ким Чен Ын раскритиковал южнокорейские сооружения, находящиеся в курортной зоне, и распорядился демонтировать построенное южнокорейской стороной, предварительно согласовав это с Сеулом. Взамен будут построены современные учреждения, гармонирующие с природным ландшафтом. С января территория региона вошла в провинцию Кангвондо. Инциденты Задержание на одну неделю туриста в 1999 году и убийство туристки в 2008 году, что вызвало прекращение туристической активности на один год. См. также Особые города Кореи Туризм в КНДР Примечания Ссылки «Hyundai Asan» — южнокорейская компания-организатор туров.
Centralkomiteen i Koreas Arbejderparti

Centralkomitéen i Koreas Arbejderparti (조선로동당 중앙위) er det ledende organ inde nfor det nordkoreanske kommunistparti Koreas Arbejderparti(KAP). Ifølge partiets regler er det centralkomitéen som imellem partiets kongresser dikterer partiets retning. Centralkomitéen vælges på partiets egne kongresser; den nuværende komité er den sjette og blev valgt på den 6. kongres i KAP i 1980.
Comité Central del Partido de los Trabajadores de Corea

El Comité Central del Partido de los Trabajadores de Corea (Hangul: 조선로동당 중앙위원회) es el máximo organismo del partido entre las reuniones nacionales del PTC. De acuerdo con las reglas de PTC, el Comité Central es elegido por el congreso del partido y se puede conferir a la conferencia del partido el derecho a renovar su composición de miembros. En la práctica, el Comité Central tiene la capacidad de destituir y nombrar nuevos miembros sin consultar con el partido en general en sus propias sesiones plenarias. El 1.er Comité Central fue elegido en el 1.er Congreso del PTC en 1946. Estaba compuesto por 43 miembros. El número de miembros del Comité Central ha aumentado desde entonces, y el VII Congreso en 2017 eligió a 235 miembros. Los miembros sin derecho a voto, oficialmente denominados miembros suplentes en la actualidad, se presentaron en el 2.º Congreso. El Comité Central se reúne al menos una vez al año para una sesión plenaria ("reunión"), y funcionará como un foro principal para la discusión sobre cuestiones políticas relevantes. Opera sobre el principio del Sistema Ideológico Monolítico y la teoría del Gran Líder. El papel del Comité Central ha variado a lo largo de la historia. En su historia temprana hasta el Incidente de la Facción de Agosto fue un foro en el que competían diferentes facciones. Desde entonces, generalmente ejerce el poder a través de procedimientos formales definidos en las reglas del partido. Sin embargo, su capacidad real para influir en los resultados de las decisiones de personal a nivel nacional es inexistente, ya que esa función ha sido, en general, realizada en la práctica por la familia Kim y el Politburó. No obstante, los plenos del Comité Central funcionan como espacios en los que las políticas se implementan formalmente y se hacen anuncios públicos. Las decisiones se dan a conocer públicamente en forma de "resoluciones" o "decisiones".​ Referencias
Centraal Comité van de Koreaanse Arbeiderspartij

Het Centraal Comité van de Koreaanse Arbeiderspartij (Koreaans: 조선로동당 중앙위원회) is het hoogste partijorgaan tussen twee partijcongressen in. Het Centraal Comité wordt gekozen tijdens een partijcongres. Het Centraal Comité kent zowel stemhebbende leden als kandidaatsleden en komt gewoonlijk eens per jaar bijeen voor een vergadering (Plenum). Het Centraal Comité kiest als dagelijks bestuur het Politbureau dat formeel ondergeschikt is aan het Centraal Comité, maar in de praktijk veel machtiger is. Uit het midden van het Centraal Comité worden ook het Secretariaat, de Centrale Controlecommissie en de Centrale Militaire Commissie gekozen. Het hoofd van het Centraal Comité is de secretaris-generaal van de Koreaanse Arbeiderspartij (partijleider). Sinds 2021 wordt deze laatste functie bekleedt door Kim Jong-un. 8e Centraal Comité Het huidige Centraal Comité werd op 10 januari 2021 gekozen tijdens het 8e Congres (8e Centraal Comité). Het Centraal Comité telt 139 leden en 111 kandidaatsleden. Zie ook Politbureau van het Centraal Comité van de Koreaanse Arbeiderspartij Congres van de Koreaanse Arbeiderspartij Secretariaat van het Centraal Comité van de Koreaanse Arbeiderspartij Verwijzingen
Мусудан-ри

Мусудан-ри (хангъл:무수단리) е наименованието на ракетна площадка в североизточната част на Северна Корея, провинция Северен Хамгьон, близо до Източнокорейския залив. Географските ѝ координати са 40°51′ С.Ш. и 129°40′ И.Д. Преди районът е бил известен с наименованието Теподон (хангъл:대포동), откъдето идва наименованието на ракетите „Тепходон“. Площадката служи за тестови изстрелвания на балистичните ракети Хвасон, Родон и Тепходон. През 1998 година оттам е изстрелян и първият севернокорейски космически спътник - Кванмьонсон-1, който попада в погрешна орбита и изгаря в атмосферата. Освен площадка за изстрелване съществува и бункер, където се сглобяват и зареждат ракетите, наблюдателна сграда, контролен център и малка площадка за изпробване на двигатели. Вижте също Корейска народна армия Корейски комитет за космически технологии Външни препратки ((en)) Информация за Мусудан-ри в Енциклопедия Астронавтика
Musudan-ri

Musudan-ri (auch Tonghae Satellite Launching Ground) ist ein Raketenstartplatz in der nordkoreanischen Provinz Hamgyŏng-pukto. Das Gebiet wurde früher auch Taepodong (대포동) genannt. Chronologie der Raketenstarts (unvollständig) April 1984: Test Hwasong-5 September 1984: Test einer Hwasong-5 Mai 1990: Test einer Nodong-1 Juni 1990: Test einer Hwasong-6 Juni 1992: Test einer Nodong-1 (gescheitert) 29. Mai 1993: Test sowohl zweier Hwasong-6 als auch einer Nodong-1 30. Mai 1993: Test einer Hwasong-6 31. August 1998: Start einer Taepodong-1, gescheitert? (siehe Kwangmyŏngsŏng) 5. April 2009: Test einer Taepodong-2 Einzelnachweise Weblinks Musudan in der Encyclopedia Astronautica (englisch) No-dong - Launch Pad der bei Federation of American Scientists mit Satellitenbild von 1999 (englisch)
Musudan-ri

La base de lancement de Musudan-ri ou Tonghae se situe sur la côte orientale de la Corée du Nord dans la province du Hamgyong du Nord. Historique Depuis 1984, des missiles de types Scud, Nodong et Taepodong sont tirés depuis Musudan-ri. En 1998, la Corée du Nord procède au lancement de son premier satellite artificiel, le Kwangmyŏngsŏng. Le 5 avril 2009, un satellite de télécommunications, le Kwangmyŏngsŏng-2, est lancé par une fusée Unha depuis Musudan-ri mais contrairement à ce qu'affirme l'agence de presse officielle nord-coréenne KCNA, le tir se solde par un échec. Un nouveau tir du lanceur Unha a lieu en 2012 mais depuis la nouvelle base de lancement de Sohae située sur la côte occidentale de la Corée du Nord. Références Portail de l’astronautique Portail de la Corée du Nord
Йонбьон

39.8, 125.754 Йонбьон (на чосонгъл 녕변핵시설, на ханджа 寧邊核施設, правопис по системата на Маккюн-Райшауер Yongbyon) е научноизследователски център, намиращ се на територията на община Ньонбьонгун, провинция Северен Пхьонан, КНДР, на 103 километра северно от Пхенян. Това е най-големият ядрен изследователски център на Северна Корея. Население около 15 000 души. Оборудване Основната инсталация за преработка на гориво и изследвания се състои от един 5-МВт реактор тип „Магнокс“, както и база за краткосрочно складиране на отработено ядрено гориво. Работата по реактора започва през 1980 и е включен през 1985, като работи непрестанно до 1994 година, когато е спрян заради рамковото споразумение. Пуснат е отново през 2003 година. Смята се, че този реактор произвежда около 5 кг плутоний на година, и Северна Корея вероятно разполага с около 50 кг плутоний. В Йонбьон съществува и друг, по-голям реактор Магнокс, с мощност 50 МВт, който е бил предназначен за електропроизводство, но строежът му е прекратен през 1994 година. Конструкцията и материалите за това съоръжение вече са неизползваеми. Един басейнов реактор ИРТ-2М е бил монтиран през 1963 година с помощта на СССР, но не е зареждан с гориво отдавна. Той се включва рядко, и то единствено за производството на йод-131, използван за медицински цели. През 2010 година става известно и съществуването на (по думите на американски ядрен инспектор) „свръхмодерна инсталация за обогатяване на уран“ с между 1000 и 2000 центрофуги, както и строящ се експериментален 30-мегаватов реактор с лека вода. Вижте също Ядрена програма на Северна Корея Източници
Yongbyon

La Corée du Nord dispose de plusieurs installations nucléaires avec la capacité potentielle de produire des armes nucléaires. La majorité d'entre elles sont situées dans le laboratoire de recherches nucléaires de Yongbyon, à 100 km au nord de Pyongyang dans le Pyongan du Nord. Le Centre de recherche scientifique nucléaire de Yongbyon emploie actuellement 2 000 travailleurs. Histoire Dans les années 1980 débute la construction d'un réacteur Magnox de 200 Me pour la centrale nucléaire de Taechon. Le réacteur diverge en 1985, puis il est arrêté en 1994 dans le cadre d'un accord avec les États-Unis pour développer deux réacteurs à eau pressurisée en Corée du Nord. Le réacteur de 5 mégawatts de Yongbyon a produit le plutonium utilisé dans le premier essai nucléaire coréen réalisé en 2006. Le directeur général de l'AIEA a déclaré, le 18 juillet 2007, que les inspecteurs de l'Agence avaient constaté la fermeture de la totalité des cinq installations du site de Yongbyon, en application de l'accord signé à Pékin le 13 février 2007 (voir l'article armes nucléaires en Corée du Nord). Depuis 2007, les ingénieurs nord-coréens ont restauré le système de refroidissement du réacteur de Yongbyon, ils ont décidé de ne pas reconstruire la tour de refroidissement détruite en vertu de l’accord de Pekin, mais d’équiper le réacteur d’un circuit de refroidissement secondaire. Le 19 septembre 2008, la Corée du Nord a annoncé avoir relancé le réacteur nucléaire de Yongbyon, reconfirmé le 2 avril 2013 afin de renforcer son arsenal nucléaire en « qualité et en quantité ». Mi-septembre, une « fumée blanche mystérieuse » est photographiée s'échappant du site atomique. Si le redémarrage du site paraît crédible, le fait qu'il s'agisse d'un leurre afin de mettre la pression sur l'administration Obama est également évoqué. Ce réacteur pourrait produire 1,5 à 2 kilos de plutonium par an. Notes et références Voir aussi Articles connexes Armes nucléaires en Corée du Nord Missiles balistiques nord-coréens Crise des missiles nord-coréens de juillet 2006 Crise des missiles nord-coréens de 2013 Portail de l’énergie Portail de la Corée du Nord Portail du nucléaire Portail de l’histoire militaire
Nucleair onderzoekscentrum van Yongpyong

Het Nucleaire onderzoekscentrum van Yongpyong (Koreaans: 녕변핵시설, Nyeongbyeon haeksiseol) is de grootste nucleaire faciliteit van Noord-Korea. De faciliteit is gesitueerd in Yongbyon in de provincie P'yŏngan-pukto, zo'n 103 kilometer ten noorden van Pyongyang.
Ośrodek Badań Jądrowych w Jongbjon

Ośrodek Badań Jądrowych w Jongbjon (kor. 녕변핵시설) – główny tego typu ośrodek badawczy w Korei Północnej; znajduje się w nim pierwszy w kraju eksperymentalny reaktor jądrowy. Ośrodek znajduje się 100 km od stolicy kraju Pjongjangu. Na strukturę składa się reaktor jądrowy typu Magnox, oraz: zakład produkujący paliwo eksperymentalny reaktor 5 MW, wytwarzający energię cieplną i elektryczną tymczasowy skład zużytego paliwa zakład wytwarzający pluton W lutym 2007 roku doszło do porozumienia na linii Pjongjang-ONZ. Ustalono wówczas, że za wpuszczenie do ośrodka Jongbjon inspektorów MAEA, Korea Północna miała otrzymać pomoc gospodarczą. W lipcu 2007 reżim Kim Dzong Ila wyłączył reaktor i od tego momentu rozpoczęła się denukleryzacja KRLD w zamian za pomoc gospodarczą od Korei Południowej. 5 listopada 2007 amerykańscy wysłannicy rozpoczęli pracę nad wygaszaniem reaktora. 27 czerwca 2008 20-metrowa chłodnia kominowa reaktora została wysadzona w powietrze w obecności licznej grupy dziennikarzy i dyplomatów. Zniszczenie charakterystycznej budowli było symbolem zakończenia rozmów nad przerwaniem koreańskiego programu zbrojeń nuklearnych. Przypisy Linki zewnętrzne
Centro de Pesquisa Científica Nuclear de Yongbyon

A Centro de Pesquisa Científica Nuclear de Yongbyon ou simplesmente Central Nuclear de Yongbyon é a principal instalação nuclear de tipo militar na Coreia do Norte , e possui um reator Magnox de 50 MWe. Sua construção foi interrompida em 1994, quando lhe faltava um ano para ser concluído em conformidade com o acordo entre os EUA e a Coreia do Norte. Em 2004 as estruturas e tubulações haviam se deteriorado seriamente. Em 2013, a Coreia do Norte anunciou que retomaria as atividades no complexo nuclear após o acirramento de tensões com os EUA e com a Coreia do Sul. O enriquecimento de uranio feito no local está no centro do programa de armas nucleares norte-coreano. Referências
Ядерный научно-исследовательский центр в Йонбёне

Ядерный научно-исследовательский центр в Йонбёне (Нёнбёне) — крупнейший ядерный объект КНДР, управляющий первым ядерным реактором. Расположен в Йонбёне (провинция Пхёнан-Пукто). Основан в 1964 году при содействии СССР. В 1965 году введен в действие советский ядерный реактор ИРТ-2000 мощностью 2 мегаватта. 16 апреля 2009 года инспекторы МАГАТЭ из этого центра были выдворены из страны. Информация об энергоблоках См. также Ракетно-ядерная программа КНДР Примечания Ссылки Уничтожен символ ядерной программы
Campo di internamento di Kaechon

Il campo di internamento di Kaechon è stato un campo di prigionia situato nella città di Kaechon, nella Corea del Nord, utilizzato per incarcerare prigionieri politici, dissidenti e cittadini considerati "nemici dello stato". Il campo è stato operativo principalmente durante il periodo della Guerra di Corea (1950-1953) e negli anni successivi, come parte della politica di repressione e controllo del regime nordcoreano. Storia Il campo fu istituito all'inizio degli anni '50, durante il conflitto tra le forze della Corea del Nord e della Corea del Sud, con l'intento di imprigionare prigionieri di guerra sudcoreani, soldati alleati e sospetti collaboratori della Corea del Sud. Inizialmente, i prigionieri erano principalmente soldati, ma successivamente anche civili accusati di essere nemici del regime. Durante la Guerra di Corea, Kaechon divenne un luogo di detenzione per circa 20.000 prigionieri di guerra. La Corea del Nord accusava molti di loro di essere spie o traditori, e i prigionieri venivano sottoposti a dure condizioni di vita e trattamenti inumani, come il lavoro forzato e le torture. Nel periodo successivo alla fine della Guerra di Corea, il campo di Kaechon divenne uno dei centri di internamento più noti della Corea del Nord. Il regime continuò a utilizzarlo per detenere dissidenti politici, intellettuali, e membri di minoranze etniche che erano visti come una minaccia per il regime di Kim Il-sung. Le condizioni di vita nel campo erano estremamente dure. I prigionieri erano sottoposti a un regime di lavoro forzato, con orari estenuanti, e molti di loro erano costretti a lavorare in miniere e altre strutture industriali. Le malattie, la fame e le punizioni brutali erano all'ordine del giorno. La disciplina era severa e qualsiasi segno di ribellione veniva punito con la tortura o la morte. Nel corso degli anni, il campo di Kaechon subì diversi cambiamenti e spostamenti, ma rimase attivo fino alla fine degli anni '70. Con l'inasprirsi delle politiche di repressione in Corea del Nord, molti altri campi di internamento furono creati in altre parti del paese. Il campo di Kaechon venne progressivamente ridotto e infine chiuso, anche se non sono chiare le date esatte della sua chiusura definitiva. Testimonianze Diversi testimoni hanno raccontato le atrocità commesse all'interno del campo. Ex prigionieri hanno descritto le condizioni disumane in cui vivevano e il trattamento brutale da parte delle guardie. Alcuni di loro hanno descritto la continua paura di essere uccisi o torturati, mentre altri hanno raccontato della lotta per la sopravvivenza in un ambiente ostile.