Grad Schaesberg

Grad Schaesberg se nahaja med okrožjem Schaesberg v občini Landgraaf in Heerlenom v nizozemskem Limburgu. To je bil matični grad gospodov Schaezberških od katerega so ostale le ruševine glavne stavbe. Od leta 2012 grad obnavljajo v fazah. Zgodovina Vodni grad je v svoji zadnji nedotaknjeni obliki nastal v 16. in 17. stoletju v slogu renesanse v dolini Meuse. Bil je eden najlepših in najobsežnejših primerov tega arhitekturnega sloga, tako razširjenega v dolini Meuse, v današnjem nizozemskem Limburgu. Gospodje in kasneje cesarski grofje Schaezberški so v gradu živeli do 18. stoletja. Po francoskem obdobju je grad postopoma propadal. Leta 1965 je prišlo do manjšega požara v zunanjem dvorišču z vogalnimi stolpi in vhodom. Obsežen vandalizem, pomanjkanje vzdrževanja in vztrajni neuspehi pri obnovi so leta 1968 povzročili rušenje zunanjega dvorišča. To se je zgodilo kljub občinski obveznosti popravila. Grad je nizozemska država leta 1945 zaplenila kot nemško lastnino (družina von Schaesberg je živela v Nemčiji). Od leta 1975 naprej so preostale ruševine gradu utrjevali. Leta 2005 sta bila dva otoka graščine in zunanjega dvorišča še vedno prisotna znotraj grajskih jarkov. Med konsolidacijo so bili temelji zunanjega dvorišča delno dvignjeni z zidovi, kar je dalo vtis o velikosti zunanjega dvorišča. Od glavne stavbe sta ostala dva vogala vogalnega stolpa iz 17. stoletja in več stenskih kril. Jasno so vidni okenski okvirji iz naravnega kamna, rob strehe in vogalni bloki, ki jih je mogoče videti tudi na gradu Passarts-Nieuwenhagen in gradu Hoensbroek. Del temeljev še vedno prikazuje tipičen "speklagen" – to je menjavanje plasti opeke in naravnega kamna – kar je značilno za maaslandsko renesanso. Grad De Bongard v Simpelveldu je na primer v celoti zgrajen iz teh "speklagnov". V bližini ruševin je mogoče najti različne zgradbe, ki so jih financirali grofje Schaezberški in se po slogu jasno ujemajo s tistimi iz samega gradu. Dve kapeli v Leenhofu, kapela Leender na Leenderbergu in kapela svete Barbare, kmečki posesti Kakert in Leenhof ter župnijska cerkev v Schaezbergu je v 17. stoletju zgradil Janez Friderik Schaezberški. Na vzhodni strani grajskih ruševin so našli ostanke rimske vile Landgraaf-Schaesberg. Gospodje Schazberški kot cesarski grofje 9. septembra 1706 so bili gospodje Schaesberški povišani v cesarske grofe. Leta 1710 je volilni Pfalški knez svojemu ministru, grofu Schaesbergu, podelil nekdanji brabantski gospostvi Kerpen in Lommersum. Cesar Karel VI. je 11. februarja 1712 združeni gospostvi Kerpen in Lommersum povišal v cesarsko grofijo. Posledično so grofje Schaesberški dobili sedež na vestfalski grofovski klopi cesarskega parlamenta. Sigismund Theodore je leta 1733 umrl brez otrok; bil je zadnji Schaesberški, ki je živel na gradu. Posest je prešla na dediče, ki so živeli na gradu Krieckenbeck blizu Venla. V skladu s pogodbo iz Fontainebleaua (1785) je Schaesberg postal del Republike sedmih združenih nizozemskih provinc. Francija si je leta 1795 priključila preostali del cesarske grofije. V 24. odstavku državnega odposlanstva z dne 25. februarja 1803 je bilo okrožje Tannheim (z izjemo Winterriedna) grofom povrnjeno zaradi izgube Kerpen-Lommersuma, kar je takrat spadalo pod ozemlje opatije Ochsenhausen. Grofje niso dolgo uživali svoje nove cesarske grofije Schaesberg-Tannheim, saj je bila leta 1806 priključena kraljestvu Württemberg. Rekonstrukcija gradu Schaesberg Obnova se je začela leta 2012, glavni cilj pa je obnoviti grad in pripadajočo kmečko hišo na tradicionalen in znanstveno utemeljen način. V načrtovanje sta vključena tudi pokrajina in razvoj infrastrukture, ki obdaja grad. Z umetnostno-zgodovinskega vidika je obnova gradu pomembna, saj je ena redkih tovrstnih renesančnih struktur iz obdobja Maaslanda na Nizozemskem. Obnova gradu in kmečke hiše kamen za kamnom ima tudi veliko kulturno-zgodovinsko in gospodarsko vrednost. Zanimiva zgodovina gradu, regije in njenih prebivalcev bo namreč predstavljena širokemu občinstvu v vseh njenih vidikih. Zgodovinski gradbeni materiali Rekonstrukcija pravih gradbenih materialov bo zahtevala veliko časa in energije. Za stene je potrebno na tisoče opek, velike količine apnene malte, skrilavcev za strehe in zvonike, hrastovih tramov za tla, strešne konstrukcije ter vrata in podboje. Potrebnih je tudi veliko kovanega železa, kot so tečaji in ključavnice, žeblji in stenska sidra za povezavo vsega. V prihodnjih letih bodo načrti za obnovo še naprej razvijani. Prvi koraki vključujejo ponovno dostopnost najdišča in ostankov, nato pa se lahko začnejo dela na čiščenju ruševin. V projektu, poleg občine Landgraaf sodelujejo tudi provinca Limburg, Parkstad Limburg, Arheološko in kulturno-zgodovinsko društvo Landgraaf in BOEi . Leta 2023 je prenehala obstajati fundacija Landgoed Slot Schaesberg. Občina je ponovno prevzela lastništvo gradu, dokler ne najde novega upravljavca. Ogledi so še vedno na voljo. Zunanje povezave Grad Schaesberg na spletni strani Visit Zuid-Limburg Spletna stran Fundacije gradov Limburg Grad Schaesberg in lokalni prebivalci Grad Schaesberg in njegovi prebivalci