NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Northland Peninsula

The Northland Peninsula, also known as the North Auckland Peninsula, is in the northern part of the North Island of New Zealand. It is joined to the rest of the island by the Auckland isthmus, a narrow piece of land between the Waitematā Harbour and the Manukau Harbour in the middle of the Auckland metropolitan area. The peninsula is not conterminous with the local government area of Northland Region, which occupies the northern 80% of the peninsula, as the southern section is administratively part of the Auckland Region. Geology The peninsula formed as an island 22 million years ago, when it was uplifted by interaction between the Pacific Plate and Australian Plate. Between 25 and 22 million years ago, Northland and the East Cape were adjacent, with the East Cape moving south-east due to tectonic forces. Much of Northland is an allochthon, a large block of land formed elsewhere and moved to its current position. When Northland was uplifted, the sea floor over the central Auckland Region was pushed down to depths of 2,000 to 3,000 metres. The Waitemata Group sedimentary rock found in the Northland and Auckland regions is material that was eroded from the Northland island and deposited on the deep sea floor. Geography The peninsula stretches northwest for about 330 kilometres from the Auckland isthmus (or Tamaki isthmus), reaching a maximum width of 85 kilometres. It has a convoluted coastline, with many smaller peninsulas branching off it. The northernmost 100 kilometres of the Northland Peninsula forms the Aupōuri Peninsula – a peninsula on a peninsula – narrowing to only some 10 kilometres in width. At its northern end, the Aupōuri Peninsula includes a number of capes: Cape Maria van Diemen, Cape Reinga / Te Rerenga Wairua, North Cape / Otou, and the Hikurua / de Surville Cliffs, the northernmost point, at latitude 34° 23' 47" South. The Kaipara Harbour, part way along the peninsula's western (Tasman Sea) shore, is one of the largest harbours in the world, stretching some 65 kilometres from north to south. Further north is the smaller Hokianga harbour, which has historic and cultural significance, especially to the Māori people. On the eastern coast, another historically significant site is Waitangi and the surrounding Bay of Islands. This was a major settlement area in early colonial New Zealand, and was the site of the first signing (February 1840) of the Treaty of Waitangi, which is seen in the national mythos as the founding document of New Zealand's nationhood. The largest settlement on the peninsula (other than parts of the Auckland conurbation) is Whangārei, on a harbour opening on the Pacific Ocean close to the peninsula's widest point. References
Península de Northland

La península de Northland se encuentra en el extremo septentrional de la isla Norte de Nueva Zelanda, siendo el lugar más boreal del país (latitud 34° 23' 47" Sur). Está unido al resto de la isla por el istmo de Auckland, situado entre los puertos de Waitematā y Manukau en el área metropolitana de Auckland, la segunda ciudad neozelandesa en importancia. Aunque se denomine igual, la península no comparte los mismos límites de la región de Northland, que ocupa el 80 % del territorio peninsular. La sección del sur restante forma administrativamente parte de la región de Auckland. La península se prolonga 330 km al noroeste istmo de Auckland (en maorí Tāmaki) con un ancho máximo de 85 km.​​​ Su línea de costa es más sinuosa al norte y llana en el sur. En la punta de la península de Northland se encuentra a su vez la península de Aupouri, de 100km de largo y máximo 10km de ancho. En el extremo septentrional de la península de Aupouri existen varios cabos: el cabo Maria van Diemen, el cabo Reinga, el Cabo Del Norte y los acantilados de Surville. El estuario de Kaipara, situado en la vertiente meridional de la península (mar de Tasmania) es uno de los puertos naturales más grandes del mundo, extendiéndose algunos 670 km². Más al norte se encuentra Hokianga, el cual tiene una importancia histórica y cultural para los maoríes. Otro sitio significativo es Waitangi, donde se firmó el Tratado de Waitangi, mediante el cual Nueva Zelanda pasó a ser una colonia británica. La mayor población de la península (aparte de Auckland) es Whangarei, un puerto al océano Pacífico. Véase también Región de Auckland Región de Northland Referencias
Péninsule de Northland

La péninsule de Northland ou péninsule de North Auckland est une des plus grandes péninsules de la Nouvelle-Zélande. Elle constitue la partie Nord-Ouest de l'île du Nord à laquelle elle est rattachée par l'isthme d'Auckland formant la partie centrale de la ville sur lequel elle s'est développée. Géographie La péninsule de Northland s'avance dans l'océan Pacifique Sud et est entourée par la mer de Tasman à l'ouest et le golfe de Hauraki qui le sépare de la péninsule de Coromandel à l'est. Le relief de la péninsule est relativement bas et formé de collines peu élevées. Les côtes sont échancrées de grandes baies comme celle de Whangaroa Harbour, Whangarei Harbour, Waitemata Harbour, Manakau Harbour, Kaipara Harbour, Islands Bay ou encore la baie de Doubtless. La limite Sud de la péninsule n'est pas évidente à déterminer car il existe plusieurs isthmes. Le plus étroit est celui d'Ōtāhuhu où une partie du golfe de Hauraki est distant de seulement 1 200 mètres de Manakau Harbour. En considérant cette partie de l'isthme d'Auckland comme étant la limite Sud de la péninsule, ce qui inclut la majeure partie de l'agglomération d'Auckland dans la péninsule de Northland, celle-ci fait alors 285 kilomètres de longueur pour une largeur maximale de 85 kilomètres. La péninsule de Northland possède d'autres petites péninsules dont celle d'Aupouri qui constitue son extrémité Nord et qui se termine par le cap Reinga. La majeure partie de la péninsule (80 %) fait partie de la région de Northland et le reste est inclus dans la région d'Auckland. Histoire Population et infrastructures La péninsule de Northland est une des régions les plus peuplées de Nouvelle-Zélande, notamment parce qu'elle contient la plus grande partie de l'agglomération d'Auckland qui est la ville la plus peuplée du pays. Référence (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « North Auckland Peninsula » (voir la liste des auteurs). Liens externes Portail du monde maritime Portail de la Nouvelle-Zélande
Northland-félsziget

A Northland-félsziget, vagy másik korábban ismert nevén a North Auckland-félsziget Új-Zéland Északi-szigetének legészakabbi félszigete, mely a sziget többi részéhez Auckland városán keresztül áll összeköttetésben, a Waitemata-kikötő és a Manukau-kikötő közötti keskeny részen, az Auckland Metropolitan Area területén. A félsziget 80%-a a Northland régió területén fekszik, déli része az Auckland régió részét képezi. A félsziget északi irányban mintegy 330 kilométer hosszan nyúlik el, legszélesebb pontján 85 kilométer szélességet ér el. Partvonala tagolt, melyből számos kisebb félsziget ágazik ki. Az Északi-sziget középpontja felől nézve a Northland-félsziget utolsó 100 kilométeres szakaszát az Aupouri-félsziget alkotja, mely egy félsziget a félszigeten, mely mindössze pár tíz kilométeres szélességre szűkül össze. Az Aupouri-félsziget legészakabbi pontján több fok található, melyeket sokan az Északi-sziget legészakabbi pontjainak tekintenek, például a Cape Maria van Diemen, a Reinga-fok, a Északi-fok és az onnan néhány kilométerre fekvő Surville Cliffs, a tulajdonképpeni legészakabbi pont a déli szélesség 34. fokának 23. szögpercén és 47. szögmásodpercén. A Kaipara Harbour nevű öböl a félsziget nyugati részén terül el észak-déli irányban, mintegy 65 kilométeres szélességben. A távoli északon található Hokianga Harbour öble, melynek történelmi és kulturális jelentősége elsősorban a maorik körében van. A másik hasonlóan jelentős történelmi helyszín Waitangi kikötője, ma Paihia városának része, és a környező Islands-öböl. Ez fontos település volt a korai gyarmati időkben, itt köttetett meg a waitangi szerződés, mely az új-zélandi nemzet alapító dokumentumának is tekinthető. Auckland külvárosi, elővárosi övezeteit leszámítva a legnagyobb település a félszigeten Whangarei, amely egy kikötő a Csendes-óceán partján. Források Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Northland Peninsula című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Penisola di Northland

La penisola di Northland è una penisola protesa nell'oceano Pacifico che costituisce la porzione settentrionale dell'Isola del Nord della Nuova Zelanda. Geografia La penisola è collegata al resto dell'isola tramite l'istmo di Auckland, una stretta striscia di terra tra la baia di Waitematā e la baia di Manukau, e che corrisponde al centro dell'area metropolitana di Auckland. Essa si protende verso nord per circa 300 chilometri, raggiungendo una larghezza massima di circa 85 chilometri. Il capo Reinga ne costituisce la sua estremità settentrionale. Le sue coste si presentano particolarmente frastagliate per via della presenza di baie, estuari e promontori, lungo il versante orientale, mentre quello occidentale ha una conformazione più lineare. Amministrativemente parlando il territorio della penisola ricade per la maggior parte (80%) nella regione di Northland; la superficie restante appartiene invece alla regione di Auckland. Collegamenti esterni (EN) North Auckland Peninsula, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Northland (schiereiland)

Het schiereiland Northland (in vroeger tijden het North Auckland-schiereiland genoemd) ligt in het uiterste noorden op het Noordereiland van Nieuw-Zeeland. Het schiereiland scheidt de Tasmanzee van de Grote Oceaan. Het is verbonden met de rest van het eiland door de landengte van Auckland, een smal stuk land tussen de Waitematā-haven en de Manukau-haven in het midden van het grootstedelijk gebied van Auckland. Van het schiereiland maakt 80 % deel uit van de regio Northland, het zuidelijke deel van het schiereiland valt in administratief opzicht onder de regio Auckland. Het schiereiland strekt zich naar het noordwesten uit over een lengte van ongeveer 330 kilometer vanaf de landengte van Auckland en bereikt een maximale breedte van 85 kilometer. Het heeft een ingewikkelde kustlijn, met veel kleinere schiereilanden die er vanaf vertakken. De laatste 100 kilometer van zijn totale lengte is het Aupouri-schiereiland - een schiereiland op een schiereiland. Dit schiereiland versmalt zich tot slechts ongeveer 10 kilometer breed. Aan het noordelijke uiteinde omvat het Aupouri-schiereiland een aantal kapen: Kaap Maria van Diemen, Kaap Reinga, Noordkaap en de Surville-kliffen, het noordelijkste punt, op 34° 23' 47" zuiderbreedte. De Kaipara-haven, halverwege de westelijke kust van het schiereiland, is een van de grootste natuurlijke havens ter wereld, met een lengte van zo'n 65 kilometer van noord naar zuid. Verder naar het noorden ligt de kleinere haven van Hokianga, die van historisch en cultureel belang is, vooral voor de Maori-bevolking. Een andere historisch belangrijke locatie is Waitangi en de omliggende Bay of Islands. Dit was een belangrijke nederzetting in het vroege koloniale Nieuw-Zeeland en was de plaats van de eerste ondertekening van het Verdrag van Waitangi, dat wordt gezien als het grondvestingsdocument van de natie van Nieuw-Zeeland. De grootste nederzetting op het schiereiland (behalve delen van de agglomeratie van Auckland) is Whangarei, gelegen aan een havenopening aan de Stille Oceaan, dicht bij het breedste punt van het schiereiland.
Półwysep Auckland

Półwysep Auckland – półwysep w Nowej Zelandii, najdalej na północ wysunięta część Wyspy Północnej. Jest częścią regionu Auckland. Krajobraz półwyspu jest pagórkowaty. Na półwyspie występują wygasłe stożki wulkaniczne. W południowej części półwyspu leży miasto Auckland. Dane liczbowe: długość: 370 km szerokość: do 100 km Przypisy
Península de North Auckland

A Península de North Auckland (ou de Auckland do Norte, ou, na sua forma portuguesa, de Auclanda do Norte) ou Península de Northland é uma península no extremo norte da Ilha Norte da Nova Zelândia. Junta-se ao resto da ilha pelo istmo de Auckland, entre Waitemata Harbour e Manukau Harbour, no centro da Área Metropolitana de Auckland. A Região de Northland ocupa os 80% mais setentrionais da península, enquanto a parte meridional faz parte da Região de Auckland. A península estende-se para noroeste cerca de 330 km a partir do istmo de Auckland, e tem largura máxima de 85 km. A costa é muito irregular, com muitas subpenínsulas a ramificar a partir da península principal. Os últimos 100 km constituem a península de Aupouri, na qual se situam os cabos Maria van Diemen, Reinga, Norte, e os Surville Cliffs, o verdadeiro extremo setentrional da ilha Norte, à latitude 34° 23' 47" Sul. Referências
Окленд (полуостров)

Окленд (англ. North Auckland Peninsula) — полуостров, расположенный на крайнем севере Северного острова Новой Зеландии. География У основания полуострова Окленд находится крупнейшая новозеландская метрополия — Окленд. От Окленда полуостров вытягивается в северо-западном направлении приблизительно на 285 километров. Максимальная ширина его составляет 85 километров. В то же время ширина сильно колеблется, равняясь 15 километрам близ Уэлсфорда, а между заливами Уаитемата и Манукау составляя всего 2 километра. К западу от полуострова Окленд находится Тасманово море, к востоку лежит Тихий океан. От «главного тела» полуострова в западном и в восточном направлениях ответвляются множество небольших полуостровов. Последние свои 100 километров в северном направлении полуостров Окленд носит также название полуостров Аупоури. Здесь ширина его равняется 10 километрам. На северной оконечности полуострова имеются многочисленные мысы и выступы, часть из которых претендует на звание самой северной точки Новой Зеландии — мысы Мария-ван-Димен, Реинга, Северный, утёсы Сюрвиль (34°23’47" южной широты). Крупнейшим озером полуострова является Омапере. В 30 километрах к юго-востоку от города Даргавилла и в 50 километрах к северу от Окленда на западном побережье полуострова, на берегу Тасманового моря, лежит одна из крупнейших природных гаваней планеты — бухта Кайпара (протянувшийся в направлении «север-юг» на 65 километров). Севернее его находится меньшая бухта — Хокианга, сыгравшая большую роль в истории и культуре маори. В административном отношении 80 % территории полуострова Северной Окленд входит в регион Нортленд, оставшиеся 20 % подчиняются властям региона Окленд.
Окленд (півострів)

Окленд (англ. North Auckland Peninsula) — півострів, розташований на крайній півночі Північного острова Нової Зеландії. Географія У основі півострова Окленд знаходиться найбільша новозеландська метрополія - ​​Окленд. Від Окленду півострів витягується в північно-західному напрямку приблизно на 285 кілометрів. Максимальна ширина його становить 85 кілометрів. У той же час ширина сильно коливається, рівняючись 15 кілометрам поблизу Велсфорду, а між затоками Ваїтемата та Манукало складаючи всього 2 кілометри. На захід від півострова Окленд знаходиться Тасманове море, на схід лежить Тихий океан. Від «головного тіла» півострова в західному і в східному напрямках відгалужуються безліч невеликих півостровів. Останні свої 100 кілометрів на північному напрямку півострів Окленд носить також назву півострів Аупоурі. Тут ширина його дорівнює 10 кілометрам. На північній частині півострова є численні миси і виступи, частина з яких претендує на звання самої північної точки Нової Зеландії - миси Марія-ван-Дімен, Реїнга, Північний, кручі Сюрвиль (34 ° 23'47 "північної широти). Найбільшим озером півострова є Омапере. За 30 кілометрів на південний схід від міста Даргавілл та за 50 кілометрів на північ від Окленда на західному узбережжі півострова, на березі Тасманового моря, лежить одна з найбільших природних гаваней планети - бухта Каїпара (простягнувся в напрямку «північ-південь» на 65 кілометрів). На північ від його знаходиться менша бухта - Хокіанга, яка зіграла велику роль в історії та культурі маорі. В адміністративному відношенні 80% території півострова Північної Окленд входить в регіон Нортленд, що інші 20% підкоряються владі регіону Окленд. Примітки
Banque de réserve de la Nouvelle-Zélande

La Banque de réserve de Nouvelle-Zélande (en anglais : Reserve Bank of New Zealand, RBNZ ; en maori de Nouvelle-Zélande : Te Pūtea Matua) est la banque centrale de la Nouvelle-Zélande. Elle a été créée sous sa forme actuelle en 1934, par le ministre des Finances Gordon Coates, en application de la loi introduite par son prédécesseur Downie Stewart. Son siège est basé à Wellington. Histoire La Banque de réserve de Nouvelle-Zélande a été créée le 1er août 1934 par la loi de 1933 sur la Banque de réserve de Nouvelle-Zélande. La Banque de réserve a émis ses premiers billets de banque en 1934 (voir la livre néo-zélandaise). La loi de 1989 sur le contrôle bancaire (surveillance prudentielle), entrée en vigueur en février 1990, a permis à la Banque de réserve de devenir indépendante du contrôle gouvernemental dans le rôle de la RBNZ en matière de gestion de la politique monétaire, en introduisant un mandat de ciblage de l'inflation. La Nouvelle-Zélande a été le premier pays au monde à expérimenter ce régime, qui a ensuite été adopté par d'autres pays. La loi de 2008 portant modification de la Banque de réserve de Nouvelle-Zélande a apporté des modifications à la BPSA de 1989, notamment l'introduction d'exigences de fonds propres pour les établissements de dépôt. Le sixième gouvernement travailliste de Nouvelle-Zélande a adopté la loi de 2018 portant modification de la politique monétaire de la Banque de réserve de Nouvelle-Zélande, qui a créé le comité de politique monétaire de la banque et a codifié l'« emploi maximal durable » comme objectif de la politique monétaire, parallèlement à la stabilité des prix. Le sixième gouvernement national de Nouvelle-Zélande a adopté la loi de 2023 portant modification de la politique économique de la Banque de réserve de Nouvelle-Zélande, supprimant l'objectif d'« emploi maximal durable ». En 2021, le gouvernement a adopté la loi de 2021 sur la Banque de réserve de Nouvelle-Zélande, qui a créé un nouveau conseil de gouvernance statutaire, nommé par le gouverneur général de Nouvelle-Zélande sur avis du gouvernement et du gouverneur de la Banque de réserve. La loi de 2021 sur la Banque de réserve de Nouvelle-Zélande a également désigné le Trésor néo-zélandais comme organe de surveillance externe de la banque, a exigé que celle-ci publie annuellement ses prévisions de performance et ses rapports de gestion des risques financiers, et a établi un nouveau cadre de coordination des réserves de change. L’année 2021 a également vu l’adoption de la loi sur les infrastructures des marchés financiers de 2021. Liste de gouverneurs Références Liens externes (en + mi) Site officiel Ressources relatives aux beaux-arts : British Museum Te Papa Tongarewa Ressource relative à la recherche : CrossRef Portail de l’économie Portail de la Nouvelle-Zélande Portail de la finance
Banca di riserva della Nuova Zelanda

La banca centrale della Nuova Zelanda è la banca centrale dello stato oceanico della Nuova Zelanda. La moneta ufficiale è il dollaro neozelandese. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Banca centrale della Nuova Zelanda Collegamenti esterni (EN, MI) Sito ufficiale, su rbnz.govt.nz. Reserve Bank of New Zealand (canale), su YouTube.
Bank Rezerwy Nowej Zelandii

Bank Rezerwy Nowej Zelandii (ang. Reserve Bank of New Zealand, RBNZ) – bank centralny Nowej Zelandii. Został założony w roku 1934, a obecnie funkcjonuje na podstawie ustawy the Reserve Bank of New Zealand Act z roku 1989. Jest odpowiedzialny za walutę (dolar nowozelandzki) i za politykę monetarną. W 1990 roku jako pierwszy bank centralny na świecie przyjął cel inflacyjny. Przypisy
Резервный банк Новой Зеландии

Резервный банк Новой Зеландии (англ. Reserve Bank of New Zealand) — центральный банк Новой Зеландии. История В денежном обращении Новой Зеландии длительное время использовались не только британские, но и иностранные монеты (испанские, индийские, португальские, датские, голландские). В 1840—1881 годах выпускались частные долговые обязательства, а в 1857—1881 годах — частные медные токены. Согласно Закону об имперском выпуске монет (1870 года) с 1897 года единственным законным платёжным средством стали британские монеты. В обращении находились также банкноты шести частных банков (Банк Окленда, Банк Австралазии, Банк Нового Южного Уэльса и др.). 1 апреля 1934 года принят Акт о создании Резервного банка Новой Зеландии. 1 августа 1934 банк начал операции и выпуск банкнот. В 1936 году банк национализирован. Примечания Литература Бутаков Д.Д., Золотаренко Е.Д., Рыбалко Г.П. Валюты стран мира: Справочник / Под ред. С. М. Борисова, Г. П. Рыбалко, О. В. Можайскова. — 5-е изд., перераб. и доп. — М.: Финансы и статистика, 1987. — 383 с. Ссылки rbnz.govt.nz (англ.) — официальный сайт Резервного банка Новой Зеландии Сайт Музея Резервного банка (англ.)
Reserve Bank of New Zealand

Reserve Bank of New Zealand (RBNZ; maori: Te Pūtea Matua) är Nya Zeelands centralbank och ansvarar för landets penningpolitik och finansiella stabilitet. Banken grundades 1934 och ägs helt av den nyzeeländska staten. Huvudkontoret är beläget i Wellington. RBNZ:s huvudsakliga uppgifter omfattar att upprätthålla prisstabilitet genom styrning av den officiella reporäntan (Official Cash Rate, OCR), att utge och administrera landets sedlar och mynt samt att övervaka banker, kreditinstitut och andra delar av det finansiella systemet. Banken förvaltar också Nya Zeelands valutareserver och verkar för ett robust och effektivt betalningssystem. Genom lagstiftning har RBNZ ett självständigt mandat att bedriva penningpolitik, men arbetar inom ramarna för mål som fastställs av regeringen. Bankens övergripande syfte är att främja stabilitet i både prisnivåer och det finansiella systemet samt att stödja en väl fungerande ekonomisk utveckling i Nya Zeeland. Referenser
Резервний банк Нової Зеландії

Резервний банк Нової Зеландії (англ. Reserve Bank of New Zealand) — центральний банк Нової Зеландії. Історія У грошовому обігу Нової Зеландії тривалий час використовувалися не лише британські, але і іноземні монети (іспанські, індійські, португальські, данські, голландські). У 1840–1881 роках випускалися приватні боргові зобов'язання, а в 1857–1881 роках — приватні мідні токени. Згідно із Законом про імперський випуск монет (1870 року) з 1897 року єдиним законним платіжним засобом стали британські монети. У обігу знаходилися також банкноти шести приватних банків (Банк Окленда, Банк Австралазії, Банк Нового Південного Уельсу і ін.). 1 квітня 1934 року прийнятий Акт про створення Резервного банку Нової Зеландії. 1 серпня 1934 банк почав операції і випуск банкнот. У 1936 році банк націоналізований. Музей Музей Резервного банку, розташований у штаб-квартирі банку в Веллінгтон Сентрал, відкритий для відвідувачів з 2006 року. Примітки Джерела Бутаков Д.Д., Золотаренко Е.Д., Рыбалко Г.П. Валюты стран мира: Справочник / Под ред. С. М. Борисова, Г. П. Рыбалко, О. В. Можайскова. — 5-е изд., перераб. и доп. — М. : Финансы и статистика, 1987. — 383 с. — 55 000 прим. Посилання Офіційний сайт (англ.)