NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Hohenzollernbrücke

A Hohenzollernbrücke egy vasúti híd a Rajnán Kölnben, Németországban. Eredetileg közúti-vasúti hídnak épült, de miután a második világháború után újjáépítették, a közúti forgalom megszűnt rajta. Jelenleg hat vasúti vágány és gyalogút halad keresztül rajta. Napjainkban Németország legforgalmasabb vasúti hídja Köln Hauptbahnhof és Köln Messe/Deutz vasútállomás közötti vasúti forgalom halad át rajta (naponta kb. 1200 vonat). A híd Köln város egyik jelképe, kedvelt fotótéma. A közelben található Kölni dóm tornyából sokan fotózzák mind a hidat, mind a rajta keresztülmenő vonatokat. Érdekességek Itt is él az a hagyomány, hogy a híd korlátjára a szerelmesek lakatokat raknak szerelmük jelképeként. Irodalom Hermann Maertens: Die deutschen Bildsäulen-Denkmale des 19. Jahrhunderts. Stuttgart 1892, S. 59. Ulrich Naumann: „Zur innigeren Vereinigung“. In: Eisenbahngeschichte 36 (Oktober/November 2009), S. 14–26. Ludwig Rotthowe: Kölner Merkwürdigkeiten. Spezialsignale. In: LOK MAGAZIN. GeraNova Zeitschriftenverlag, München, 33. Jahrgang, Heft 248, 2002, ISSN 0458-1822, S. 100-103. Hans-Wolfgang Scharf: Eisenbahn-Rheinbrücken in Deutschland. (németül) 1. Freiburg: EK-Verlag. 2003. 220–242. o. ISBN 978-3882556896 Dagmar Hänel, Mirko Uhlig: Die Liebesschlösser an der Hohenzollernbrücke. In: Alltag im Rheinland 2010. LVR-Institut für Landeskunde und Regionalgeschichte, Bonn 2010, S. 68–75. (Volltext PDF) Lothar Hammer: Köln: Die Hohenzollernbrücke und die deutsche Brückenarchitektur der Kaiserzeit. In: Stadtspuren – Denkmäler in Köln, Bd. 25, J.P. Bachem Verlag, Köln 1997, ISBN 3-7616-1300-8. További információk Hohenzollernbrücke a Structurae weboldalán Hohenzollernbrücke bei Nacht – Stadt-Panorama (Java-Applet) ] Kletteranlage Hohenzollernbrücke des Alpenvereins]
Hohenzollernbrücke

La Hohenzollernbrücke (letteralmente: "ponte Hohenzollern") è un ponte ferroviario della città tedesca di Colonia, che attraversa il fiume Reno all'altezza del suo chilometro 688,5 in asse con l'abside del Duomo. Storia Il ponte è stato costruito a partire dal 1907 e poi inaugurato nel 1911. Da principio consisteva di due serie di arcate per il traffico ferroviario ed una per quello veicolare. Dopo la distruzione nella seconda guerra mondiale è stato ricostruito dal 1946 al 1948 solamente con due serie di arcate per il traffico su binario e pedonale, senza una percorribilità per autoveicoli. Un terzo elemento ferroviario è stato aggiunto e aperto nel 1989. Attualmente il ponte può essere attraversato da treni regionali della S-Bahn e delle ferrovie tedesche Deutsche Bahn, accanto, su entrambi i lati nord e sud, da biciclette e pedoni. Caratteristiche Si tratta di un ponte ad arco a via inferiore con struttura in acciaio, lungo 409,19 m. Esso ha tre campate, lunghe rispettivamente 118,88 m, 167,75 m e 122,56 m. La larghezza complessiva del ponte è di 26,2 m. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla Hohenzollernbrücke Collegamenti esterni (DE) Hohenzollernbrücke, su structurae.de.
Hohenzollernbrücke

De Hohenzollernbrücke is een spoorbrug in de Duitse stad Keulen over de Rijn op Rkm 688,5. De tussen 1907 en 1911 gebouwde brug vormt met het Köln Hauptbahnhof een van de belangrijkste knooppunten van het Duitse en Europese spoornet. De naam van de brug verwijst naar het huis Hohenzollern, de dynastie van Pruisen en het Duitse Keizerrijk. Geschiedenis Op de plaats van de Hohenzollernbrücke werd in 1859 de Dombrücke, vernoemd naar de nabijgelegen Dom van Keulen, gebouwd. Deze brug kon aan het begin van de twintigste eeuw het toenemende verkeer niet meer aan en moest vervangen worden. Zodoende werd tussen 1907 en 1911 de Hohenzollernbrücke gebouwd. Deze brug zag er bijna hetzelfde uit als de huidige brug met drie grote bogen. Men vond echter dat de brug versierd moest worden met gebouwen die bij de Dom zouden passen. Er werden toegangsgebouwen met grote torens gebouwd en op de pijlers stonden eveneens wat kleinere torens. Daarnaast stonden er vier ruiterstandbeelden van Pruisische koningen en Duitse keizers uit het huis Hohenzollern op beide oevers bij de toegang van de brug. De ruiterstandbeelden van Frederik Willem IV, Wilhelm I, Frederik III en Wilhelm II zijn in tegenstelling tot de overige versieringen vandaag de dag nog steeds aanwezig. De brug liep tijdens bombardementen op Keulen in de Tweede Wereldoorlog nauwelijks beschadigingen op, maar toen Amerikaanse troepen de brug naderden, bliezen soldaten van de Wehrmacht de brug op 6 maart 1945 op. Na de oorlog werd tussen de overgebleven brugpijlers een noodbrug geplaatst. Men begon echter al snel met de herbouw van de brug en in 1959 was de nieuwbouw klaar. Galerij
Hohenzollernbrücke

Hohenzollernbrücke – most na Renie w Kolonii (Niemcy), na wysokości 688 kilometra biegu rzeki Ren. Most budowany był od 1907 do 1911 roku i zastąpił rozebrany w 1909 roku most Dombrücke. Most pierwotnie składał się z dwóch linii kolejowych i mostu drogowego. Po 1945 roku odbudowano tylko dwie linie kolejowe, które zostały później uzupełnione o trzecią. Do mostu zostały dobudowane chodniki i ścieżki rowerowe. Hohenzollernbrücke jest tuż obok kolońskiego głównego dworca jednym z najważniejszych węzłów komunikacyjnych w niemieckim i europejskim systemie kolei. Most jest integralną częścią krajobrazu miasta Kolonii. Bibliografia Daniel Arnold (Hg.), Ein Schloss in der Stadt, Callwey, München 2010, ISBN 978-3-7667-1873-0 (über die Liebesschlösser) Hermann Maertens: Die deutschen Bildsäulen-Denkmale des 19. Jahrhunderts. Stuttgart 1892, S. 59. Ulrich Naumann: „Zur innigeren Vereinigung. In: Eisenbahngeschichte 36 (Oktober/November 2009), S. 14–26. Ludwig Rotthowe: Kölner Merkwürdigkeiten. Spezialsignale. In: LOK MAGAZIN. GeraNova Zeitschriftenverlag, München 33.2002,248, S. 100–103. ISSN 0458-1822. Hans-Wolfgang Scharf: Eisenbahn Rheinbrücken in Deutschland. Freiburg 2003, S. 220–242. ISBN 3-88255-689-7.
Мост Хоенцолерн

Мост Хохенцолерн (нем. Hohenzollernbrücke) је мост који прелази реку Рајну у немачком граду Келну. Пресече Рајну на километру 688,5. Првобитно, мост је био и железнички и друмски мост. Међутим, након уништења 1945. године и накнадне реконструкције, био је доступан само за железнички и пешачки саобраћај. Познат је и као мост љубави. Дуг је 410 метара и сматра се једном од најважнијих грађевина града. Мост садржи око 10 хиљада катанаца. Историја Мост је изграђен између 1907. и 1911. године након рушења старог моста, моста Катедрале. Мост Катедрале није могао да издржи све већи саобраћај у Келну. Нови мост је добио име по кући Хоенцолерна, владара Пруске и немачких царева. Председник железничке дирекције Келна, Пол фон Брајтенбах, започео је планирање изградње и предао ово дело свом наследнику Рудолфу Шмиту 1906. године. Инжењер железнице Фриц Берман је предводио пројекат. Изградња је трајала од 1907. до 1911. године; Кајзер Вилхелм II га је свечано отворио 22. маја 1911. Састојао се од три суседна дела моста, сваки са по три лука од гвоздених решетки у уздужном правцу за смештај четири железничке пруге и пута. Иако је локација моста и железничке станице већ била контроверзна, Хоенцолернов мост је усвојио оријентацију претходног моста на централној осовини Келнске катедрале. Четири коњичке статуе пруских краљева и немачких царева из породице Хоенцолерн налазе се на свакој рампи. Мост Катедрале су већ красиле статуе Фридриха Вилхелма IV, Вилхелма I које је направио Фридрих Дрејк, које сада стоје на десној обали Рајне. Поред тога, вајар Луј Туајон направио је коњичке статуе Фридриха III и, током његовог живота, Вилхелма II, које су постављене на левој обали Рајне. Статуе симболизују доба пруске владавине у покрајини Рајни. Мост је био један од најважнијих мостова у Немачкој током Другог светског рата; чак ни свакодневни ваздушни напади нису га озбиљно оштетили. Дана 6. марта 1945. немачки војни инжењери дигли су мост у ваздух док су савезничке трупе започеле напад на град. Након што се Немачка предала 8. маја 1945. године, мост је поново пуштен у рад, али је убрзо почела озбиљна реконструкција. До 8. маја 1948. пешаци су поново могли да га користе. Уклоњене су јужне платформе за саобраћај тако да се мост састојао само од шест појединачних мостова, изграђених делимично у старом облику. Преживели портали и куле мостова нису поправљани и срушени су 1958. године. 1959. године. 1980-их мост је реновиран са два нова колосека. Сачуван је мали део старе путне рампе на страни Дојца, заједно са калдрмом и шинама. Остатак је уклоњен због изградње пројекта Келнтриангл и претворен у пешачку и бициклистичку стазу. Хоенцолернов мост сада редовно има преко 1.200 возова дневно. Укупна дужина Хоенцолерновог моста је 409.19 метара. Данас је познат као симбол спајања и љубави. Види још Списак мостова у Немачкој Референце
Hohenzollernbrücke

Hohenzollernbrücke är en bro över Rhen i Köln, som i sin första del byggdes som en kombinerad järnvägs- och vägbro med två järnvägsspår. Vid återuppbyggnaden efter andra världskriget byggdes två järnvägsbroar, vilka senare kompletterats med en tredje järnvägsbro. Sammanlagt finns sex järnvägsspår samt en fotgängar- och cykelväg. Hohenzollernbrücke är, tillsammans med den närbelägna Köln Hauptbahnhof, en av det tyska och det europeiska järnvägsnätets viktigaste knutpunkter. Bron trafikeras av ungefär 1.220 tåg per dag och är därmed den mest trafikerade järnvägsbron i Tyskland. På samma ställe uppfördes 1859 Dombrücke med två spår. Byggandet av en bro med högre kapacitet började 1907. Bron invigdes 1911. Den bestod ursprungligen av tre bredvidliggande broar med var och en tre stålfackverksspann i längdriktningen för att bära fyra järnvägsspår och en vägbana. Bron utsmyckades med portaler med torn, ritade av Franz Schwechten i nyromantisk stil. Fyra ryttarstatyer av preussiska kungar och en tysk kejsare ur Hohenzollernätten flankerade brons ramper. Under andra världskriget utsattes bron för bombangrepp, men klarade sig ganska bra. Den sprängdes sedan av den tyska armén i mars 1945, samtidigt som amerikanska trupper ryckte in i Kölns innerstad. Bron reparerades därefter nödtorftigt och kunde tas i visst bruk i maj 1948. Det mesta av återstående portal- och tornutsmyckning revs 1958. År 1959 var bron återuppbyggd, då med slopad motorfordonstrafik. En tredje parallellbro började byggas 1985 och blev klar 1989. Hohenzollernbrücke har en längd på 409 meter. Broarna har tillsammans en bredd på 29,5 meter. Bildgalleri Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från tyskspråkiga Wikipedia, Hohenzollernbrücke (Köln), 15 april 2018.
Warsteiner

Warsteiner (German pronunciation: [ˈvaːɐ̯ʃtaɪnɐ, ˈvaʁ-]) is a German beer brand. The beer is brewed in the Arnsberg Forest Nature Park outside of Warstein, North Rhine-Westphalia, Germany. Warsteiner has been owned by the Cramer family since 1753.Warsteiner is Germany's largest privately owned brewery; its best selling beer is Warsteiner Premium Verum. Warsteiner ranks fifth among Germany's best selling breweries. History According to Inc. magazine, "In 1753, the farmer Antonius Cramer from the town of Warstein, Germany [laid] the foundation for a German beer dynasty." The earliest mention of the brewing company is a tax record from 1753, when Antonius Cramer paid 1 thaler, 19 guilders on beer he brewed and sold himself. His son Johannes Vitus followed in his footsteps and brought the selling of home-brewed beer into his house, in the heart of Warstein. His company benefited from its central location. However, in 1802 a devastating fire left Warstein in ruins and ashes; the business of the Cramers fell victim to the flames. At the same time, they rebuilt their house as a guest accommodation and became through the establishment of the St. Pancras Church the centre of the town. The headquarters of the Warsteiner Brewery, the Domschänke, still stands today in the historic core of Warstein. Breweries in the Rhine valley were bombed during World War II, and the Warstein brewery sustained some damage. Beers All beers are brewed in strict accordance with the Bavarian Purity Law of 1516. Warsteiner Premium Verum Premium Verum, a pilsener style beer, is Warsteiner's flagship beer, and is exported to over 60 countries. The alcohol content is 4.8%. Warsteiner Premium Dunkel Premium Dunkel is Warsteiner's second most popular beer. Dunkel is a traditional style, dark beer with an alcohol content of 4.8%. Warsteiner Premium Fresh Warsteiner's only non-alcoholic beer, brewed exactly like the Premium Verum and then having the alcohol extracted. The beer contains 80 calories per 12 oz. bottle. König Ludwig Weissbier – Royal Bavarian Hefeweizen Royal Bavarian is a golden hefeweizen style beer. It is brewed with natural yeast and Bavarian ingredients, and has an alcohol content of 5.5%. Export and licensing Warsteiner has been exporting its beers internationally since the 1980s. Furthermore, Warsteiner founded and acquired shares in other international breweries like Isenbeck brewery in Argentina and breweries in Africa. All North American Warsteiner products are brewed, bottled, kegged and canned at the brewery in Warstein, Germany. In some international markets, Warsteiner and Koenig Ludwig beers are license brewed by Mahou-San Miguel Group. In the UK the beer is imported by James Clay & Sons. See also List of brewing companies in Germany References External links Warsteiner International Warsteiner USA
Warsteiner

Warsteiner Brauerei Haus Cramer KG, abreviado Warsteiner Brauerei (en español, "Cervecera Warsteiner") es una de las mayores cerveceras independientes de Alemania. Su cerveza más popular es Warsteiner. Historia En 1753 un agricultor de nombre Konrad Cramer pagó por primera vez el impuesto por la fabricación de cerveza. Warsteiner Brauerei Haus Cramer KG es desde entonces una empresa familiar, que ha pasado de generación en generación. Sin embargo, la expansión de la empresa no comenzaría hasta 1884 con la llegada del ferrocarril, lo que permitió a la empresa ampliar su radio de influencia. Con el descubrimiento de la fuente de agua natural Kaiserquelle, la cervecera se ha concentrado desde 1928 en la producción de pils. Con una capacidad de más de 100.000 hectolitros al año, la cervecera se convierte en los años 1960 en una de las mayores de Alemania. En 1984 alcanzó los 2 millones de hectolitros copando entonces el mercado alemán. Cervezas Warsteiner Premium : Verum Dunkel Alkoholfrei Radler Orange Lemon Cola König Ludwig (König Ludwig Schlossbrauerei Kaltenberg) : Hell Weißbier Dunkel Weissenburg Pilsener Herforder (Herforder Brauerei GmbH & Co. KG) : Pils Paderborner : Pilsener Gold Pilsener Export Alt Cola Radler Frankenheim (Brauerei Frankenheim) : Alt Blue Alkoholfrei Isenbeck (también en Camerún con SIAC) Premium Pils Expansión internacional La empresa alemana intenta desde hace años expandirse en el mercado africano. En Camerún adquirió la cervecera SIAC-Isenbeck para lo que expulsó a su director general y fundador en 2003. El caso se encuentra aún en un procedimiento judicial internacional de París. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una galería multimedia sobre Warsteiner. Warsteiner Warsteiner Brauerei
Warsteiner

La Warsteiner est une brasserie indépendante et une bière allemande. Histoire En l'an 1753, un agriculteur du nom de Konrad Cramer paie pour la première fois la taxe sur la bière. Warsteiner Brauerei Haus Cramer KG est ainsi une histoire de famille depuis des générations de brasseurs et qui se perpétue jusqu'à aujourd'hui. Mais le véritable essor ne date que de 1884 avec l'arrivée du chemin de fer qui sort la brasserie de son contexte local. Avec la découverte de la source Kaiserquelle, la brasserie basée à Warstein en Rhénanie-du-Nord-Westphalie, se concentre à partir de 1928 sur la production de Pils. Avec une capacité de brassage de plus de 100 000 hectolitres par an, Warsteiner se place dès 1960 parmi les plus grandes brasseries allemandes. Avec plus de 2 millions d'hectolitres produits en 1984, Warsteiner devient la troisième plus grande marque de bière allemande. Développement international Le brasseur allemand tente depuis plusieurs années de s'implanter durablement en Afrique. Au Cameroun, Warsteiner a pris possession de la brasserie SIAC-Isenbeck à la suite d'une série de procédures judiciaires et finalement en limogeant son fondateur et directeur général (2003). À partir de 2006, l'affaire est portée devant les juridictions internationales (Cour Internationale d'arbitrage, CCI de Paris). Bières Warsteiner Premium : Verum Dunkel Alkoholfrei Radler Orange Lemon Cola König Ludwig Hell Weißbier Dunkel Weissenburg Pilsener Herforder Pils Paderborner : Pilsener Gold Pilsener Export Alt Cola Radler Frankenheim (Brauerei Frankenheim) : Alt Blue Alkoholfrei Isenbeck (aussi au Cameroun avec SIAC) Premium Pils Notes et références Liens externes Warsteiner Warsteiner Brauerei Portail de la bière Portail de la Rhénanie-du-Nord-Westphalie
Warsteiner

De Warsteiner Brauerei (Warsteiner Brauerei Haus Cramer KG) (of kortweg: Warsteiner) is een brouwerij in het Duitse Warstein in het Sauerland. De brouwerij is in 1753 opgericht door de Zuid-Duitse familie Cramer. In 1927 werd bij de brouwerij een geschikte en zeer koude mineraalwaterbron ontdekt, die sindsdien voor de productie van het bier gebruikt wordt. In 1986 deed Warsteiner, op kleine schaal, zijn intrede in de Nederlandse horeca. De brouwerij behoort sinds 2013 tot de top 40 van grootste brouwerijen in de wereld. De brouwerij bereikte haar tot dusverre grootste omzet in 1994. Daarna leed het bedrijf omzetverlies door hardnekkige, maar onbewezen geruchten, dat de brouwerij connecties zou hebben met de Scientology Kerk. In 2013 - 2014 was er een milieuschandaal: in en om de brouwerij zou zich met legionellabacteriën vervuild afvalwater bevinden. Warsteiner investeerde daarna meer dan € 5 miljoen in nieuwe, extra hygiënische afvalwaterleidingen om herhaling hiervan te voorkomen. De brouwerij ligt ongeveer 2,5 km ten zuiden van het stadje Warstein en heeft een eigen goederenspoorlijn met rangeerstation. Het bedrijf is op werkdagen voor publiek te bezichtigen. Assortiment Premium Warsteiner Premium Warsteiner Premium Herb Warsteiner Premium Herb Alkoholfrei Warsteiner Premium Alkoholfrei (wordt in Italië en in het Verenigd Koninkrijk verkocht als Premium Fresh) Warsteiner Premium Dunkel (alleen in de VS) Warsteiner Premium Lemon Warsteiner Premium Cola Radler Warsteiner Radler Alkoholfrei Warsteiner Radler Zitrone Overig Warsteiner Edition Oktoberfest (alleen in de VS) Herforder Pils en Herforder Export (bij de dochteronderneming Herforder Brauerei te Hiddenhausen-Sundern). Overwogen wordt (2018), om dit merk af te stoten. Zie ook Lijst van biermerken Externe link Website van Warsteiner
Cervejaria Warsteiner

A Cervejaria Warsteiner (em alemão: Warsteiner Brauerei Haus Cramer KG) é uma cervejaria privada em Warstein, Alemanha, fundada em 1753. Em 2015 foi a sétima maior produtora de cerveja da Alemanha, com uma produção de 3,45 milhões de hectolitros no ano referenciado. História A história da Cervejaria Warsteiner começa em 1753, na cidade de mesmo nome. No início era uma simples fábrica local de cerveja artesanal, que então evoluiu para uma produtora de importância regional, e se tornou uma das maiores fábricas de cerveja em propriedade privada. Hoje é considerada uma das mais modernas instalações do ramo, produzindo não somente quantidade de cervejas especiais, mas principalmente qualidade, classificada como exemplar mundialmente. Ver também Cerveja na Alemanha Referências Bibliografia Tanja Bessler-Worbs/Klaus Pradler: Entdeckungen. Dokumente aus firmengeschichtlichen Sammlungen des südöstlichen Westfalen. Arnsberg, 2001. p. 176. Ligações externas Página oficial da Cervejaria Warsteiner Página oficial do Grupo Warsteiner
Warsteiner

Варштайнер — пиво, яке варять у місті Арнсберг, в природному парку поза межами Варштайна, Німеччина. Варштайнер належить сім'ї Крамер з 1753 року. Варштайнер — це найбільша приватна пивоварня; їх найпопулярніше пиво — Варштайнер Преміум Верум. Катаріна Крамер (* 1978) є власницею компанії Warsteiner.. Варштайнер займає 4 місце серед найкращих пивоварень Німеччини. Він спонсорує конкурентоспроможні польоти на повітряній кулі в Німеччині. Історія Найраніша відомість про пивоварню датується податковим записом 1753 року, коли Антоній Креймер сплатив 1 талер 19 грошів за пиво, яке сам варив і продавав. Його син, Йоганнес Вітус, продовжив справу і почав продаж домашнього пива прямо зі свого будинку, розташованого в серці Варштейна. Центральне місцерозташування сприяло процвітанню компанії. Проте в 1802 році руйнівна пожежа знищила Варштейн, перетворивши його на руїни та попіл, і бізнес Креймерів не уникнув згуби вогню. Водночас, вони перебудували свій будинок у гостьовий заклад і, завдяки зведенню церкви святого Панкраса, стали центром міського життя. Штаб-квартира пивоварні Warsteiner, Domschänke, і досі знаходиться в історичному центрі Варштейна. Пивоварні Рейнської долини зазнали бомбардувань під час Другої світової війни, і пивоварня Warsteiner також отримала певні пошкодження. Примітки
Servicio Alemán de Intercambio Académico

El Servicio Alemán de Intercambio Académico (en alemán: Deutscher Akademischer Austauschdienst), también conocido por su acrónimo en alemán «DAAD», es el organismo nacional alemán dedicado a promover el intercambio académico entre universidades alemanas con universidades de otros países. Creado en 1925, fue disuelto en 1945 y refundado en 1950. Su oficina central está ubicada en Bonn, Alemania. El organismo ofrece becas basadas en mérito a estudiantes universitarios y científicos, a través de convenios con distintas universidades del mundo. En 2021, las actividades del DAAD en Bielorrusia fueron suspendidas a petición de las autoridades bielorrusas.​ Referencias Enlaces externos Sitio oficial (en alemán) Sitio para Argentina Sitio para Chile Sitio para Colombia
Deutscher Akademischer Austauschdienst

Le DAAD (Deutscher Akademischer Austauschdienst, Office allemand d'échanges universitaires) est une association de droit privé dont les membres sont les établissements d'enseignement supérieur allemands ainsi que les représentants de leurs étudiants. Il a pour mission de promouvoir la coopération universitaire entre l'Allemagne et l'étranger grâce, en particulier, à des échanges d'étudiants, de chercheurs et d'enseignants. Une autre section du DAAD est réservée exclusivement aux artistes de toutes les nationalités et de nombreuses disciplines (littérature, musique classique, arts visuels, etc.), et fait l'objet, tous les ans, d'un concours international en vue d'accueillir pour des périodes allant de six mois à un an de jeunes artistes sélectionnés sur dossier. Parmi les lauréats les plus connus on trouve l'écrivain et cinéaste Jean-Philippe Toussaint, le compositeur Allain Gaussin, la chanteuse lyrique égyptienne Névine Allouba, l'artiste plasticienne Alicja Kwade, les écrivains Gao Xingjian, Michel Butor, Mario Vargas Llosa... Liens externes (de + en + es) Site officiel Ressource relative aux organisations : Registre de transparence de l'UE Ressource relative à la recherche : CrossRef (fr) Site de l'antenne à Paris (France) (de + en) Site du DAAD de Berlin Portail de l’éducation