Grad Warmont

Grad ali dvorec Warmont (v stari holandski pisavi; včasih imenovan tudi Huis te Warmond, po fundaciji, ki je nekoč upravljala grad) je gradu podobna stavba na robu Warmonda v Južni Holandiji. Čeprav izvira iz srednjega veka, je njena sedanja oblika podeželsko posestvo iz poznega 18. stoletja. Prej so v njem živeli gospodje visokega gospostva Warmond. Grad ali dvorec je v zasebni lasti in ni odprt za javnost. Zgodovina Stoletja je bil grad ali dvorec Warmont sedež visoko svobodnih gospodov Warmondskih. To sicer ni bil njihov prvi grad. Najstarejši znani grad gospodov Warmondskih, omenjen leta 1285, je stal nekoliko bolj zahodno: na severni strani ruševin cerkve v Warmondu (ruševine blizu Oude Toren). Gospodje Warmondski so ta starejši grad izgubili leta 1296, ker je bil gospod Warmondski porok za Gijsbrehta Amstelskega in Hermana Woerdenskega, ki sta sodelovala pri ugrabitvi grofa Florisa V. (ki je bil na koncu umorjen). Leta 1299 je Janez II. Avesnesski kot regent Janeza I., sina Florisa V., dovolil, da se stari grad uporabi za zapor zelandskega viteza Henrika Zoutelandejskega. Leta 1303 so bili gospodje Warmondski ponovno postavljeni na svoje fevde in dobili nazaj svoj stari grad. Vendar očitno tam niso več živeli. Domnevno so v času, ko so gospodje Warmondski izgubili svoje fevde, živeli na svojih alodialnih (lastnih) posestvih in prav na alodialnih zemljiščih je bil kmalu zatem očitno zgrajen grad Warmont. Zato se domneva, da je bil grad Warmont postavljen okoli leta 1303, morda iz obstoječega dvora ali pa iz dvora, zgrajene iz nuje. To je skladno z dejstvom, da so nekdanji grad gospodov Warmondskih v bližini vaške cerkve že okoli leta 1330 zasedali drugi: gospodje Warmondski tam zagotovo niso več živeli. Najstarejša znana omemba gradu Warmont sega v leto 1359. Takrat se je grad imenoval velika kmetija Jakoba Woudejskega. Raziskave so pokazale, da je levi stolp verjetno ostanek srednjeveške trdnjave. Gospodje Warmondski iz rodbine Woudejskih so v gradu živeli do leta 1525. V tem obdobju je bil grad dvakrat uničen (leta 1420 in 1426), leta 1481 pa so ga zasedli tudi jezdeci Kabeljauwse (literatura omenja tudi uničenja leta 1392 in 1489, vendar ta niso dokazljiva in se verjetno nikoli niso zgodila). Potem ko je leta 1525 v moški liniji z Jakobo izumrla rodbina Woudejskih, je grad po ženski liniji prešel na rodbino Duvenvoordejskih (ki se je kasneje imenovala Wassenaarski Warmondski). Ta rodbina je postopoma širila srednjeveški grad. Potem ko so Španci aprila 1574 požgali grad, so Duvenvoordejski leta 1579 začeli z obnovitvenimi deli in staremu gradu dali sedanji kvadratni tloris. Pri obnovi so uporabili kamne iz uničenega samostana sv. Uršule. V letih 1774–1777 je takratni prebivalec, baron Kornelis Pieter Leydenski, grad končno preuredil v sedanji simetrični podeželski dvorec, pri čemer je ohranil večino starega zidu in starega tlorisa. Najstarejši gospodje Warmondski Že leta 985 je bil Warmond neodvisna jurisdikcija, upravna enota. To pomeni, da je tam že obstajala lokalna oblast. Ni jasno, kaj je bila ta lokalna oblast: sprva je upravno enoto morda vodil šerif (grofov uradnik), možno pa je tudi, da so leta 985 že obstajali "gospodi". Vendar imena teh šerifov in/ali gospodov niso znana. Šele od začetka 13. stoletja viri omenjajo imena: Frank Warmondski (1201) Frank Warmondski je enkrat omenjen leta 1201 kot priča grofa Holandije. O njem je znanega zelo malo: ko je bil priča grofu, je bil obkrožen z najvišjim plemstvom, kar lahko kaže na določen status. Znano je tudi, da je imel v lasti zemljo v bližini cerkve v Warmondu (zemljišče se je leta 1285 še vedno imenovalo " Tista dežela, ki je bila Frankova, v Wermondu "). Verjetno je bil zadnji gospod v vrsti prejšnjih gospodov Warmondskih, ki so v 12. stoletju vzdrževali vezi z grofom. Frank Warmondski je umrl brez moških potomcev, vendar je za seboj pustil hčerko: gospo Sofijo Warmondsko. Jakob XI. Woudejski (pred 1261) Jakob XI. Woudejski se je poročil s Frankovo hčerko Sofijo Warmondsko. Rodbina Woudejskih je dolgo vladala posestvu Esselijkerwoude (okoli današnjega Woubruggeja). S poroko z Warmondovo dedinjo so Woudejski od sredine 13. stoletja postali gospodje Warmondski in Woudejski (Esselijkerwoude). Jakob XII. Woudejski (1278-1302) Jakob XII. se je poročil s Sofijo Egmondsko, vnukinjo Viljema I. Egmontskega. Egmontski so pripadali grofovemu spremstvu, zato je bila to zelo pomembna poroka. Okoli leta 1285 sta Jakob in Sofija še vedno živela v (zdaj izginulem) gradu blizu cerkve v Warmondu (neposredno severno od ruševin blizu 'Starega stolpa'), na zemljišču Franka Warmondskega. Ker je bil Jakob XII. Woudejski porok za Gijsbrehta Amstelskega in Hermana Woerdenskega, ugrabiteljev grofa Florisa V., so nasledniki grofa Jakobu odvzeli njegove fevde. Kljub temu je še naprej delal za grofa, morda v upanju, da si bo ponovno pridobil njegovo zaupanje in naklonjenost. Jakob XII. se je na primer leta 1301 kot holandski vitez boril v bitki pri Hoge Woerdu proti utrechtskemu škofu, kjer je bil Jakob eden od poveljnikov vojske. Zaradi tega dejanja so bili njegovi otroci leta 1303 dejansko oproščeni za očetove »napačne korake« (t.j.: usodno poroštvo). Gospodje in gospe Warmondske z gradu Warmont Jakob XIII. Woudejski (1303-1344) Vitez Jakob XIII. Woudejski je verjetno prvi gospod Warmondski, ki je živel v gradu Warmont (prejšnji gospodje so živeli v danes izginulem gradu ob ruševinah Warmondske cerkve). Jakob se je poročil z Lijsbeto Zuylensko Anholtsko. Ta poroka ni prišla iznenada: že sredi 13. stoletja so gospodje Warmondski vzdrževali odnose z družinami iz obmejnega območja med Holandijo in Utrechtom, vključno z rodbino Zuylenskih. Jakob XIII. je občasno obiskoval grofovo okolico. Na primer, leta 1331 je bil povabljen v Bruselj, da bi skupaj s peščico drugih plemičev potrdil zakonske pogoje med Viljemom (sinom in kasnejšim naslednikom grofa Viljema III.) in Johano Brabantsko. Jakob XIV. Woudejski (1344-1393) Vitez Jakob XIV. Woudejski je bil najprej poročen z Lijsbeto iz Doesa. Vendar je Lijsbeta umrla pred aprilom 1369. Jakob se je leta 1370 poročil s Florencijo Bugge. Ta poroka je bila pod njegovim položajem (Florencija ni bila plemiškega rodu), vendar je imela praktičen namen: družina Bugge je bila zelo bogata. S to poroko so gospodje Warmondski postati veliko bogatejši. Čas smrti Jakoba XIV. dolgo ni bil povsem gotov. Stare kronike običajno omenjajo leto 1395, ki je tudi datum smrti, ki se običajno uporablja v strokovni literaturi. Kljub temu je na grobu Jakoba XIV. v ruševinah cerkve v Warmondu naveden datum smrti 1398. Študija je pokazala, da sta oba datuma napačna (nagrobnik je bil mimogrede izdelan v 17. stoletju, da bi nadomestil zlomljen in neberljiv nagrobnik iz 14. stoletja). Pravilen datum smrti je 1393. Jakob XV. Woudejski Ta najstarejši sin Jakoba XIV. ni nikoli postal gospodar Warmonda. Umrl je že pri 18 letih (malo pred letom 1390). Posledično je gospodar Warmonda postal njegov mlajši brat Janez. Janez Woudejski (1395–1417) Janez Woudejski se je poročil z Nežo Kruningensko (-1400), hčerko Janeza Kruiningenskega . Janez Woudejski je svoje življenje začel kot nekakšen "vrhunski državni uradnik": v mladih letih je bil imenovan za sodnega upravitelja in oskrbnika Voorna. Vendar se je na tem položaju moral slabo obnašati, saj je moral leta 1401 svojo funkcijo prenesti na brata. Po tem ni nikoli več zasedel tako visoke funkcije. Kljub temu ga nizozemski grof ni mogel ignorirati: Janez mu je posodil veliko denarja in se tudi s svojimi vojaki boril v vojnah, ki jih je vojeval grof: v Friziji od leta 1398 (Janez Woudejski je bil takrat povišan v viteza) in tudi proti deželi Arkel od leta 1402. Kot nagrado za Janezova prizadevanja je holandski grof leta 1402 povzdignil Warmond v visoko in svobodno gospostvo, kar je povečalo moč in ugled gospoda Warmondskega. Proti koncu svojega življenja je Janez Woudejski v Warmondu dal zgraditi dva samostana: moški samostan Mariënhaven in ženski samostan sv. Uršule. Jakob XVI. Woudejski (1417-1431) Jakob XVI. Woudejski je bil prvi v svoji družini, ki ni bil "povišan v viteza". Vendar to ni pomenilo, da je njegova družina postala manj pomembna: pravzaprav povprečno plemstvo v 15. stoletju na bojišču skoraj ni igralo nobene vloge, in ta demilitarizacija plemstva je pomenila, da mnogi plemiči niso bili več povišani v viteze. Jakob XVI. se je poročil z Reinoutje Brakelsko iz Dordrechta. V vojni trsk in kavljev je Jakob Woudejski podpiral Jakobo Bavarsko v njenem boju za oblast proti Janezu Bavarskemu in Filipu Burgundskemu . To je Jakobu sprva povzročalo težave: njegov grad Warmont je bil med vojno v letih 1420 in 1426 uničen. Vojvodi Filipu Burgundskemu je uspelo pridobiti gospodarja Warmonta na svojo stran, tako da mu je leta 1428 zagotovil nove dohodke, nakar je Jakob lahko obnovil grad Warmont. Gospod Warmondski je bil leta 1426 imenovan tudi za upravnika Porenja. S tem je Jakob postal osebni predstavnik vojvode v okrožju Porenja: bil je tam vojaški vodja in tudi najvišji uradnik v sodstvu. Jakob XVII. Woudejski (1444-1503) Jakob XVII. Woudejski se je poročil z Johano Poelgeestsko, hčerko Gerita II. Poelgeestskega. Jakob XVII. je bil ob očetovi smrti še mladoleten, zato so mu sprva dodelili skrbnike. Šele leta 1444 je postal gospodar Warmonda. Naredil si je kariero v »skupnem svetu« (predhodniku državne skupščine), kjer je imel sedež v imenu viteškega reda. Tam je moral imeti pomembno vlogo, saj je Jakob XVII. v času vladavine Filipa Burgundskega in njegovega sina Karla Drznega spadal med »prvih pet« plemičev, ki so bili najpogosteje vpoklicani. Kljub temu se je moral okoli leta 1480 obrniti stran od burgundskega tabora. To je leta 1481 privedlo do zasedbe njegovega gradu s strani konjenikov trnkov. Jakob je imel samo hčere, zato je bil zadnji gospod Warmondski iz rodbine Woudejskih. Preko njegove vnukinje Marije Mateneške (†1558) je gospostvo Warmond in grad sčasoma podedovala rodbina Duvenvoordejskih. Kasnejši gospodje in gospe Warmondski 1503 - 1518: Reinoutje Woudejska, poročena leta 1477 z Janezom Rossumskim 1519 - 1525: Jakoba Woudejska, poročena leta 1476 z Gijsbertom Raephorstskim 1526 - 1558: Marija Matheneška (1480-1588), hči Marije Woudejske, ki je bila hči Jakoba XVII. Woudejskega, poročena leta 1504 z Janom van Duivenvoordejem (1467-1523) 1558 - 1559: Jakob Duvenvoordejski (1509-1577), poročen leta 1542 s Henriko Egmontsko (1525-1606) 1559 - 1610: Janez II. Duvenvoordejski (1547-1610), poročen z Odilijo Valckenaersko (?-1620) 1611 - 1658: Jakob Wassenaerski Warmondski, poročen leta 1619 z Jakobo Malteneško, leta 1638 z Mario Leonoro Eyckelsko in končno s Šarloto Malsensko 1642 - 1709: Hendrik Wassenaerski Warmondski, poveljnik Gruitrode 1667-1683, poveljnik Bernissema 1683-1684, poveljnik Gemerta 1684-1690, poveljnik dežele Alden Biesen 1690-; skrbnik Ane Hendrine (1688 - 1722), hčerke njegovega polbrata Johane. 1659 - 1687: Janez Wassenaerski Warmondski, poročen z Izabelo Marijo Haestrechtsko, nato z Marijo Izabelo iz Liere Immerzeelsko in končno z Ano Katarino Renessejsko 1688 - 1722: Ana Hendrina Wassenaerska Warmondska (1679-1722), poročena leta 1703 s Ferdinandom grofom Berlo (?-1715) 1722 - 1726: Tomaž Walraven Wassenaerski Warmondski (1678-1726), poročen leta 1702 z Margriet Aleksandrino Lijndenskim (?-1763) 1731 - 1764: Viljem Elbert Wassenaerski Warmondski (1718-1764) 1764 - 1774: Jakob Albert Wassenaerski Warmondski (1709-1774), poročen leta 1741 z Marijo Aleksandrino Žaklino de Cannart d'Hamale (?-1783); prodaja 1774 - 1790: Kornelis Pieter cesarski grof Leydenski (1738-1790), poročen s Hermino Jakobo iz Thomsa 1790 - 1814: Hermina Jakoba iz Thomsa (1744-1814) 1814 - 1821: baron dr. Frederik Avgust Leydenski (1768-1821), poročen leta 1806 z Avgusto Leopoldino Katerino Pallandtsko, hčerko Adolfa Warnerja 1821 - 1844: Avgusta Leopoldina Katerina Pallandtska (1778-1844) 1844 - 1849: Adolfina Viljemina Ana van der Wyck (1819-1849), poročena leta 1840 z Leopoldom grofom Limburg Stirum (1818-1900) 1849 - 1884: Wighold Albert Viljem grof Limburg Stirum (1845-1884) Lastniki po dokončni odpravi gosposkih pravic 1884–1900: Dediči grofa Limburško Stirumskega (to so bili zadnji plemiči, ki so prebivali v gradu) 1901–1960: Družina in otroci CH Krantza 1960: Občina Warmond 1960: Pokrajina Južne Holandije 1961 - 2018: Fundacija Huis te Warmond, zasebni stanovalci 2018 - danes: Združenje Hendrick de Keyser Opis hiše in parka Sedanji dvorec Warmont ima videz tipičnega poznobaročnega podeželskega posestva s klasicističnimi vplivi. V enem od stolpov visi zvon Barbara iz leta 1392. Hiša ima še vedno originalno notranjost iz obdobja Ludvika XVI . Dvorec je s treh strani obdana z vodo in se nahaja sredi 23 hektarjev velikega gozdnega parka, ki je v lasti fundacije Zuid-Hollands Landschap (ZHL). Park je bil dolgo pogovorno znan kot "gozd Krantz" po družini Krantz, ki je imela posestvo v lasti od leta 1901 do 1960. Ob poteh in hrastovih in bukovih drevoredih mimo starih tis in golih cipres je speljana sprehajalna pot. Najdete lahko tudi ostanke izstrelišča V1, katerega gradnja se je začela ob koncu druge svetovne vojne, vendar ni bila nikoli dokončana in zato nikoli uporabljena. Grad obnovljajo od leta 2020 do 2025. Po obsežni prenovi gradu Warmont bo grad večinoma ostal v zasebni lasti. Lastnik gradu, združenje Hendrick de Keyser, želi del gradu preurediti v muzej. Galerija fotografij Glej tudi Seznam nepremičnin združenja Hendrick de Keyser Viri Dvorec v Warmontu. Njegova zgodovina in njeni prebivalci . Leiden, 1963 ( spletno besedilo ) Spletna stran Huys te Warmont Sklici