NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Insulele Bounty

Insulele Bounty sunt un grup de insule din Pacificul de Sud. Ele aparțin din punct de vedere politic de „New Zealand Outlying Islands”, Noua Zeelandă care se află situată la nord de ele. Este un arhipelag format din 22 de insule nelocuite care se întind pe o suprafață cu un diametru de 5 km, cea mai mare dintre ele având suprafața de 1,3 km². Insulele au fost descoperite în anul 1788 de William Bligh, care a denumit insulele după numele corabiei lui Bounty. Insulele sunt amplasate la 690 km de orașul neozeelandez Christchurch. Temperatura medie anuală a regiunii este de 10° C și media anuală a precipitațiilor este între 1000-1500 mm. Fauna Lumea animală de pe insule este formată din foci (Arctocephalus forsteri), care au fost aproape exterminate pe la mijlocul secolului al XIX-lea. Păsările sunt reprezentate de cormorani (Phalacrocorax ranfurlyi și Leucocarbo ranfurlyi) și pescăruși (Pachyptila crassirostris crassirostris) ca și albatroși (Diomedia cauta salvini sau Thalassarche cauta salvini), (Thalassarche cauta). Insulele sunt împreună cu Insulele Antipodului singurele unde cuibăresc pinguinii (Eudyptes sclateri).
Острова Баунти

Острова Ба́унти (англ. Bounty Islands) — архипелаг, состоящий из 13 островков и многочисленных скал, расположенный приблизительно в 650 километрах к юго-востоку от Южного острова Новой Зеландии. Эта группа островов считается новозеландскими Внешними островами и является территорией Новой Зеландии, однако она не считается частью какого-либо региона или округа, а находится в непосредственном управлении специального органа — англ. Area Outside Territorial Authority. Острова Баунти — Всемирное наследие ЮНЕСКО. География Острова расположены между 179° 02' — 179° 07' в. д., и 47° 40' — 47° 45' ю. ш. Площадь островов всего 1,35 км². Самая высокая точка архипелага — 90 метров над уровнем моря. Основная группа (): Остров Депот (Depot) (крупнейший остров) Остров Лион (Lion) Остров Пингвин (Penguin) Остров Проклемейшн (Proclamation) Остров Ранферли (Ranfurly) Остров Руатара (Ruatara) Остров Спаидер (Spider) Остров Туннель (Tunnel) Центральная группа (): Остров Кейстль (Castle) Остров Фаннель (Funnel) (основной остров) Остров Прайон (Prion) Восточная группа (): Остров Молли Кэп (Molly Cap) (основной остров) Скала северная На островах находятся большие популяции пингвинов, альбатросов и тюленей. По этой причине архипелаг в XIX веке — начале XX века был популярен среди охотников. Климат острова суровый и ветреный, но ровный. Острова Баунти часто представляются тропическими островами, благодаря острову Питкэрн (в 5,5 тыс. км северо-восточнее), где высадился мятежный экипаж одноимённого корабля, а также из-за рекламных роликов шоколадных батончиков с кокосом «Баунти». История Острова Баунти были открыты в сентябре 1788 года знаменитым кораблём «Баунти» за несколько месяцев до мятежа. Население Острова необитаемы, постоянных жителей нет, кроме временного проживания участников научных экспедиций. Примечания Литература Баунти // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1890—1907.
Bountyöarna

Bountyöarna (engelska: Bounty Islands) är en ögrupp bland Nya Zeelands subantarktiska öar i södra Stilla havet. Historia Området upptäcktes den 9 september 1788 av brittiske kapten William Bligh och namngavs efter hans fartyg HMS Bounty, bara några månader före det ökända myteriet. 1870 utropade brittiske kapten George Palmer öarna som brittisk besittning. Under tidiga 1800-talet var området en jaktmark för sälfångare. Området upptogs på Unescos världsarvslista 1998. Geografi Bountyöarna ligger ca 680 km sydöst om Sydön. De geografiska koordinaterna är 47°42′ S och 179°04′ Ö. Ögruppen är av vulkaniskt ursprung och har en area om endast ca 1,3 km² och hela området är som mest 5 km i bredd. Det finns 13 småöar och ett 10-tal större kobbar fördelade på Västra gruppen, största ön Depot Island samt 6 större öar Mellersta gruppen, största ön Funnel Island samt 4 större öar Östra gruppen, största ön Molly Cap samt 2 större öar Öarna är obebodda och högsta höjden finns i Mellersta gruppen på Funnel Island med ca 90 m ö.h. Bountyöarna är, vid sidan av några andra öar i regionen, tofspingvinens (Eudyptes sclateri) enda häckningsplats. Vidare är området häckningsplats för en rad sjöfåglar, bland annat gråryggig albatross (Thalassarche salvini). Referenser Externa länkar om Bountyöarna (engelska) karta över Bountyöarna (engelska) bild på Bountyöarna (engelska) om Tofspingvinen (engelska)
Тини Хеке (острови)

-48.016667, 166.533333 Тини Хеке (Острови Снерс, Броутън) (на английски: Snares Islands, Broughton Islands, на маорски Tini Heke) е група от 9 острова, разположени на 200 км южно от Нова Зеландия. Обща площ 3,5 км2. Необитаеми. обиталище на пингвини. Открити са на 23 ноември 1791 г. от лейтенант Уилям Робърт Броутън по време на експедицията под командването на Джордж Ванкувър. Вижте също Списък на островите около Нова Зеландия Източници
Les Snares

Les Snares (també anomenades Tini Heke i oficiosament Illes Snares) són un petit arxipèlag situat a 200 kilòmetres al Sud de l'Illa del Sud de Nova Zelanda. Les Snares estan formades per una illa principal (Illa del nord-est) i l'Illa Broughton, més petita. L'arxipèlag té una superfície aproximada de 3,5 km². Història Van ser vistes, pràcticament al mateix temps, el 23 de novembre de 1791, pel capità George Vancouver amb el vaixell HMS Discovery i pel vaixell HMS Chatham comandat per William R. Broughton, tots dos de l'Expedició Vancouver. Vancouver els va donar el nom de "The Snares" perquè les considerava un perill pels vaixells; una illeta del Western Chain du el nom de Vancouver Rock, i la segona illa més grossa, el de Broughton. Les illes ja eren conegudes pels maoris els quals a l'illa més gran li deien Te Taniwha ("El monstre marí"). Al contrari que altres illes subantàrtiques molt afectades per l'explotació balenera i la caça de les foques durant el segle xix, les Snares no van ser afectades i mantenen la fauna i vegetació originàries. La Llei Ngai Tahu Claims Settlement Act 1998 oficialment canvià el nom a "Snares Islands/Tini Heke" - un dels molts canvis sota el Ngāi Tahu Treaty settlement. Medi ambient Aquestes illes proporcionen un hàbitat per endemismes d'espècies d'aus com el pingüí de Les Snares (Eudyptes robustus), Coenocorypha huegeli iPetroica macrocephala dannefaerdi com també a diversos invertebrats endèmics. L'illa North East està boscada i és el principal lloc del món per a la cria de Puffinus griseus amb 3 milions d'individus. Hi ha comunitat de plantes megafòrbies. Forma part de les cins illes subantàrtiques de Nova Zelanda (New Zealand Subantarctic Islands), designada com Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO. Referències Enllaços externs TerraNature - Snares crested penguin and island images Birds Of the Snares Islands - New Zealand Arxivat 2015-01-21 a Wayback Machine. Map of the Snares Islands - New Zealand Department of Conservation Arxivat 2011-09-06 a Wayback Machine.
Snaresinseln

Die Snaresinseln (englisch The Snares oder Snares Islands, Māori: Tini Heke) sind eine unbewohnte Inselgruppe im südlichen Pazifik. Sie gehören zu Neuseeland und liegen etwa 200 km südlich der Südinsel. Die Inseln wurden auf Englisch The Snares genannt, weil sie eine Gefahr für die Schifffahrt darstellten (engl.: snare = Falle). Geographie Die Inselgruppe besteht aus der größeren North East Island (2,8 km², maximal 130 m Höhe) mit ihren kleinen Nachbarinseln Broughton (86 m) und Alert Stack (40 m) sowie der Westkette (Western Chain) mit den Eilanden Rima (44 m Höhe), Wha (37 m), Toru (45 m), Rua (29 m), Tahi (33 m) und dem Vancouver Rock. Die Snaresinseln weisen eine Gesamtfläche von 3,28 km² auf. Die mittlere Jahrestemperatur liegt bei 11 °C und die durchschnittliche Niederschlagsmenge bei 1200 mm. Geschichte Die Inseln wurden durch einen Zufall am 23. November 1791 zweimal entdeckt, und zwar – unabhängig voneinander – von Kapitän George Vancouver auf dem Schiff HMS Discovery und Leutnant William Robert Broughton auf dem Schiff HMS Chatham. Tier- und Pflanzenwelt Große Mengen von Seevögeln brüten auf den Inseln, darunter der Dunkle Sturmtaucher (Puffinus griseus) (etwa 3 Millionen Paare) sowie der Buller-Albatros (Thalassarche bulleri) und der Graurückenalbatros (Thalassarche salvini). Endemisch sind der Snaresinselpinguin (Eudyptes robustus), der Snares-Maorischnäpper (Petroica macrocephala dannefaerdi), der Snares-Farnsteiger (Bowdleria punctata caudata oder Megalurus punctatus caudatus) sowie die Snares-Schnepfe (Coenocorypha aucklandica huegeli), eine Unterart der Aucklandschnepfe. Die Snares zählen zu den südlichsten Inseln, auf denen Bäume wachsen. Naturschutz Die Inseln sind seit 1977 ein Naturschutzgebiet (Snares Islands Nature Reserve) und seit 1998 Bestandteil des UNESCO-Weltnaturerbes. Um die einzigartige Flora und Fauna zu erhalten, hat die neuseeländische Regierung das Betreten der Inseln grundsätzlich verboten. Literatur Über das Snares Islands Nature Reserve (Memento vom 12. November 2009 im Internet Archive) (PDF; englisch) Colin M. Miskelly, Paul M. Sagar, R. Paul Scofield, Alan J. D. Tennyson: Birds of the Snares Islands, New Zealand. In: The Ornithological Society of New Zealand (Hrsg.): Notornis. Vol. 48. Wellington 2001, S. 1–40 (englisch, Online [PDF; 4,5 MB; abgerufen am 23. Januar 2016]). Weblinks Detaillierte Karte der Snaresinseln
Islas Snares

Las islas Snares, también conocidas como Tini Heke o simplemente como Las Snares, (en inglés, Snares Islands o The Snares) son un pequeño grupo de islas deshabitadas del océano Pacífico localizadas a unos 200 km al sur de la isla Sur de Nueva Zelanda. Geografía Las islas Snares consisten en dos islas principales, la isla Noreste y la pequeña isla Broughton, así como un grupo de pequeñas islas aisladas conocidas como las islas de la Cadena Occidental, localizadas aproximadamente a 5 kilómetros al oesudoeste. El conjunto de las islas del archipiélago tiene una superficie total de solamente unos 4 km². Las islas son el hábitat de varias especies endémicas, como el pingüino de las Snares (Eudyptes robustus) y el snipe de Nueva Zelanda (Coenocorypha aucklandica heugli), además de varias especies más de invertebrados. La isla Noreste, que está arbolada, es la primera área de cría de la pardela fuliginoso (Puffinus griseus), que llega a contar con unos 3 millones de individuos durante la época de cría, de abril a noviembre. Las comunidades de megahierbas crecen en las islas. Las islas son uno de los cinco subgrupos que forman las islas subantárticas de Nueva Zelanda, designadas en 1998 como Patrimonio de la Humanidad por la UNESCO (ref. 877-001, islas Snares de Nueva Zelanda, con 341 ha).​ Los otros cuatro grupos de islas subantárticas de Nueva Zelanda en la región considerados patrimonio de la UNESCO son las islas Bounty, las islas Antípodas, las islas Auckland y las islas Campbell. Las islas disfrutan de un estatuto de alta protección y están declaradas como islas de mínimo impacto. Los aterrizajes en la isla están generalmente prohibidos, salvo investigaciones científicas especiales. Historia El grupo de islas fue descubierto el 23 de noviembre de 1791 por separado por dos barcos, el HMS Discovery, al mando del capitán George Vancouver, y el HMS Chatham, comandado por el teniente William Robert Broughton; ambas naves pertenecientes a la conocida como expedición Vancouver. Vancouver bautizó a las islas como «Snares» (en español, "trampas") porque consideró que las islas eran un riesgo para la navegación; un islote al este de la cadena Occidental lleva el nombre de roca de Vancouver, y la segunda isla más grande lleva por nombre Teniente Broughton. Hay un peligroso arrecife a unos diez kilómetros al sur del grupo. Los maoríes ya conocían las islas, y a las más grandes las llamaron Te Taniwha («el monstruo de mar»). A diferencia de otras islas antárticas y subantárticas que se vieron afectadas por la industria de la caza de ballenas y la caza de focas en el siglo XIX, las Snares quedaron al margen y son una de las últimas áreas prístinas de Nueva Zelanda. Véase también Expedición Vancouver Islas subantárticas de Nueva Zelanda Notas Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Islas Snares. TerraNature Snares crested penguin and island images (Las Snares cresteadas por pingüinos e imágenes de las islas) (en inglés) Birds of the Snares Islands - New Zealand (Pájaros de las Snares) (en inglés)
Îles Snares

Les îles Snares, en maori Tini Heke, en anglais Snares Islands, sont un petit archipel situé à 192 kilomètres au sud de l'île du Sud, en Nouvelle-Zélande. Les Snares sont constituées d'une île principale, l'île du Nord-Est (en), et de deux autres plus petites, l'île Broughton (en) et l'île Alert Stack, toutes trois dans la mer de Tasman. On trouve aussi, dans la même mer, la chaîne de l'Ouest (en) avec les îles Tahi, Rua, Toru, Whā et Rima, les mots maoris désignant les chiffres de un à cinq. L'archipel possède une superficie de 3,5 km2 environ. Les îles Snares ont été signalées pour la première fois par le capitaine George Vancouver et nommées « The Snares » (petits pièges à oiseaux ou lapins) car Vancouver les considérait comme un danger pour la navigation. Les îles étaient déjà connues par les Māori, qui appelaient la plus grande Te Taniwha (« le monstre marin »). À la différence des autres îles sub-antarctiques qui furent grandement affectées par l'industrie de la chasse à la baleine et de la chasse aux phoques au XIXe siècle, les îles Snares constituent une des dernières régions préservées de Nouvelle-Zélande. Climat Le climat des îles Snares est de type (Cfc) c'est-à-dire un climat subpolaire océanique. Les températures sont fraîches toute l'année et le vent y souffle très fort. Notes et références Annexes Articles connexes Îles sub-antarctiques de Nouvelle-Zélande Liens externes Ressource relative à l'architecture : Liste du patrimoine mondial Ressource relative à la géographie : New Zealand Gazetteer (en) Snares Islands (New Zealand Department of Conservation) (en) Carte haute-résolution Portail de la Nouvelle-Zélande Portail de l’Antarctique Portail des îles
Snares

Snares (en. za „zamke”) ili Tini Heke (maorski) je otočje koje se nalazi u Tihom oceanu, 200 km južno od Južnog otoka Novog Zelanda. Otočje Snares se sastoji od glavnog Sjeveroistočnog otoka (maorski: Te Taniwha, tj. „morsko čudovište”) površine 2,5 km², te manjeg otoka Broughtona površine 0,5 km² i 5 km udaljenog izoliranog lanca Zapadnog otočja kojeg čine hridi nazvane po maorskim brojevima od 1 do 5: Tahi, Rua, Toru, Whā i Rima. Otočje je uglavnom ravno sa 130 m visokim planinskim dijelom zapadne obale Sjeveroistočnog otoka. Naziv Snares („zamke”) mu je dao kapetan broda HMS Discovery, George Vancouver po otkriću 23. studenog 1791. godine, i to jer je smatrao ovo otočje opasnim za brodove. Za razliku od drugih subantarktičkih otoka koji su u 19. st. gotovo uništeni kitolovom i lovom na tuljane, otočje Snares je ostalo jednom od posljednjih nedirnutih divljina Novog Zelanda Vegetaciju predstavljaju subantarktička zakržljala stabla, te grmlje i tzv. megabilje. Otočje je nenaseljeno i Novozelandsko ministarstvo okoliša ga smatra otočjem „minimalnog ljudskog utjecaja” zbog znatne populacije morskih ptica, kao što je mrki zovoj čije je glavno gnijezdilište upravo na ovom otočju. Tu se gnijezde i endemski snerski pingvin (Eudyptes robustus), te ugrožene vrste kao što su žutouhi pingvin, bjelobrki zovoj, i dr. Ekološki, ono pripada novozelandskim subantarktičkim otočjima koji su zajedno upisani na UNESCO-ov popis mjesta svjetske baštine u Australiji i Oceaniji 1998. god. Izvori E. S. Gourlay, 1948 Auckland Islands Coleoptera Joan Druett, Island of the Lost: Shipwrecked At the Edge of the World, 2007. Vanjske poveznice Snares Islands Arhivirana inačica izvorne stranice od 6. rujna 2011. (Wayback Machine), New Zealand Department of Conservation (engl.) Ostali projekti
Isole Snares

Le Isole Snares (conosciute anche col nome māori Tini Heke) sono un piccolo arcipelago che si trova circa 200 chilometri a sud dell'Isola del Sud, in Nuova Zelanda. Esse consistono dell'isola principale (North East Island) e delle più piccole Broughton Island e Western Chain, estendendosi su di un'area totale di circa 3,5 chilometri quadrati. Le isole vennero cartografate per la prima volta nel 1791 da George Vancouver, che le battezzò The Snares perché considerava un azzardo tentare di avvicinarsi alla costa (la parola "snare" in inglese significa "trappola"). I Maori conoscevano già le isole e il loro nome per la maggiore era Te Taniwha ("il mostro marino"). Al contrario di altre isole sub-antartiche, che vennero depredate nel corso del XIX secolo da pescatori e cacciatori di balene, le Isole Snares rimangono una delle poche zone ancora incontaminate della Nuova Zelanda. Anche per questa ragione, insieme alle Isole Auckland, Bounty, Campbell e Antipodi, le Isole Snares sono state inserite nel 1998 nell'elenco dei Patrimoni dell'umanità dell'UNESCO, col nome unitario di Isole sub-antartiche della Nuova Zelanda. Sulle isole si trovano molte specie animali, alcune endemiche, come il pinguino delle Snares, il beccaccino delle Snares e il beccaccino della Nuova Zelanda, oltre a numerosi invertebrati, anch'essi endemici. North East Island possiede una sua vegetazione ed è la principale area riproduttiva del mondo per la berta grigia, con oltre 3 milioni di individui presenti durante la stagione riproduttiva, fra novembre e aprile. 10 chilometri a sud dell'arcipelago si trova un pericoloso gruppo di scogli, detto Seal Reef. Sulle isole crescono copiose comunità di megaerbe. Le isole godono di uno status di alta protezione ambientale e l'attracco è proibito se non si è in possesso di un permesso per compiere ricerche scientifiche. Voci correlate Spedizione scientifica alle isole subantartiche del 1907 Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Isole Snares Collegamenti esterni Pagina del sito dell'UNESCO relativa alle isole sub-antartiche neozelandesi, su whc.unesco.org.
Snareseilanden

De Snareseilanden zijn een eilandengroep op zo'n 200 km afstand van het Zuidereiland van Nieuw-Zeeland. De eilandengroep bestaat uit North East Island, Broughton Island en de Western Chaineilanden. De oppervlakte van de Snareseilanden is 3,5 km². De eilandengroep werd ontdekt op 23 november 1791 tijdens de Vancouver Expedition, onder leiding van kapitein George Vancouver op de HMS Discovery en de HMS Chatham onder leiding van William R. Broughton. De eilanden waren reeds bekend bij de Maori, die de eilanden Tini Heke noemden en het grootste eiland Te Taniwha ("het zeemonster"). In tegenstelling tot andere Sub-Antarctische eilanden, die in de negentiende eeuw veel te maken kregen met walvisvaart en jacht op zeehonden, zijn de Snareseilanden ongeschonden gebleven. De eilanden zijn de thuishaven voor enkele endemische vogelsoorten zoals de Snareskuifpinguïn (Eudyptes robustus) en de Snaressnip (Coenocorypha aucklandica heugli), maar ook van endemische ongewervelden. North East Island is sterk bebost en is een van de belangrijkste broedplaatsen van de grauwe pijlstormvogel (Puffinus griseus). Tijdens het broedseizoen (november-april) zijn er zo'n 3 miljoen exemplaren op de eilanden te vinden. De eilanden worden beschermd en toegang ertoe is meestal verboden. Het gebied vormt een van de vijf Nieuw-Zeelandse Sub-Antarctische eilandengroepen en behoort tot het werelderfgoed van de UNESCO. Het werd door de commissie voor het Werelderfgoed in 1998 toegevoegd aan de werelderfgoedlijst. Afbeeldingen
Wyspy Snares

Snares Islands (maor. Tini Heke) – mała grupa wysp położonych ok. 200 km na południe od Wyspy Południowej, podległej Nowej Zelandii. Do tej grupy wysp należą: główna North East Island, mniejsza wyspa Broughton oraz nieco od nich oddalone wyspy Western Chain. Jako grupa zajmują ok. 3,3 km². Wyspy zostały odkryte 23 listopada 1791. Na wyspach gnieździ się endemiczny gatunek pingwina – pingwin grzebieniasty. Przypisy
Ilhas Snares

Ilhas Snares são um grupo de ilhas periféricas da Nova Zelândia no Oceano Pacífico, 105 quilômetros a sudoeste da ilha Stewart. Composto por uma ilha maior e várias ilhotas rochosas, o grupo é de origem vulcânica e tem área total de 3,4 quilômetros quadrados. A ilha maior, com altitude máxima de 189 metros, é cercada por falésias. O clima é frio, ventoso e úmido; a vegetação é baixa floresta (cuja espécie principal, Olearia lyallii, cobre 80% da ilha principal) e cobertura de turfa. Foram descobertas pelos europeus em 1791, durante a Expedição Vancouver, embora os maoris já fossem capazes de avistá-las a olho nu em dias ensolarados, a partir da extremidade sul da ilha Stewart, chamando-as Tini Heke. Referências Bibliografia Editores (1998). «Snares Islands». Britânica Online
Снэрс

Снэрс (англ. The Snares, маори Tini Heke) — группа необитаемых островов и скал в 200 км южнее Южного острова Новой Зеландии и острова Стьюарт. Площадь островов — 3,41 км². Эта группа островов считается новозеландскими Внешними островами и является территорией Новой Зеландии, однако она не считается частью какого-либо региона или округа, а находится в непосредственном управлении специального органа — англ. Area Outside Territorial Authority. Кроме того, остров является частью Всемирного наследия ЮНЕСКО в составе субантарктических островов Новой Зеландии. География Остров Норт-Ист-Айленд (North East Island) — , площадь — 2,8 км², наивысшая точка — 130 м. Остров Бротон (Broughton Island) — , наивысшая точка — 86 м. Острова Уэстерн-Чейн (Western Chain Islands) — , наивысшая точка — 44 м. Ближайший крупный остров — Стьюарт — находится примерно в 100 км к северо-востоку. Острова известны популяциями эндемиков — снэрского хохлатого пингвина и подвида оклендского вальдшнепа. Также это самый южный остров Новой Зеландии, покрытый лесом. Вблизи островов расположен подводный кратер Махуика. Примечания
Snaresöarna

Snaresöarna (maori: Tini Heke; engelska: The Snares eller The Snares Islands, från "snärja" eller "fånga") är en ögrupp bland Nya Zeelands subantarktiska öar i södra Stilla havet. Geografi Snaresöarna ligger cirkaa 200 km söder om Sydön. De geografiska koordinaterna är 48°01′ S och 166°32′ Ö. Ögruppen är av vulkaniskt ursprung och har en area om endast cirka 3,5 km². Hela området ligger på rad fördelad på Norra gruppen, största ön North East Island cirka 2,8 km² med de större öarna Broughton Island, Alert Stack och Daption Rocks Västra gruppen, som ligger på rad Tahi (maori för "ett"), Rua (maori för "två"), största ön Toru (maori för "tre"), Wha (maori för "fyra") och Rima (maori för "fem"). Lite nordöst om Tahi ligger kobbarna Vancouver Rock och cirka 10 km söder om Rima ligger revet Seal Reef. Öarna är obebodda och högsta höjden finns i Norra gruppen på North East Island med cirka 130 m ö.h. Snaresöarna är snaretofspingvinens (Eudyptes robustus) enda häckningsplats. Vidare är området häckningsplats för en rad sjöfåglar bland annat grålira (Puffinus griseus) och olika albatrosser. Historia Området upptäcktes faktiskt två gånger samma dag den 23 november 1791 av två olika och av varandra oberoende personer, dels brittiske kapten William Robert Broughton på fartyget "Chatham" som döpte dem till Knight's Islands och dels George Vancouver på fartyget "Discovery" som gav dem det nuvarande namnet. Området förskonades, i motsats till övriga öområden i regionen under tidiga 1900-talet, från sälfångare och valfångare. Området upptogs på Unescos världsarvslista 1998 och numera krävs särskilt tillstånd för att landstiga på öarna. Referenser Externa länkar om Snaresöarna (engelska) karta över Snaresöarna (engelska) bild på Snaresöarna (engelska) om Snares tofspingvinen (engelska)