NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Стадион Норт Харбор

Стадион Норт Харбор (енгл. North Harbour Stadium), познат из спонзорских разлога и као КБЕ стадион (енгл. QBE Stadium) је стадион који се налази у Норт Шору, на Новом Зеланду. Стадион Норт Харбор има капацитет 25.000 седећих места. Поједине мечеве у супер рагбију на овом стадиону играју Блузси. У прошлости је на овом стадиону играла и рагби 13 репрезентација Новог Зеланда. На овом стадиону игра Норт Харбор рагби, екипа која се такмичи у ИТМ Купу. Спољашње везе Званични веб-сајт Стадион Норт Харбор на сајту austadiums.com
Chetwode Islands

Die Chetwode Islands sind eine Inselgruppe im Norden der Südinsel von Neuseeland. Namensherkunft Die Inselgruppe wurde nach Leutnant Chetwode, dem Kommandanten der Pelorus, benannt, der als erster Europäer das Gebiet erkundet hat. Geographie Die Inselgruppe, die aus den drei Inseln: Nukuwaiata Island – 187 ha, Te Kakaho Island – 86 ha, The Haystack (Motureka) – 0,35 ha, sowie mehr als ein Dutzend aus dem Meer ragenden kleinen Felseninseln besteht, befindet sich in der Cook Strait, rund 2 km vor dem Eingang zum Pelorus Sound / Te Hoiere, der sich hier auf eine Breit von rund 4,9 km öffnet. Die Hauptinsel, Nukuwaiata Island erstreckt sich über knapp 3,6 km in Südwest-Nordost-Richtung und mist an der breitesten Stelle gut 1,1 km, wobei ihre drei Erhebungen über die Insel verteilt im Westteil eine Höhe von 247 m, im Mittelteil von 155 m und ist östlichen Teil von 235 m aufweisen. Die kleinere Insel Te Kakahi Island folgt Nukuwaiata Island im Ostnordosten und erstreckt sich in Nord-Süd-Richtung über rund 1,8 km. Ihre breiteste Stelle weist eine Entfernung von rund 875 m auf. Ihre beiden Erhebungen im Norden und im Süden kommen auf jeweils 179 m und 169 m. Geschichte Für den Māori-Stamm der Ngāti Kuia war die Insel ein beliebtes Jagdgebiet, in dem sie auf den Dunklen Sturmtaucher jagen konnten. 1856 erwarb die Krone in einem umstrittenen Verkauf das Eigentumsrecht an den Inseln. In Folge wurden sie eine Zeit lang landwirtschaftlich genutzt, bis im Jahr 1904 die Insel Nukuwaiata unter Naturschutz gestellt wurde. Im Oktober 2010 unterzeichnen die Ngāti Kuia eine Art Siedlungsurkunde, die ihnen den Besitz an der Insel zurückgaben und sie gleichzeitig zu Verwaltern und Pflegern der Insel machten. Flora und Fauna Nukuwaiata Island und Te Kakahi Island sind bewaldet und mit Buschland versehen und frei von Raubtieren. Ratten und eingeführte Weka wurden 1993 durch das Department of Conservation auf den Inseln eliminiert. Dadurch konnten sich vorhandene einheimische Reptilienarten und eine Reihe von Vogelarten entwickeln, wie als Beispiel der South Island Robin, der zu deutsch Langbeinschnäpper genannt wird, der Kākāriki, der in Deutschland den Namen Ziegensittich bekam und dem Kārearea, der hier die Bezeichnung Maorifalke bekam. Verschiedene wirbellose Tiere, darunter die Tree wētā, sind ebenfalls zu finden. Im Jahr 2004 wurden zudem 40 vom Aussterben bedrohte Hamilton-Frösche von Stephens Island nach Nukuwaiata Island umgesiedelt. An Pflanzen sind die Südseemyrte (Manuka) und Bäume wie, Pseudopanax arboreus, Olearia traversiorum, Melicytus ramiflorus und Olearia paniculata zu finden. Weblinks Einzelnachweise
Chetwode Islands

The Chetwode Islands are a group of islands near the Marlborough Sounds along the northern coast of the South Island of New Zealand. The group consists of Nukuwaiata Island (to the southwest), rising to 247 m (810 ft), and Te Kakaho Island (highest elevation 179 m (587 ft)) to the northeast. The remaining islets are tiny in comparison. All 324 ha (800 acres) of the Chetwode Islands are a nature reserve. The islands are named after Lieutenant Chetwode, acting commander of the Cruizer-class brig-sloop, HMS Pelorus in 1838. See also Islands of New Zealand List of islands Desert island References External links Nukuwaiata / Inner Chetwode Island – 1936 and 2011 – In the footsteps of Edgar Stead Nukuwaiata (Inner Chetwode Island) birds and lizards
Chisnallwood Intermediate

Chisnallwood Intermediate is the main Intermediate school in the eastern suburbs of Christchurch, New Zealand. The school had a student roll of 833 students in 2008, which had shrunk to 631 by 2016. The school was recommended for closure or merger in the 2013 Christchurch school review commissioned by Education Minister Hekia Parata, but was spared. References External links Official website
Christ's College (Christchurch)

Le Christ's College est une école secondaire anglicane indépendante pour garçons, en externat et en internat, située dans le centre-ville de Christchurch, en Nouvelle-Zélande. Fondé en 1850 par le révérend Henry Jacobs à Lyttelton en tant qu'école pour les premiers colons, l'établissement est la plus ancienne école indépendante du pays. Il accueille actuellement 647 élèves de la troisième à la terminale. Le Christ's College est un membre international de la Headmasters' and Headmistresses' Conference (en) (HMC), qui représente les directeurs des principales écoles indépendantes d'Irlande et du Royaume-Uni et des écoles internationales, principalement du Commonwealth. Le Christ's College est l'une des trois seules écoles membres en Nouvelle-Zélande. Références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Christ's College, Christchurch » (voir la liste des auteurs). Bibliographie (en) Barry Gustafson, The First 50 Years : A History of the New Zealand National Party, Auckland, Reed Methuen, 1986 (ISBN 0-474-00177-6) (en) Henry Sewell, The Journal of Henry Sewell 1853–7 : Volume I, Christchurch, Whitcoulls Publishers, 1980 (ISBN 0-7233-0624-9) (en) Henry Wigram, The Story of Christchurch, New Zealand, Christchurch, Lyttelton Times, 1916 (lire en ligne) Portail de l’éducation Portail de la Nouvelle-Zélande
Christ's College Big School

Christ's College Big School is a building of Christ's College in Christchurch, New Zealand. It is registered as a Category I heritage building with Heritage New Zealand. History Even before the first settlers came out to Canterbury on the First Four Ships, James FitzGerald had designed what became known as Big School in 1850 back in England as part of the settlement planned by the Canterbury Association. The Canterbury Provincial Council, of which FitzGerald had been the first Superintendent (1853–1857), voted £1,000 for the construction of Big School. The building was constructed in 1863 and was the school's first stone building. It is the only building known to have been designed by FitzGerald. The building was remodelled in 1970 by Miles Warren, an old boy of the school. It is the oldest building in the school complex. It is the oldest educational building in New Zealand in continuous use. Until 1989, the building was still largely in its original condition, when it was extended towards the west by five gabled wings. Sir Miles was the architect again and he won awards for the extension. The view from the school's quadrangle remained the same. The building is used by the school as a library. Heritage registration The building was registered as a heritage building by the New Zealand Historic Places Trust on 7 April 1983 with registration number 48 classified as A. With the change of the classification system, the building later became a Category I listing. Architecture The design of the building is relatively simple. Prior to the 1989 extension, the plan was a rectangle. From the quadrangle, the viewer sees solid buttresses, rows of lancet windows and a steeply pitched roof. The roof pitch allowed for the heavy snow falls that the Canterbury Association wrongly expected in Canterbury. The pattern in the roof tiles is believed to have been added in 1896. While in use as a school, the interior was gloomy, according to a 21st-century source, as the windows were whitewashed. See also List of historic places in Christchurch References
Christ's College Chapel

Christ's College Chapel is part of Christ's College, Christchurch. Description The chapel was designed by Robert Speechly and was built in 1867. Its simple style was in harmony with Christ's College Big School, which is four years older. The chapel was extended in 1884 to a design by Benjamin Mountfort, who added transepts and a chancel; an earlier design by William Armson was rejected. In 1888, a Mountfort-designed organ chamber was added. The chapel more than doubled in size in 1955 based on a design by Paul Pascoe, who did not interfere with the Gothic Revival appearance of the school's quadrangle. A two-light window designed by English artist John Piper and manufactured by Patrick Reyntiens commemorates Ernest Courtenay Crosse, former Chaplain and Headmaster of Christ's College, donated by his widow Mrs Joyce Cross. It was installed in 1968. Piper's only work in New Zealand, it depicts the Tree of Life in the left light and the River of Life on the right, both shown in semi-abstract forms of red and light blue set against a turquoise and purple background. Damaged in the 2010 Canterbury earthquake, the window was repaired and reinstalled in 2018. The chapel was used for the funeral service for Christchurch architect Peter Beaven in June 2012. The chapel was registered as a heritage building by the New Zealand Historic Places Trust on 27 June 1985 with registration number 3277 classified as A. With the change of the classification system, the building later became a Category I listing. See also List of oldest buildings in Christchurch List of historic places in Christchurch References
Christ Church, Taita

Christ Church is a heritage-listed Anglican church located in Taitā, Lower Hutt in the Wellington region of New Zealand. The church is the oldest surviving church in the Wellington region. History The church is built on land donated by Algernon Grey Tollemache. Sidney Hirst, a Yorkshire-born carpenter, constructed the building, completing it in late 1853. The timber was donated by John Ings Daysh. The timber church has significant technical interest in that the method of its original construction did not require nails. In the 1950s, efforts to protect the church played a role in the establishment of the New Zealand Historic Places Trust. An arsonist destroyed about a third of the interior of the building in 1989, but it has since been restored from photos and architectural drawings. References External links Media related to Christ Church, Taita at Wikimedia Commons Official website Christ Church, Taita at Find a Grave
Katedra Kościoła Chrystusowego w Nelson

Katedra Kościoła Chrystusowego (ang. Christ Church Cathedral) – anglikańska świątynia znajdująca się w nowozelandzkim mieście Nelson. Historia Pierwsze nabożeństwo na wzgórzu, na którym wznosi się świątynia, odprawiono 1 lutego 1842. Po sześciu tygodniach miejsce modlitwy przeniesiono do baraków należących do New Zealand Company. W 1842 miejscowość odwiedził bp George Selwyn, który przekazał wiernym namiot do sprawowania nabożeństw. W 1843 roku po zabiciu przez Maorysów kilku osadników wzgórze ufortyfikowano – otoczono je fosą i wałami. Po kilku latach przestano obawiać się zagrożenia, a wzgórze zostało wykupione przez bpa Selwyna. Fortyfikacje rozebrano, a w 1851 konsekrowano tu drewniany kościół. Budynek przebudowano i powiększono w 1859 i ponownie w 1866 roku. 16 lutego 1887 kościół konsekrowano po kolejnej rozbudowie. W tym samym roku, po petycji wysłanej przez mieszkańców do królowej Wiktorii, świątynię wyniesiono do godności katedry. W 1893 iglica wieży została zniszczona podczas trzęsienia ziemi, a uszkodzoną wieżę rozebrano w roku 1921. Jeszcze w tym samym roku kościół został zniszczony przez pożar. W 1925 grożący zawaleniem budynek rozebrano. W sierpniu 1925 gubernator generalny Charles Fergusson wmurował kamień węgielny pod odbudowę katedry. Frank Peck sporządził projekt w stylu neogotyku angielskiego. Wskutek przejścia trzęsienia ziemi w Murchison oraz wybuchu wielkiego kryzysu znacznie wzrosły koszty budowy. Z tego powodu w 1932 roku prace wstrzymano, świątynię przykryto prowizorycznym dachem oraz wstawiono do niej ołtarz główny ze starszego kościoła. W 1954 podjęto decyzję o wznowieniu budowy w znacznie uproszczonej formie. Prace ukończono w roku 1967, a konsekracja miała miejsce 14 kwietnia 1972. W 1984 wnętrze przebudowano wg projektu Milesa Warrena. Architektura i wyposażenie Świątynia łączy cechy neogotyku oraz modernizmu. Do kościoła prowadzą tzw. schody kościelne, zwane również schodami Cawthrona, otwarte 20 września 1912 i zadedykowane lokalnemu przedsiębiorcy Thomasowi Cawthronowi. Wnętrze świątyni zdobią m.in. trzy chorągwie z bitwy o Gallipoli oraz liczne tablice pamiątkowe. Organy zostały wykonane w Londynie w roku 1872, ich przebudowy miały miejsce w latach 1932, 1970 i 1993. Mają trzy manuały, pedał i 2481 piszczałek. Dzwony kościoła napędzane za pomocą mechanizmu Ellacombe. Galeria Przypisy
Christchurch Art Gallery

The Christchurch Art Gallery (Māori: Te Puna o Waiwhetū) is the public art gallery of the city of Christchurch, New Zealand. It has its own substantial art collection and also presents a programme of New Zealand and international exhibitions. It is funded by Christchurch City Council. The gallery opened on 10 May 2003, replacing the city's previous public art gallery, the Robert McDougall Art Gallery, which had opened in 1932. History The previous public art gallery, the Robert McDougall Art Gallery, opened on 16 June 1932 and closed on 16 June 2002. It was located in the Christchurch Botanic Gardens, adjacent to Canterbury Museum, where the building still stands unused, as of 2019. Christchurch City Council committed funds to buying land for a new gallery in 1995 and purchased the Christchurch Art Gallery site in 1996. A competition to design the new gallery was launched in 1998. In 2022, writer, researcher and lecturer with Tahitian heritage, Karen Stevenson, gifted 77 works by 32 artists from her private collection to Christchurch Art Gallery. Artists includes Fatu Feu'u, Mahiriki Tangaroa, Michel Tuffery and Niki Hastings-McFall. Majority of the artworks are Pacific art. The building The gallery's building was designed by the Buchan Group. The gallery's forecourt has a large sculpture, Reason for Voyaging, which was the result of a collaboration between the sculptor Graham Bennett and the architect David Cole. The building was used as Civil Defence headquarters for Christchurch following the 2010 Canterbury earthquake, and again after the February 2011 Christchurch earthquake. The gallery was designed to deal with seismic events. The gallery's foundation, a concrete raft slab that sits on the surface of the ground, evenly distributes earthquake forces. However, it sustained some damage during the earthquake. The gallery building was used as a Civil Defence headquarters for seven months after the 2011 Christchurch earthquake, and did not reopen until 19 December 2015 due to the need for extensive refurbishments and improvements. Directors Although the Robert McDougall Art Gallery opened in 1932, the first paid director, William Baverstock, was appointed in 1960 (he had previously served as honorary curator from 1949). 1960–1969: William Baverstock (1893–1975) 1969–1979: Brian Muir (1943–1989) 1979–1981: T. L. Rodney Wilson (1945–2013) 1981–1995: John Coley 1995–2006: Tony Preston 2006–2018: Jenny Harper (b. 1950) 2018–present: Blair Jackson Gallery References External links Christchurch Art Gallery Illustrated catalogue of the Robert McDougall Art Gallery, Whitcombe & Tombs, 1933. The Robert McDougall Art Gallery 1932–1982
Galerie d'art de Christchurch

La Galerie d'art de Christchurch Te Puna o Waiwhetū, plus communément appelée Galerie d'art de Christchurch, est la galerie d'art publique de la ville de Christchurch, en Nouvelle-Zélande. Elle possède une importante collection d'art et propose également une programmation d'expositions néo-zélandaises et internationales. Elle est financée par le conseil municipal de Christchurch. La galerie a ouvert ses portes le 10 mai 2003, remplaçant ainsi l'ancienne galerie d'art publique de la ville, la Robert McDougall Art Gallery, inaugurée en 1932. Collections Références Liens externes (en) Site officiel Ressource relative aux beaux-arts : Te Papa Tongarewa Portail des musées Portail des arts Portail de la Nouvelle-Zélande
Christchurch Art Gallery

La Christchurch Art Gallery, chiamata ufficialmente Christchurch Art Gallery Te Puna o Waiwhetū, è una galleria d'arte situata a Christchurch in Nuova Zelanda. È stata finanziata dal consiglio comunale di Christchurch. La galleria fu aperta il 10 maggio 2003, in sostituzione della precedente galleria d'arte pubblica della città, la Robert McDougall Art Gallery, che era stata aperta nel 1932 e chiusa il 16 giugno 2002, e si trovava nei Christchurch Botanic Gardens vicino al Canterbury Museum. L'edificio è stato progettato dal gruppo Buchan ed è stato utilizzato come quartier generale della Protezione civile di Christchurch in seguito al terremoto di Canterbury del 2010 e di nuovo dopo il terremoto di Christchurch del febbraio 2011. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Christchurch Art Gallery Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su christchurchartgallery.org.nz. (EN) Christchurch Art Gallery, su setlist.fm.
Casino de Christchurch

El Casino de Christchurch​ (en inglés: Christchurch Casino) es un establecimiento situado en Christchurch, Nueva Zelanda que ofrece juegos de casino. Los 43.998 metros cuadrados (4,087.5 m²) de la estructura fueron el primer casino, cuando se inauguró en 1994. El casino opera quinientas máquinas tragamonedas y treinta y cuatro juegos de mesa. La propiedad cuenta con tres restaurantes y dos bares. La entrada está restringida a los clientes por encima de la edad de 20 años. El 29 de junio de 2004, Sky City Entertainment Group anunció que había resuelto la adquisición de Aspinall (NZ) Limited, que tenía una participación de 40,5% en Christchurch Casinos Limited. El precio de compra fue de NZ $ 93.750.000 (sobre una base libre de deuda). El acuerdo marcó el final de una era para Aspinall. Véase también Casino Apache Nugget Casino Arizona Casino Boomtown Nueva Orleans Casino de Campione Referencias
Christchurch Boys’ High School

Die Christchurch Boys’ High School (CBHS) ist eine weiterführende Schule für Jungen in Christchurch, Neuseeland. Die Schule ist eine sogenannte Secondary School mit den Jahrgangsstufen von neun bis dreizehn und zählt mit zu den ältesten Schulen ihrer Art in Neuseeland. Geschichte Die Christchurch Boys’ High School wurde 1881 gegründet und teilte sich den Standort an der Worcester Street zunächst mit der Christchurch Girls’ High School und dem Canterbury College. 1926 war aus Platzmangel ein Umzug fällig und so zog die Schule an die 71 Straven Road im Stadtteil Riccarton, wo sie sich heute noch befindet. In den Jahren 1915 bis 1916 wurde das Adams House errichtet, das Schülern eine Unterkunft bietet, die aus entfernteren Gegenden von Neuseeland zur Christchurch Boys’ High School zum Lernen kommen, oder aus dem Ausland. Das Haus bietet Platz für 135 Schüler. Die Schule heute Die Schule unterrichtet im Schnitt rund 1400 Schülerinnen pro Jahr, aufgeteilt in sechs Jahrgangsstufen von 9 bis 13, die die Altersklassen von 13 bis 18 Jahre abdecken. Der Anteil von Schülern, die europäisch-stämmig sind, lag im Jahr 2025 bei ungefähr 75,4 % und die, die Māori-stämmig sind, bei rund 12,6 %. Rund 3,9 % der Schüler kamen aus Übersee und gelten als internationale Schüler. Weblinks Einzelnachweise
Міська рада Крайстчерча

Міська рада Крайстчерча (англ. Christchurch City Council) — є органом місцевого самоврядування Крайстчерча в Новій Зеландії. Це територіальний орган влади, обраний представляти 392,100 жителів Крайстчерча. З жовтня 2013 року мером Крайстчерча є Ліан Далзіл, яка змінила на цій посаді Боба Паркера. Рада наразі складається з 16 радників, обраних із шістнадцяти округів, і очолює її міський голова, який обирається на повну посаду шляхом виборів. Кількість обраних членів і межі приходу змінилися до виборів 2016 року. Історія В результаті реформ місцевого самоврядування 1989 року 1 листопада 1989 року міська рада Крайстчерча взяла на себе функції колишньої міської ради Крайстчерча, ради округу Хіткот, ради району Ріккартон. 6 березня 2006 року окружна рада півострова Бенкс об'єдналася з міською радою Крайстчерча. Радник Яні Йохансон з 2010 року проводив кампанію для трансляції засідань ради в прямому ефірі для більшої прозорості. Хоча технологію було встановлено задовго до місцевих виборів у 2013 році, її почали використовувати лише після зміни мера. Вибори Рада обирається кожні три роки з використанням мажоритарної системи голосування. Голосування проводиться поштою. На останніх виборах у 2016 році явка склала 38,3 % проти 42,9 % і 52,2 % у 2013 і 2010 роках відповідно. До місцевих виборів 2004 року в Крайстчерчі було 24 члени ради. На тих виборах кількість радників зменшилася вдвічі до 12 . Для цілей виборів Крайстчерч був розділений на шість округів з 2004 року та сім округів після об'єднання з півостровом Бенкс у 2006 році. Кожна шість столичних округів обрала по два радники, а решта радників було обрано від малонаселеного району півострова Бенкс. За результатами перевірки представництва комісії місцевого самоврядування у 2016 році було 16 округів, у кожному районі обрано по одному депутату. Члени ради 2019–тепер Склад ради на 2019—2022 роки: Організаційне забезпечення Управління містом Крайстчерч здійснюється великою командою співробітників Ради. Дійсно, у повсякденному вживанні термін "рада " розширюється, щоб охоплювати не лише мера та радників, а й всю місцеву державну службу. Професійним керівником державної служби є голова виконавчої влади, який призначається Радою за контрактом на строк до п'яти років. Виконавчому директору допомагають вісім генеральних менеджерів, кожен зі своїм власним портфелем. Примітки Посилання Веб-сайт міської ради Крайстчерча
Christchurch East School

Christchurch East School, initially referred to as East Christchurch School, is located in the central city of Christchurch, New Zealand. History The Canterbury Provincial Council passed The Education Ordinance 1873 in June of that year to consolidate law relating to public education. As a consequence, the Christchurch East School district was formed with the purpose of forming several new schools, and the committee held its first meeting on 13 August 1873. The committee approved plans for a school to be built in Gloucester Street on 15 December 1873; this school was named East Christchurch School. From 1875 to 1878, Henry Hill was its headmaster, and his wife Emily Hill was head of the infants' department. The school had its centennial celebrations from 5 to 7 October 1973. Avonside School became part of this school at some point. In March 2009, education minister Anne Tolley announced $41 million for school buildings, distributed to 81 schools around the country through the first allocation of property funding under the government's recently announced infrastructure package to address lack of space or need for new school buildings. Christchurch East School is one of the recipients. The school was considered likely to be damaged in the February 2011 Christchurch earthquake, but it escaped major damage. Notable alumni Elizabeth Herriott, botanist and first woman lecturer at Canterbury College Henry James Nicholas, recipient of the Victoria Cross Ada Wells, suffragette (attended Avonside School) See also List of schools in Canterbury, New Zealand References