Schiermonnikoog

Schiermonnikoog (nizozemsko: [ˌsxiːrmɔnəkˈoːx] ;(zahodnofrizijsko Skiermûntseach [ˌskiəmuːnˈtsɪəχ] ) je otok, občina in narodni park na severu Nizozemske. Schiermonnikoog je eden od zahodnofrizijskih otokov in je del province Frizija. Nahaja se med otokoma Ameland in Rottumerplaat. Otok je 16 km dolg in 4 km širok in je lokacija prvega nizozemskega narodnega parka. Edina vas na otoku se imenuje tudi Schiermonnikoog. Na otoku stalno prebiva približno 943 ljudi, zaradi česar je občina najmanj naseljena in najmanjšo gostoto poselitve na Nizozemskem. Ker je otok majhen in raven, je le 200 otočanov pridobilo posebno vozniško dovoljenje, ki jim omogoča, da imajo svoj avtomobil, zaradi česar je nekaj ulic praktično brez avtomobilov. Vsako leto otok obišče približno 300.000 ljudi, ki bivajo v 5.500 posteljah, ki so na voljo v počitniških hišah, apartmajih in hotelih. Večina obiskovalcev pa je enodnevnih izletnikov (samo v juliju in avgustu približno 4.000 na dan). Zgodovina Zaradi plimovanja, prevladujočih vetrov in neviht v Severnem morju se otok počasi premika proti jugu in vzhodu. Leta 1250 je ležal približno 2 km severno od sedanjega položaja in je takrat imel bistveno drugačno obliko. Najzgodnejša pisna omemba Schiermonnikooga sega v oktober 1440, v dokumentu, napisanem za Filipa Dobrega . Prvi znani lastniki otoka so bili menihi iz opatije Klaarkamp, cistercijanskega samostana blizu Rinsumageesta na celini. »Monnik« pomeni »menih«, »schier« je arhaična beseda, ki pomeni » siv « in se nanaša na barvo meniških oblačil, »oog« pa se prevaja kot »otok«. Ime Schiermonnikoog lahko torej prevedemo kot Otok sivih menihov. Med reformacijo so bili samostani na severu Nizozemske razpuščeni. Leta 1580 je Schiermonnikoog postal last dežele Frizije. Okoli leta 1640 so dežele otok prodale bogati družini Stachouwer in naslednja tri stoletja je Schiermonnikoog ostal zasebna last. Okoli leta 1700 je bilo prebivalstvo Schiermonnikooga razdeljeno med štiri vasi oziroma naselja. Največja med njimi je bila Westerburen, ki se je razvila okoli srednjeveških zgradb sivih menihov. Leta 1717 in 1720 so nevihte poplavile Westerburen, ki so ga morali okoli leta 1725 zapustiti zaradi nanosa peska in naraščajočega morja. Leta 1756 je bilo vzhodno od njega zgrajeno novo mesto z imenom Oosterburen. Danes se ta druga vas imenuje Schiermonnikoog po otoku. Prav tako so se prebivalci otoka uprli Gospe Katarini Mariji Stachouwer, zato je Frizija poslala vojake, da bi jo zaščitila in vzpostavila red in mir. Avgusta 1799, med napoleonskimi vojnami, je majhna eskadrilja britanske kraljeve mornarice pod poveljstvom kapitana Adama Mackenzieja z ladje HMS Pylades napadla in zajela nekdanjo topovsko brigado kraljeve mornarice, privezano med Schiermonnikoogom in Groningenom . Čolni Mackenziejeve eskadrilje so nato napadli nizozemsko škuno Vengeance s šestimi topovi in baterijo na Schiermonnikoogu. Britancem je uspelo požgati škuno in obstreliti topove baterije. Leta 1859 je družina Stachouwer prodala otok Johnu Eriku Bancku iz Haaga. Med drugim je Banck začel peščene sipine saditi z marram travo, da bi jih stabiliziral. Na vrhu nasipa, ki ga je zgradil, mu je zdaj postavljen spomenik. Leta 1892 je Banck prodal otok nemškemu grofu Bertholdu von Bernstorffu. Leta 1940 Bechtold Eugen von Bernstorff, njegov vnuk, je podedoval Schiermonnikoog Istega leta, med drugo svetovno vojno, je KLM na kratko zagotavljal potniške in poštne storitve v Schiermonnikoogu in bližnjem Amelandu, pri čemer je na plaži pristal s svojimi letali Douglas DC-3 . Maja so Nemci napadli Nizozemsko in Wehrmacht je okupiral otok, vendar je Bernstorff poskrbel, da so otočani večinoma ostali pri miru. Med drugo svetovno vojno je nemška vojska na otoku zgradila utrdbe, ki so bile del obrambne črte Atlantskega zidu, število nemških vojakov pa se je izenačilo s 600 domačimi prebivalci otoka. Proti koncu vojne so na otok zbežale stotine vojakov SS in pripadnikov SD, ki so okrepili nemški kontingent, ki je bil že tam. Po podpisu predaje Nemčije, lokalna enota na na otoku predaje ni sprejela, vendar jih kanadske sile, odgovorne za sektor, ki je vključeval otok, niso napadle, da bi jih prisilile k predaji. Po več tednih pogajanj se je nemški poveljnik strinjal s spoštovanjem predaje in nemški vojaki so bili evakuirani v Wilhelmshaven v Nemčiji. 11. junija 1945 je otok postal zadnji del Nizozemske, ki so ga zavezniki osvobodili izpod okupacije. Po vojni je nizozemska vlada Bernstorffu zasegla Schiermonnikoog, ker je bil Nemec in je bil med vojno lastnik otoka, s čimer ga je spremenila v "sovražno lastnino". Leta 1949 je otok postal neodvisna občina in del province Frizije. Bernstorff je umrl leta 1987 in je pokopan na Schiermonnikoogu na pokopališču reformirane cerkve. Leta 2006 je bila vzhodna meja otoka premaknjena proti vzhodu, na nekdanje ozemlje občine Eemsmond v provinci Groningen. Turizem Glavni vir dohodka na Schiermonnikoogu je turizem. Na otoku so kamp, trajektni pomol, plimsko pristanišče za manjša plovila ter približno 15 hotelov in na stotine počitniških hiš in apartmajev. Vzhodni del otoka je pomemben naravni rezervat, do katerega je dostop med gnezditveno sezono številnih ptic, ki tam gnezdijo, zelo omejen. Otok kot celota je narodni park Schiermonnikoog, eden od nizozemskih narodnih parkov. Prometna povezava Edini javni prevoz do Schiermonnikooga je trajekt iz kompleksa zapornic in pristanišča Lauwersoog. Tudi v zimskih mesecih sta na voljo več kot dve povezavi na dan. Turistom na otok ni dovoljeno pripeljati avtomobilov. Vas s trajektom povezujejo avtobusi. Najpogostejša oblika prevoza je kolo; otok prečka mreža kolesarskih poti, dve podjetji za izposojo koles pa turistom nudita približno 5000 koles. Zaradi okoljskih in zdravstvenih pomislekov je bilo od leta 2013 v uporabi šest kitajskih električnih avtobusov BYD ebus, ki so edini avtobusi na otoku vsaj v 15-letnem pogodbenem obdobju (pogodbo je dobil BYD in premagal svoje evropske tekmece). Galerija slik Glej tudi Klozum Opombe in reference Opombe Reference Zunanje povezave Spletna stran Schiermonnikooga Spletna stran turističnega urada Wagenborg: trajektna linija do Schiermonnikooga in Amelanda