NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Gribblehirst Park

Gribblehirst Park is a park in central Auckland, New Zealand, close to the suburbs of Sandringham and Morningside. Originally the park was known as Cabbage Tree Swamp. Description Gribblehirst Park is a 5.9-hectare park in Sandringham. The park has a mix of playgrounds, sports fields, a half-basketball court, and forested areas. It is accessible by Sandringham Road, Aroha Avenue, and Kenneth Avenue, and is bisected by a pathway named Cabbage Tree Swamp Drive. The park contains a large rose garden near Aroha Avenue and a small section of remnant lava rock forest. The park is home to Gribblehirst Community Hub, a community centre for the area, the Auckland Central Community Shed, the former site of the Edendale Bowling Club and Eden RFC, a rugby union club. History The area was originally swampland and known to Tāmaki Māori as Ngā Anawai, referring to the water-filled lava-flow caves that formed in the area. The lava caves were created by Maungawhau / Mount Eden and Mount Albert over 30,000 years ago. Tāmaki Māori used the swamp to collect food and materials. The area was known to early European residents as Cabbage Tree Swamp, due to the number of tī kōuka (cabbage trees) that lined the swampland. The Sandringham area was used primarily for dairy farming during the early colonial era. Sandringham, especially the area near Cabbage Tree Swamp, was known to regularly flood. A stone bridge named Gribble's Bridge was constructed near the modern-day park, for traffic to safely bypass areas that regularly flooded. In 1880, the New Zealand native weevil Peristoreus viridipennis was first described in the swamp. The Auckland City Council acquired fourteen acres of Cabbage Tree Swamp in 1927, donated by the families of early Auckland residents S. L. Hirst and James Gribble. After the swamp was drained and the ground levelled, Gribblehirst Park opened on 28 March 1931. The park quickly became a venue used regularly by Kowhai Junior High School, the Auckland Rugby Football Union, Eden RFC, and Mt. Albert Amateur Athletic Club. In 1931, a playground was established at the park, and in 1937 two cricket wickets were formed. In 1938, the Edendale Bowling Club began leasing land at the park. In 1942 during World War II, a station to clean residents in the event of a gas attack was constructed. This building was later converted into a sports pavilion. The playground was upgraded in 1974, and again between 1998 and 2007, when a flying fox was added to the park. Since 2016 the bowling club building has been leased by The Auckland Central Shed (a branch of Menzshed NZ) downstairs, and the Gribblehirst Community Hub upstairs, who also hold the lease to the greens. References
Tāmaki Bridge

The Tāmaki Bridge is a bridge along the Great South Road crossing the Tāmaki River in Auckland, New Zealand, connecting the suburbs of Ōtāhuhu and Papatoetoe. The first bridge opened in 1851, and was significantly widened in 1932. History The first Tāmaki Bridge opened in 1851, and led to greater settlement of Papatoetoe and the areas of Auckland south of the Tāmaki River. The original bridge was constructed from scoria piers connected by wooden platforms, and was rebuilt in 1859. In the late 19th century, traffic accidents caused damage to the sides of the bridge, leading the Manukau County to make it an offence to drive over the bridge faster than walking pace. By the 1920s, Ōtāhuhu residents and Auckland road users lobbied the borough council to reconstruct the bridge, which had developed a reputation for being dangerous and poor quality. In 1932, the Ōtāhuhu Borough Council and Manukau County Council significantly widened the bridge, concreting the archway and road overtop of the original bridge. In 1955, the Auckland Southern Motorway opened between Mount Wellington and Redoubt Road. This included a new motorway bridge, constructed to the east of the Tāmaki Bridge. References
Mine de Pike River

La mine de Pike River est une mine souterraine de charbon située dans la région de West Coast en Nouvelle-Zélande. Elle serait un des plus grands gisements de charbon de Nouvelle-Zélande. Géographie Situation Géologie Exploitation Accident En novembre 2010, plusieurs explosions dans la mine ont conduit à la mort de 29 personnes, plus grave accident minier dans le pays depuis 1914. La mine a été fermée à la suite de cet accident, avant qu'en 2019, une opération ne soit lancée par la Pike river recovery agency pour explorer à nouveau la grotte afin d'identifier les causes de l'accident et extraire les restes des 29 mineurs tués en 2010. Références Portail de la mine Portail de la Nouvelle-Zélande Portail des énergies fossiles
Kopalnia Pike River

Kopalnia Pike River (ang. Pike River Mine) – kopalnia węgla kamiennego należąca do Pike River Coal Ltd położona 46 km na północny wschód od Greymouth na południowej wyspie Nowa Zelandia. Kopalnia miała rozpocząć produkcję na początku 2008 i oczekiwano, że poziom produkcji osiągnie ok. 1 miliona ton rocznie, w okresie późniejszym liczba ta została zrewidowana do 320–360 tys. ton rocznie. Wydobywany w niej węgiel jest bardzo wysokiej jakości. 19 listopada 2010 w kopalni doszło do eksplozji, w wyniku której 29 górników zostało zasypanych, 24 listopada doszło do kolejnej eksplozji, po której ogłoszono, że zaginieni górnicy najprawdopodobniej zginęli. Przypisy Linki zewnętrzne Komunikaty prasowe związane z eksplozją w kopalni. police.govt.nz. [zarchiwizowane z tego adresu (2010-11-25)].
Studio West (film studio)

Studio West is a motion picture and television production facility in West Auckland, New Zealand. Opening in 1996, the studio became the primary filming location for the United States television series Power Rangers in 2002. The eight acre site, 20 minutes from the Auckland City Centre, features four sound stages, including the largest purpose-build sound-stage in Auckland, which opened in 2022. In addition to Power Rangers, the studio has also been involved in the production of numerous films and television series, including The Vintner's Luck, Under the Mountain, Yogi Bear, Young Hercules and Xena: Warrior Princess. History Studio West opened in 1996 as a privately owned studio, operated by husband and wife team Murray and Margaret Sweetman. In 2002, the Auckland Regional Economic Development Strategy promoted the screen production industry in Auckland as a major driver of economic growth. This led to Studio West being supported to grow by the councils of the Auckland Region in the early 2000s. Studio West began filming the television series Power Rangers from 2002. The filming for Power Rangers meant that the majority of the studio time was booked out during the 2000s, with many clients turned away. In 2015, the joint owners of the property, Ralph Davies, Murray Sweetman and David Rowell, all figures within the New Zealand film industry, listed the studio for sale. Studio West began planning a large expansion project in 2019. The construction was put on hold due to the effects of COVID-19 in New Zealand. In mid-2022, a new studio opened, which became the largest purpose-built sound stage in Auckland, at 3,400 square metres. Site The studio is located on an eight acre section of Glen Eden in West Auckland. The studio's currently has four sound stages, measuring 312 square metres (3,360 sq ft), 525 square metres (5,650 sq ft), 700 square metres (7,500 sq ft) and 3,400 square metres (37,000 sq ft). A new fifth studio is planned to be opened in 2023. Productions Films Television References External links Official website
Ōtara Creek

The Ōtara Creek, is a major stream in South Auckland, in the Auckland Region of New Zealand's North Island. It flows northwards, then westwards into the Tāmaki River. Etymology The name of the creek comes from its name in Māori, Te Waiōtara. The name literally means "The Waters of Tara", referencing Tara Te Irirangi, a Ngāi Tai ki Tāmaki rangatira of the early 19th Century. During the 19th and early 20th centuries, European farmers referred to the creek as Goodfellow's Creek. Description The creek begins in Papatoetoe, near Allenby Park and Papatoetoe High School. It flows north through the suburbs of Papatoetoe and Ōtara, becoming a tidal estuary that separates Ōtara from East Tāmaki in the north. The tidal creek flows into Pukewairiki, a volcanic maar that erupted an estimated 130,000 years ago. The creek's catchment covers an area of 3,477 hectares (8,590 acres). History The creek is in the traditional rohe of Ngāi Tai ki Tāmaki. The stream was used as a source for freshwater resources, including koura and eels, and the banks of the stream were the location of many kāinga. In 2007, a 210 metres (690 ft) bridge was constructed at the mouth of the creek along Highbrook Drive, as a new motorway exchange to connect East Tāmaki to the Auckland Southern Motorway. In June 2016, the Ōtara Waterways & Lake Trust was formed, as a community organisation that focused on the clean-up and revitalisation of the creek. Amenities The Ōtara Path is a major walking path on the western/southern banks of the creek. Ngāti Ōtara Park is a large park found on the southern banks of the creek. In 2020, a new public bridge was constructed at Ōtara Creek Reserve, crossing the creek. See also List of rivers of New Zealand References
Christchurchi Botanikus Kert

A Christchurchi Botanikus Kert Új-Zéland egyik legrégebbi és legnagyobb botanikus kertje a déli-szigeti Christchurch városában. Gyűjteményében az új-zélandi őshonos növényzet gazdag gyűjteménye mellett a helyi lakosság szempontból egzotikus, európai és észak-amerikai növények is megtekinthetők. Elhelyezkedése A botanikus kert a város központja mellett fekvő nagy Hagley park közepén, az Avon folyó patkó alakú kanyarulatában helyezkedik el. Közvetlenül csatlakozik a Canterbury Museum épülettömbjéhez. Területe 21 hektár. Története A mai Christchurch közepén elterülő Hagley park és benne a botanikus kert területét az 1850-ben megindult szervezett európai bevándorlás kezdeteitől fogva közösségi tulajdonban, kezdetben az Angliából induló kivándorlást szervező Canterbury Association, később a Canterbury Provincial Council kezében tartották. A mai botanikus kert területének neve eredetileg Government Domain volt. Kezelésére 1859-60 fordulóján nevezték ki az első főkertészt Enoch Barker személyében. 1861-ben megalakult a Christchurch Horticultural Society, a helyi kertészeti társaság. 1864-ben kezdték meg a park kialakítását, a folyópart rendezését, sétaút építését, és egy kis szigetet is kialakítottak a folyóban. Joseph Armstrong összeírta a park területén található helyi növényfajokat. 1866-ban jelent meg először a botanikus kert elnevezés azzal, hogy elhatárolták annak területét és megkezdték betelepítését. Ettől kezdve a gyűjtemény évről évre gyarapodott különleges növényekkel. 1875-ben kialakították az új-zélandi növényeket bemutató kertrészt, ami ma is a botanikus kert egyik legfontosabb egysége. Az évek során több jelentős „támadást” is sikerült visszaverni a közvélemény erejével, amikor utat, vasutat, marhapiacot vagy más létesítményeket akartak építeni a területen. 1898-ban nagy tűz pusztított a kertben 5 és fél hektáron. 1945-ben egy szokatlan hóvihar okozott súlyos károkat a növényzetben. Ennek ellenére a növénygyűjtemények folyamatosan fejlődtek. 1946-ban H. M. Garrick 1100 darabból álló szukkulens- és kaktuszgyűjteményt ajándékozott a parknak, W. B. Brockie pedig a Campbell-szigeteken gyűjtött, nagyrészt ott endemikus növényekből álló gyűjteményét adta át a botanikus kert sziklakertje számára. 1955-ben egy primula-kertet alakítottak ki, valamint elültették a törpe rododendronok gyűjteményét. A 2011-es christchurchi földrengés súlyosságára jellemző, hogy nem csak a park épületeiben okozott jelentős károkat, hanem egy sor fát is ki kellett vágni, mert azok veszélyesen megdőltek, meglazultak. 2011 júliusában egy súlyos hóvihar is fokozta a károkat. Az újjáépítés azonban itt is hamarosan megindult, a földrengés emlékének egy kertrészletet szenteltek, a leomlott épületek egy részének a helyén pedig impozáns új látogatóközpontot építettek 2014 áprilisára. Jegyzetek Források ↑ History: "Christchurch-Botanic-Gardens" (pdf). Hozzáférés: 2016. augusztus 13.. További információk Hivatalos honlap Kapcsolódó szócikkek Government Gardens Kategória:Új-Zéland növényvilága
Christchurch Botanic Gardens

Christchurch Botanic Gardens is de naam van een botanische tuin in Christchurch (Nieuw-Zeeland). Op 9 juli 1863 werd hier een zomereik aangeplant ter ere van de voltrekking van het huwelijk tussen prins Eduard VII van het Verenigd Koninkrijk en prinses Alexandra van Denemarken. Dit wordt algemeen gezien als de oprichtingsdatum van de botanische tuin. De botanische tuin is lid van de American Public Gardens Association en van Botanic Gardens Conservation International, een non-profitorganisatie die botanische tuinen samen wil brengen in een wereldwijd samenwerkend netwerk om te komen tot het behoud van de biodiversiteit van planten. De tuin heeft een oppervlakte van dertig hectare en ligt grotendeels in een bocht van de Avon River. De tuin heeft een aantal collecties van exotische planten en planten uit Nieuw-Zeeland zelf. Een aantal bezienswaardigheden zijn: Kruidentuin (in 1986 aangelegd) met planten met culinaire en medicinale toepassingen Rosarium met 250 cultivars van rozen Rotstuin met planten waarvan aantal het hele jaar door bloeien Heidetuin met meerdere soorten dophei en struikhei Een gedeelte van de tuin met rododendrons, Hosta, Helleborus en Lilium Watertuin met meerdere soorten bomen en struiken Een afdeling met planten uit Nieuw-Zeeland Pinetum Broeikassen waaronder Garrick House met cactussen Cunningham House met Dieffenbachia, Peperomia, Hoya, Anthurium en Dracaena Fern House met varens Townend House met Begonia, Calceolaria, Cyclamen, Gloxinia en Primula Gilpin House met orchideeën, vleesetende planten, Tillandsia en andere bromelia's Externe link Bezoekersinformatie Christchurch Botanic Gardens op de website van Botanic Gardens Conservation International
Ogród Botaniczny w Christchurch

Ogród Botaniczny w Christchurch (ang. Christchurch Botanic Gardens) – ogród botaniczny w Christchurch, w Nowej Zelandii. Ogród został założony w 1863 roku. Zajmuje obszar 30 hektarów. W ogrodzie botanicznym występuje następujący podział: ogród ziołowy ogród różany (zawiera przeszło 250 odmian róż) ogród skalny ogród wrzosowy ogród wodny sekcja nowozelandzkich roślin Linki zewnętrzne The Christchurch Botanic Gardens
Ботанічний сад Крайстчерча

Ботані́чний сад Крайстчерча (англ. Christchurch Botanic Gardens) — ботанічний сад у місті Крайстчерч (регіон Кентербері, Нова Зеландія). Ботанічний сад розташований у центральній частині міста поруч з парком Хаглі всередині меандра річки Ейвон. Заснований 9 липня 1863 року, коли був посаджений англійський дуб на честь шлюбу між принцом Альбертом і данською принцесою Олександрою. Колекція На площі 21 га розташовані різноманітні колекції екзотичних та місцевих рослин Нової Зеландії. Ботанічний сад включає: Сад їстівних та лікарських рослин (з 1986 року) Сад троянд (більше 250 сортів) Колекції рослин з усього світу, включаючи Азію, Північну Америку, Європу, Південну Америку і Південну Африку Велика вікторіанська оранжерея, що містить вражаючу колекцію орхідей і кактусів Оранжерея папоротей Гірський сад містить деякі рослини, які квітнуть протягом усього року Сад ерікі і вересу Колекція рододендронів, хости, чемерників і лілій Водний сад Сад новозеландських рослин Галерея Посилання Christchurch City Council - Christchurch Botanic Gardens [Архівовано 11 листопада 2014 у Wayback Machine.] (англ.)
Severní ostrov (Nový Zéland)

Severní ostrov (anglicky North Island, maorsky Te Ika-a-Māui) je druhý největší ostrov Nového Zélandu, má rozlohu asi 114 597 km². Leží zde největší město Auckland (1,3 milionu obyv.). Zeměpisný úřad Nového Zélandu v roce 2013 doporučil stávající neformální anglický název North Island oficiálně kodifikovat a souběžně s ním i maorský název Te Ika-a-Maui (Velká ryba Mauiho); podle maorské mytologie se bůh Maui vydal se svými staršími bratry na lov ryb a i když měl pověst špatného rybáře, ulovil největší rybu. Geografie Ostrov má velmi nepravidelné pobřeží s několika poloostrovy. Úrodné nížiny přecházejí v kopce lemované zátokami a písčitými plážemi. Uprostřed Severního ostrova se nachází oblast sopek včetně supervulkánu Taupo. Čtyři z nich jsou dosud činné a je zde také mnoho bublajících horkých pramenů a gejzírů. Nejvyšším vrcholem Severního ostrova je jedna ze čtyř sopek, sopka Ruapehu (2797 m), která se nachází v národním parku Tongariro (od roku 1993 světové dědictví UNESCO). Na jihu ostrova se rozeklané kopce svažují a předcházejí v roviny a pobřežní nížiny. Města na ostrově Reference Související články Jižní ostrov Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Severní ostrov na Wikimedia Commons
Nordinsel (Neuseeland)

Die neuseeländische Nordinsel (englisch North Island, Māori Te Ika-a-Māui ) wird durch die 35 km breite Cookstraße von der Südinsel getrennt. Die Nordinsel bildet den Siedlungsschwerpunkt des Landes, auf ihr liegen die größte Stadt Auckland (1.320.700 Einwohner) und die Hauptstadt Wellington (448.956 Einwohner). Die Fläche beträgt 113.729 km². Im Inselinneren gibt es mehrere aktive Vulkane und Geysire. Höchster Vulkan ist der Ruapehu mit einer Höhe von 2797 m. Der Māori-Name für die Nordinsel Te Ika-a-Māui (‚Der Fisch des Māui‘) rührt von der Form der Insel und ihrer mythologischen Entstehungsgeschichte her, mit Wellington als Kopf, Taranaki im Westen und das East Cape im Osten als Flossen und Northland nördlich von Auckland als Schwanz des Fisches. Städte der Nordinsel Siehe auch Südinsel (Neuseeland) Weblinks Einzelnachweise
Île du Nord

L'île du Nord (en anglais : North Island et en maori de Nouvelle-Zélande : Te Ika-a-Maui ce qui signifie « Le poisson de Maui ») est une des deux principales îles de la Nouvelle-Zélande, l'autre étant l'île du Sud dont elle est séparée par le détroit de Cook. Elle se situe en mer de Tasman, mais ses rivages septentrionaux et orientaux sont baignés par l'océan Pacifique. Plusieurs villes importantes sont situées sur cette île, notamment Auckland, la ville la plus peuplée du pays, et Wellington, la capitale. Environ 76 % de la population de la Nouvelle-Zélande, soit 3 148 400 habitants, réside sur l'île du Nord. On la connait également sous le nom d'île Fumante. Villes principales Géographie Cap Reinga Détroit de Cook Grottes de Waitomo Lac Taupo Péninsule de Coromandel Péninsule de Northland Parc national de Tongariro Tongariro (rivière) Taumatawhakatangihangakoauauotamateaturipukakapikimaungahoronukupokaiwhenuakitanatahu Waikato Waipoua Kauri Forest Whanganui Mythologie maorie Selon la mythologie maorie, l'île du Nord et l'île du Sud viennent de l'époque où régnait le demi-dieu Māui. Māui et ses frères étaient en train de pêcher depuis leur canoë lorsque Māui attrapa un énorme poisson. Alors qu'il ne portait plus son attention sur le poisson, ses frères se battirent pour le poisson et le découpèrent. Le poisson devint l'île du Nord tandis que le canoë forme l'île du Sud. Les montagnes et les vallées seraient issues des coups des frères de Māui donnés aux poissons lorsqu'ils se le disputaient. Ainsi, le nom Māori pour l'île du Nord est Te Ika-a-Māui, qui signifie le poisson de Māui. Flore L'île du nord présente une flore luxuriante et très diversifiée. Les nombreuses forêts de l'île contiennent de multiples espèces (rimu, totara…). On y retrouve évidemment le kauri, un arbre très impressionnant de par son diamètre, sa taille et son âge ainsi que des fougères arborescentes endémiques, les kaponga qui font partie des symboles nationaux. Faune Espèces terrestres Espèces menacées et disparues Il y a plusieurs siècles, on pouvait apercevoir de nombreuses variétés d'oiseaux. Avec l'évolution, certaines espèces ont perdu leurs ailes et ne peuvent plus voler ; c'est le cas des moas, espèces disparues, et du kiwi, endémique et choisi comme emblème national. Les rats et les hermines importés par les hommes portent préjudice à ces oiseaux non volants, menant même à l'extinction de certaines espèces. Les kiwis, quant à eux, sont menacés et de plus en plus difficiles à observer à l'état sauvage. Espèces marines Concernant les animaux marins, on retiendra surtout les baleines et dauphins, dont le petit dauphin d'Hector, le plus rare au monde et en danger critique d'extinction. Notes et références Voir aussi Liens externes Ressource relative à la géographie : New Zealand Gazetteer Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail des îles Portail de la Nouvelle-Zélande
Sjeverni otok

Sjeverni otok (eng. North Island, maorski Te Ika O Maui) - jedan od dva glavna otoka koja čine Novi Zeland (drugi je Južni otok). Više značajnih gradova nalaze se na Sjevernom otoku među kojima su i najveći grad Novog Zelanda - Auckland, kao i Wellington, njegov glavni grad. Na otoku živi 2 820 000 stanovnika (2005.), što čini 76% populacije Novog Zelanda. Ima površinu od 113 729 kvadratnih kilometra, što ga čini četrnaestim otokom po veličini na svijetu. Na nekim kartama iz 19. stoljeća, otok nosi ime Novi Minster. Sjeverni otok dijeli se u devet okruga: Northland, Auckland, Bay of Plenty, Gisborne, Waikato, Taranaki, Manavatu-Wanganui, Hawkes Bay i Wellington. Na otoku ima dvanaest gradova: Auckland, New Plymouth, Tauranga, Gisborne, Napier, Hamilton, Hastings, Palmerston North, Rotorua, Wanganui, Whangarei i Wellington. Na Sjevernom otoku nalazi se i najveće jezero Novog Zelanda Taupo. Galerija
Északi-sziget

Az Északi-sziget (angolul North Island, maori nyelven Te Ika-a-Māui) az Új-Zélandot alkotó két nagy sziget egyike, melyet a Déli-szigettől a Cook-szoros választ el. Déli sarkában található Új-Zéland fővárosa, Wellington. Földrajza Területe 113 729 km², ezzel a világ 14. legnagyobb szigete. Legmagasabb pontja a Mount Ruapehu (2797 m). Lakossága 3 422 000 fő, az ország lakosságának 77%-a lakik az Északi-szigeten. A területén termelt GDP 2003-ban 102,863 milliárd amerikai dollár volt, Új-Zéland nemzeti össztermékének 79%-a. Éghajlata mérsékelt, területén két ökorégió, a Northland mérsékelt-övi kaurierdő és az Északi-szigeti mérsékelt-övi erdő régió helyezkedik el. Itt található a világörökség részét képező Tongariro Nemzeti Park és Új-Zéland legnagyobb és Óceánia második legnagyobb tava, a Taupói-tó. Elnevezése Bár már régóta Északi-sziget néven ismert, az Új-Zélandi Földrajzi Tanács csak 2009-ben tette azt hivatalossá. Maori neve (Te Ika-a-Māui, jelentése: Maui hala) egy mítoszból ered. Maui félisten és testvérei halászni indultak a csónakjukon és egy nagy halat fogtak. Amíg Maui nem figyelt, fivérei összevesztek a halon és darabokra vágták. A halból lett az Északi-sziget (melynek völgyei a vágások nyomai), csónakjukból pedig a Déli. Közigazgatási beosztása Az Északi-szigetet és a hozzá tartozó kisebb szigeteket kilenc önkormányzati régióra osztják: Auckland Bay of Plenty Gisborne Hawkes Bay Manawatu-Wanganui Northland Taranaki Waikato Wellington. Nagyobb (50 000 lakost meghaladó) települései: Auckland Wellington Hamilton Tauranga Palmerston North Hastings Napier Rotorua New Plymouth Whangarei Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a North Island című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Jegyzetek Források ↑ Balázs: Balázs Dénes: Ausztrália, Új-Zéland, Óceánia. Budapest: Panoráma. 1981. = Panoráma útikönyvek, ISBN 963 243 103 0 "Quick Facts - Land and Environment : Geography - Physical Features". Statistics New Zealand. "Subnational Population Estimates: At 30 June 2013 (provisional)". Statistics New Zealand. 22 October 2013 "The New Zealand Geographic Board Considers North and South Island Names". Land Information New Zealand. 21 April 2009. "Regional Gross Domestic Product". Statistics New Zealand. 2007.