NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Namdaemun (Kaesŏng)

Namdaemun (großes Südtor) ist ein Stadttor in der Stadt Kaesŏng in Nordkorea. Es ist als Nummer 124 in der Liste der Nationalschätze von Nordkorea eingetragen und Bestandteil der Welterbestätte Historische Monumente und Stätten von Kaesŏng. Lage Das Tor liegt im historischen Zentrum von Kaesŏng im Stadtbezirk Pug'an-dong auf einer Verkehrsinsel in einem Kreisverkehr inmitten einer Kreuzung am Ende der Sungjon-Straße. Bereits zur Bauzeit des Tores kreuzten sich hier außerhalb der Mauer eine in Ost-West-Richtung führende Straße und eine in Nord-Süd-Richtung durch das Tor hindurch führende Straße. Der Torbau ist ungefähr in Ost-West-Richtung ausgerichtet. Geschichte Das Bauwerk wurde 1393 als Südtor der 1391–1393 errichteten Inneren Mauer erbaut. Es war das größte der weiteren etwa gleichzeitig mit ihm erbauten Tore der Inneren Mauer und ist das einzige nahezu vollständig erhaltene. Nach dem Brand des Yonbok-Tempels 1563 wurde neben dem Tor ein Glockenhaus gebaut und die erhalten gebliebene Glocke des Tempels dort untergebracht. Sie schlug bis in die frühen 1900er-Jahre die Stunden. Während der japanischen Herrschaft in Korea wurden die an das Tor angrenzenden Mauern und das Glockenhaus abgerissen. Der untere Teil des Tors wurde für den Bau einer quer darüber verlaufenden Straße zugeschüttet. Der Torpavillon brannte 1950 nach einer Bombardierung durch die United States Air Force im Koreakrieg ab und wurde nach dem Krieg nach alten Fotografien rekonstruiert. Beschreibung Der Torbau hat ein 4 Meter hohes, 25 Meter breites und 10 Meter tiefes steinernes Sockelgeschoss, durch dessen Mitte eine etwa 5 Meter breite und 3,30 Meter hohe rundbogige Tordurchfahrt führt. Der Sockel besteht aus fein behauenen großen Granitquadern. An der Ost- und Westseite sind Rampen an den Sockel angebaut, über die Treppen auf die durch den Sockel gebildete Plattform hinaufführen. Auf der Plattform steht ein eingeschossiger offener Torpavillon. Er hat eine Grundfläche von etwa 14 × 8 Metern und trägt ein Irimoya-Dach. Insgesamt ist er etwa 9 Meter hoch. Drei offene Felder bilden die Längsseiten des Pavillons, zwei Felder die Querseiten. Der eingeschossige Aufbau des Torpavillons, der verglichen mit anderen Stadttoren Koreas wie dem Sungnyemun in Seoul oder dem Pothong-Tor oder dem Taedong-Tor in Pjöngjang wesentlich einfacher gestaltet ist, wurde entsprechend den Grundlagen der Geomantie entworfen, insbesondere von Feng Shui, Yin und Yang und der Fünf-Elemente-Lehre. Demnach durfte es aufgrund der speziellen Topographie von Kaesŏng in der Stadt keine hohen Gebäude geben, weil sie von hohen Bergen umgeben ist. Zwei kleinere überdachte Pavillons stehen beidseitig der Plattform an den Enden der Treppen. In dem Torpavillon ist die 1346 angefertigte, etwa 14 Tonnen wiegende Glocke des Yonbok-Tempels untergebracht, die ebenfalls zu den Nationalschätzen Nordkoreas zählt. Literatur Democratic People’s Republic of Korea (Hrsg.): NOMINATION of THE HISTORIC MONUMENTS AND SITES IN KAESONG for Inscription on the World Heritage List. 2013, S. 46–50, 133 f., 159–162 (englisch, whc.unesco.org [PDF; 18,9 MB] Nominierungsschrift). Weblinks Einzelnachweise
Namdaemun (Kaesong)

The Kaesong Namdaemun is the south gate of the old walled city of Kaesong, North Korea. Constructed between 1391 and 1393, it is the only one of the original seven citadel gates to survive mostly intact into the present. Started at the end of the Koryo period in 1391, it was completed three years later under the succeeding Joseon dynasty. It features a stone base topped by a wooden pavilion; however, the pavilion seen today is a 1954 reconstruction as the original was destroyed in 1950 by American bombing during the Korean War. The gate houses the Yŏnbok Bell, cast in 1346 and weighing 14 tonnes. Recovered from Yŏnbok Temple when it was destroyed by fire in 1563, the bell was used to call out the hours until the early 20th century. The gate is National treasure of North Korea no.124. See also National Treasures of North Korea References
Корейска централна телевизия

Корейската централна телевизия (KCTV) (на корейски: 조선중앙텔레비죤) в Пхенян, Северна Корея е единственият официален новинарски телевизионен оператор на КНДР. Гледа се от населението на страната (23 милиона жители), където са регистрирани 2,5 милиона телевизионни апарата. Корейската национална телевизия отразява гледната точка на правителството на Северна Корея в своите ежедневни новинарски емисии и предавания. Достъпна е чрез сателити в световната мрежа. Програма Телевизията излъчва предавания с образователна и развлекателна цел, ежедневни новинарски емисии с идеологически привкус и пропагандни материали, акцентиращи върху историята, идеологията и постиженията на КНДР, армията и управляващата еднопартийна система на Корейската работническа партия. Примерно разписание на програмата на КЦТ от 2007 г.: 00:10 – новини 08:20 – преглед на севернокорейския печат 08:25 – Часът на детето: „Миеща мечка и койот“ /детски анимационен филм/ 08:37 – „Сигнали“ (документален филм) 08:47 – Корейски документи: „Ние ще те следваме до края на този свят“ 09:42 – „Великата история, славната традиция“ (епизод от документалната поредица „Тактика за свобода и победа“) 10:00 – доклад на Ким Чен Ир и поздрав към армията и партията 10:07 – „80 славни години в борба срещу американския империализъм“ (документален филм, заснет в КНДР) 10:34 – „Великото лидерство, великият монумент, великата революция, които ще останат завинаги в историята...“ (документален филм, заснет в КНДР) 11:00 – новини 11:33 – доклад на Ким Чен Ир и поздрав към армията и партията 11:40 – „По време на Незабравимите дни“ (филм за Корейската война) 13:27 – „Един за всички, всички за един“ (филм с участието на Ко Йон Хи) 13:45 – новини – акценти Корейската централна телевизия се излъчва по стандартния сигнал PAL. Забранени канали Телевизионната система на КНДР е създадена на 3 март 1963 г. Следните ТВ оператори са забранени и са обект на критика от страна на правителството на КНДР: Kaesong TV Broadcasting – започва излъчване през 1971 г. и се преименува на TV Broadcasting през 1997 г.; Mansudae TV Broadcasting – започва излъчване през 1937 г.; сред мотивите на КНДР за забраната е, че телевизията излъчва чуждестранни тв предавания и филми, което е в противоречие с идеологията чучхе. Външни препратки В Общомедия има медийни файлове относно Корейска централна телевизия
Korejská ústřední televize

Korejská ústřední televize (korejsky 조선중앙텔레비죤, anglicky Korean Central Television, ve zkratce KCTV) je státní televize Severní Koreje. Sídlí v hlavním městě Pchjongjangu. Je součástí státem vlastněného a kontrolovaného Korejského ústředního vysílacího systému. Byla zřízena 1. září 1963, po skončení korejské války. Dne 1. září 1977 začala vysílat v celém svém vysílacím čase barevně. Související články Ri Čchun-hi Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Korejská ústřední televize na Wikimedia Commons elufatv na Twitchi (KCTV＿LIVE) Bulgeunbyeol TV (Red Star TV) supersuhui na YouTube Pyongyang Broadcast Network - D.P.R of Korea na YouTube Korean Central Television na Facebooku Pyongyang Broadcast Network na X Pyongyang Broadcast Network na VK KCNA Watch
Korejska centralna televizija

Korejska centralna televizija (KCTV; korejski: 조선중앙텔레비죤, Chosŏn chungang t'ellebijon) je sjevernokorejska televizijska usluga kojom upravlja Korejski središnji radiodifuzijski odbor, državna televizijska kuća u Sjevernoj Koreji. Emitira se zemaljski putem TV tornja Pjongjang u Moranbong-guyoku u Pjongjangu, a na mreži se emitira putem vladine internetske televizijske usluge Manbang i također se prenosi putem satelita. Povijest KCTV je osnovan 1. rujna 1953. kao Televizija Pyongyang nakon završetka Korejskog rata. Kim Il-sung osobno je predvidio da je vrijeme zrelo za televizijsko emitiranje u Sjevernoj Koreji, ali to se još nije dogodilo. Stoga je mlada služba započela osmogodišnje razdoblje priprema za početak televizijskog emitiranja, uz pomoć nacionalne vlade. Postaja je 1961. preimenovana u Centralni televizijski radiodifuzijski sustav, a 1. rujna iste godine provela je svoja prva probna emitiranja. Program Vijesti KCTV emitira dnevne vijesti pod naslovom Bodo (kor. 보도, 'vijesti' ili 'izvještaj'), koje služe kao jedan od glavnih propagandnih organa Radničke partija Koreje. Njihov sadržaj strogo slijedi stranačku politiku, a izvještavanje o svakodnevnim aktivnostima Kim Jong-una ima prednost nad svim ostalim naslovima. Također se emitiraju reportaže o vojsci i gospodarstvu zemlje. Prognoza vremena na KCTV-u govori o tajnom logoru Paektusan – za koji zemlja tvrdi da je rodno mjesto Kim Jong-ila – ispred svih ostalih gradova izuzev glavnog grada Pjongjanga. Dugogodišnja glavna voditeljica Ri Chun-hee poznata je po svom melodramatičnom pristupu i tradicionalnoj ružičastoj nošnji zvanoj chosŏn-ot. Dostupnost Postaja je započela svoje prvo emitiranje u boji 1. srpnja 1974. pomoću SECAM sustava uz standard 576i za linije skeniranja, što je u skladu s većinom Istočnog bloka u to vrijeme. Taj je sustav zamijenjen PAL-om početkom 1990-ih, vjerojatno 1994. godine. Na 54. obljetnicu Radničke partije Koreje 1999., KCTV je započeo satelitsku televizijsku vezu putem Thaicoma 3. Postaja je dostupna u Pjongjangu i drugim većim gradovima, uključujući Chŏngjin, Hamhŭng, Haeju, Kaesŏng, Sinŭiju i Wŏnsan. Godine 2012. KCTV je započeo eksperimentalno emitiranje putem digitalne zemaljske televizije uz europski DVB-T2 standard (za razliku od Južne Koreje, koja koristi američki ATSC standard; Japana, koji koristi svoj domaće razvijeni ISDB-T standard; i Kine, koja koristi svoj domaće razvijeni DTMB standard). Izvori
Korean Central Television

Korean Central Television (KCTV) is een Noord-Koreaanse televisiezender uit de hoofdstad Pyongyang die beheerd wordt door de staat. Het bereik van de zender is beperkt, omdat slechts 40% van de bevolking in Noord-Korea een tv bezit (voornamelijk in de grote steden, zoals Pyongyang). De zender begon met uitzenden op 3 maart 1963. Noord-Korea heeft vier zenders: KCTV1 - Korean Central Television (KCTV) - publieke omroep KCTV2 - Korean Education and Culture Arts Television (KECATV) - onderwijs-, cultuur-, kunst- en kenniszender KCTV3 - Korean Sports Television (KSTV) - sportzender KCTV4 - Korean English International Television (KEITV) - Engelstalige zender KCTV zendt elke dag zes uur uit. In de jaren tachtig zond de zender twee uur per dag uit en in de jaren zeventig slechts een uur. De programma's worden free-to-air uitgezonden via ChinaSat 12 en Intelsat 21 en bereikt zodoende Azië, Australië, het Midden-Oosten, Europa en grote delen van Afrika en Noord- en Zuid-Amerika.
Pyongyang Arena

Die Pyongyang Arena (류경정주영체육관), auch Ryugyong Jong Ju Yong Indoor Stadium oder Ryugyong Chung Ju-yung Gymnasium genannt, ist eine 2003 eröffnete Sporthalle, in der zumeist Basketballspiele abgehalten werden. Daneben finden noch weitere sportliche und kulturelle Veranstaltungen statt. Insgesamt bietet die Indoor-Arena Platz für 12.309 Zuschauer. Geschichte Der Bau begann im Juni 2000 und wurde im Oktober 2003 abgeschlossen. Die Idee zur Errichtung einer modernen Sportarena in Pjöngjang entstand während des Gipfeltreffens zwischen Nordkorea und Südkorea im Juni 2000. Das Projekt wurde vor allem von Kim Jong-il und Chung Ju-yung (ehem. Eigentümer der Hyundai Group) vorangetrieben. Die Halle befindet sich im Stadtbezirk Pot’onggang-guyŏk neben dem Ryugyŏng Hot’el. In den internationalen Fokus rückte der Ort durch ein Basketballspiel zwischen den Harlem Globetrotters und der nordkoreanischen Basketballnationalmannschaft, welches von Kim Jong-un und Dennis Rodman besucht wurde. Das Spiel endete unentschieden mit 110:110. Ausgetragen wurde es am 28. Februar 2013. Einzelnachweise
Gimnasio Ryugyong Chung Ju-yung

El Gimnasio Ryugyong Chung Ju-yung o la Arena de Pionyang​ (en coreano: 류경정주영체육관) es un recinto cubierto situado en la ciudad de Pionyang, la capital del país asiático de Corea del Norte. La capacidad del estadio le permite recibir hasta 12 309 espectadores y fue construido e inaugurado oficialmente en 2003. Se utiliza para albergar eventos deportivos bajo techo, como el baloncesto y el voleibol. Véase también Palacio de Deportes de Alkmaar Palacio de Deportes de Druzhba Palacio de Deportes de El Menzah Palacio de Deportes Hamou Boutlelis Palacio de Deportes de Warda Referencias
Pyongyang Arena

Pyongyang Arena (kor. 류경정주영체육관) – hala przeznaczona do koszykówki znajdująca się w stolicy Korei Północnej, Pjongjangu. Budowana była z powodu braku typowo koszykarskiego obiektu w Korei Północnej. Pyongyang Arena może pomieścić 12 309 widzów. Została zbudowana w 2003 roku, wszystkie miejsca są siedzące. Jedną z przyczyn zbudowania hali do mało popularnego w Korei Północnej sportu, jakim jest koszykówka, było przygotowanie obiektu na IO 2016, o których zorganizowanie starał się Pjongjang.
Gran Palau d'Estudis del Poble

El Gran Palau d'Estudis del Poble és la biblioteca central de Pyongyang, la capital de Corea del Nord. La biblioteca es va construir l'any 1982 en honor al 70è aniversari del líder suprem Kim Il-sung. Es troba al centre de la capital, a la plaça Kim Il-sung, a la vora del riu Taedong, a prop de la Torre del Juche, establint simbòlicament una connexió entre el poble nord-coreà i la ideologia Juche. Si bé la biblioteca és el centre dels estudis Juche, també s'hi poden trobar conferències i recursos sobre altres temes. Tots els materials són accessibles per al personal bibliotecari, i la gent pot buscar a la base de dades el que vol agafar en préstec. S'emet una comunicació formal de la biblioteca a l'ocupador de l'usuari si un document prestat no es retorna a temps i, aleshores, aquest ha de recordar a l'usuari que el retorni immediatament. Així mateix, les publicacions estrangeres només estan disponibles amb un permís especial. Característiques Servint com a manifestació de «l'esperit i la saviesa» del líder Kim Il-sung, el Gran Palau d'Estudis del Poble va ser dissenyat en un estil coreà neotradicional per voluntat de Kim Jong-il. La construcció va començar l'abril de 1982 i va durar 21 mesos per a celebrar el 70è aniversari del líder Kim Il-sung. Inaugurada com «un santuari de l'aprenentatge», la biblioteca està situada al centre de la capital, el districte central de Pyongyang, a prop de l'Assemblea Suprema del Poble.La biblioteca té una superfície total de 100,000 metres quadrats (1,100,000 sq ft) i 600 sales diferents, i pot atresorar fins a 30 milions de llibres. També hi tenen lloc conferències sobre una àmplia varietat de temes com, per exemple, l'evangelista estatunidenc Billy Graham hi va fer una xerrada el 1994. La Torre del Juche, la manifestació física de la perseverança comunista de Corea del Nord, es troba directament davant de la biblioteca a l'altra banda del riu Taedong. La biblioteca es basa en la mentalitat d'«estudiar mentre es treballa» de Kim Il-sung per ajudar el poble nord-coreà a avançar en la seva educació socialista i autosuficient. La biblioteca té nombroses sales d'informàtica espaioses amb ordinadors moderns que donen accés a la intranet de Corea del Nord. Al costat de Juche, l'educació informàtica és obligatòria a Corea del Nord, cosa que les converteix en les dues assignatures més populars per a estudiar entre els oficials militars i els estudiants universitaris. Les persones amb feines d'oficina relacionades amb la informàtica, com ara els bibliotecaris, tenen una gran consideració. Referències Vegeu també Llistat de biblioteques nacionals i estatals
Velká lidová studovna

Velká lidová studovna (korejsky 인민대학습당) je budova v Pchjongjangu, hlavním městě Severní Korey. Leží na severozápadním konci Kim Ir-senova náměstí naproti břehu Tedongu a slouží jako severokorejská národní knihovna. Knihovna byla naplánována v roce 1981 v rámci příprav sedmdesátých narozenin Kima Ir-sena. Stavba trvala zhruba jednadvacet měsíců a knihovna byla otevřena 1. dubna 1983. Knihovna nabízí uživatelům několik počítačových studoven s přístupem k severokorejskému intranetu. Knihovna je zobrazena na jednowonové a pětiwonové minci a v roce 1989 byla u příležitosti XIII. Světového festivalu mládeže a studentstva konaného v Pchjongjangu vyobrazena také na východoněmecké poštovní známce. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Große Studienhalle des Volkes na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Velká lidová studovna na Wikimedia Commons
Große Studienhalle des Volkes

Die Große Studienhalle des Volkes (auch Großer Studienpalast des Volkes) ist die zentrale Bibliothek in Nordkoreas Hauptstadt Pjöngjang. Sie befindet sich auf dem Namsan-Hügel am Kim-Il-sung-Platz, am Ufer des Taedong-gang. Architektur Der Monumentalbau wurde anlässlich des 70. Geburtstags des Führers Kim Il-sung im Jahr 1981 im traditionell-koreanischen Baustil konzipiert und in einem Zeitraum von 21 Monaten erbaut. Er besitzt 34 Dächer. Eröffnet wurde das Gebäude am 1. April 1983. Über zehn Etagen und eine Fläche von insgesamt 100.000 Quadratmetern erstrecken sich 600 Räume, darunter 15 Lesesäle, 14 Auditorien, mehrere Büros, Arbeitszimmer und Serviceräume. Das Gebäude bietet Platz für etwa 30 Millionen Bücher und täglich rund 12.000 Besucher. Veröffentlichungen aus dem Ausland sind nur mit Sondergenehmigung zugänglich. Eine Besonderheit stellt das automatische Verteilersystem dar, mit dem Bücher über eine Datenbank aus dem Katalograum zum Leser transportiert werden können. Bedeutung Die Große Studienhalle des Volkes gilt als Zentrum der Chuch’e-Ideologie. Sie dient als Nationalbibliothek und Volkshochschule. Pjöngjang soll an ein landesweites Intranet angeschlossen sein, das hauptsächlich Behörden und Ministerien verbindet. In der Großen Studienhalle des Volkes dürfen westliche Besucher beobachten, wie Studenten über dieses Intranet chatten. Inwieweit seine zivile Nutzung darüber hinaus möglich ist, ist unbekannt. Das Gebäude ist als Motiv auf die 1-Won-Münze geprägt und auf der Rückseite des 5-Won-Scheines von 1992 abgebildet. 1989 wurde anlässlich der in Pjöngjang stattfindenden 13. Weltfestspiele der Jugend und Studenten in der DDR eine Briefmarke herausgegeben, auf der die Studienhalle abgebildet ist. Weblinks Einzelnachweise
Gran Palacio de Estudios del Pueblo

El Gran Palacio de Estudios del Pueblo es una biblioteca ubicada en la plaza Kim Il-sung del centro de Pionyang, construida como homenaje al entonces presidente de Corea del Norte Kim Il-sung. Descripción El Palacio de Estudios fue construido con un estilo coreano tradicional en abril de 1982 durante un período de 21 meses para celebrar el cumpleaños 70 del líder Kim Il-sung.​ Posee una superficie de 100 000 metros cuadrados y tiene unas 600 habitaciones.​ El Gran Palacio de Estudios del Pueblo contiene gran cantidad de material audiovisual, música y lo principal, una colección de más de 3 millones de piezas, entre las que hay aproximadamente 40.000 libros, manuscritos y otros documentos, que están catalogados como objetos de más de cien años de antigüedad, algunos incluso datan del siglo XIII.​ Muchos de los documentos en la colección están escritos por líderes comunistas nacionales e internacionales o son de uso técnico. Del total de libros, cerca de 10.800 son documentos, libros o manuscritos realizados por Kim Il-sung.​ Las publicaciones extranjeras están disponibles sólo bajo un permiso especial.​ Los escritos de Kim Jong-il también están almacenados en la biblioteca. Usos y equipos El objetivo que le dio el gobierno norcoreano a esta obra arquitectónica fue la de proveer información gratuita a la gente para así hacer una sociedad más letrada y culta. Además esta construcción tiene tecnologías que hacen más eficaces las utilidades de esta edificación, como los auditorios en forma de ‘C’ para que el sonido se escuche óptimamente a todos los espectadores del recinto, y también las mesas regulables que hacen que cualquier persona pueda leer cómodamente a su altura por lo que sirve para personas de todas las alturas. Galería Véase también Anexo:Bibliotecas nacionales Referencias
Groot studiehuis van het volk

Het Groot studiehuis van het volk (Koreaans: 인민대학습당, Inmin Daehak Seupdang) is de nationale bibliotheek van de Democratische Volksrepubliek Korea (Noord-Korea), gevestigd in de hoofdstad Pyongyang. Het gebouw staat op het Kim Il-sung plein bij de kade van de Taedong. Beschrijving De bibliotheek is gebouwd in traditioneel Koreaanse stijl. De bouw duurde 21 maanden en het gebouw werd in 1982 geopend, ter ere van zeventigste verjaardag van de Noord-Koreaanse leider Kim Il-sung. De bibliotheek werd geopend als centrum voor het project intellectualisering van de samenleving en als 'heilige plek ter lering van alle mensen'. De bibliotheek staat in het centrum van de hoofdstad. Naast de bibliotheek staan veel regeringsgebouw en andere overheidskantoren. Direct voor de bibliotheek is het enorme Kim Il-sung Plein - het derde grootste plein ter wereld - waar alle nationale festiviteiten plaatsvinden. Het gebouw vormt regelmatig de achtergrond voor belangrijke toespraken, militaire parades en goed geregisseerde evenementen ter ere van de nationale feestdagen. Het gebouw heeft een totale grondoppervlakte van 100.000 m² en 600 kamers. Er is ruimte voor 30 miljoen boeken. waarvan 10.800 documenten en boeken, die door Kim Il-sung zijn geschreven. De boeken en andere objecten staan in een gesloten magazijn en zijn met speciale toestemming op te vragen. De bezoeker kan gebruikmaken van online en papieren catalogi. Als een boek te laat is, wordt de rappel gestuurd naar de werkgever van de lener, die de lener zal aanmoedigen om het boek terug te brengen." Afbeeldingen
Mezinárodní hotel Janggakto

Mezinárodní hotel Janggakto (korejsky 양각도국제호텔 – Janggakto kukče hotchel) je hotel v Pchjongjangu, hlavním městě Severní Korey. Leží na jižním okraji centra na severovýchodním konci ostrova Janggak na řece Tedong ve čtvrti Čunggujŏk. Má výšku 170 metrů, což z něj dělá druhou nejvyšší budovu Severní Korey po hotelu Rjugjong, a v 47. podlaží je otáčivá restaurace. Má přibližně tisíc pokojů. Stavěn byl v letech 1986 až 1992 francouzskou firmou Campenon Bernard a otevřen v roce 1996. Za údajnou krádež plakátu v tomto hotelu byl vězněn americký student Otto Warmbier, který byl po roce propuštěn do Spojených států amerických a následně za několik dní zemřel. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Yanggakdo International Hotel na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mezinárodní hotel Janggakto na Wikimedia Commons
Yanggakdo Hotel

Yanggakdo Hotel (eller Yanggakdo International Hotel) er et af de største hoteller i Nord-Korea. Hotellet ligger på Yanggakøen, to km sydøst for Pyongyangs centrum. Hotellet er 170 meter højt. På 47 etage ligger der en roterende restaurant. Ubekræftede oplysninger siger at hotellet indeholder 1000 rum og at det totale gulvareal er på 87.870 m². Bygningen blev bygget i 'erne af et fransk selskab, og åbnede i 1995. Det skulle erstatte Ryugyeong Hotel som ikke blev færdigbygget. Hotellets reception tilbyder landets valuta til officielle priser, samt postkort og frimærker som kan sendes fra hotellet. Ved receptionen findes en lille butik som sælger varer til vestlige priser og for vestlig valuta.Den første etage har også en bar og en boghandel med et bredt udvalg af nordkoreansk litteratur, den engelsksprogede avis The Pyongyang Times, samt musik og kort. I tillæg til restauranten på toppen, er der på anden etage fire andre restauranter, som tilbyder kinesisk, japansk og koreansk mad. I kælderen findes en bowlinghall, et svømmebassin, en barbere, et kasino og et massagerum drevet af et kinesisk firma med udelukkende kvindeligt personale. Udenfor hotellet findes en 9000 m² ni hullers golfbane,samt et biografkompleks. Hotellet er et af to (det andet er Koryo Hotel) som benyttes til at huse turister i byen. Kilder Links foto