NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Palacio de los Íñiguez-Abarca

El palacio de los Íñiguez-Abarca o palacio de Guenduláin es un palacio renacentista situado en la calle Mayor de la localidad navarra de Sangüesa (España).​ En la planta baja cuenta con una portada adintelada, sobre la que aparece el año 1601. La primera planta, de ladrillo, cuenta con dos balcones con barandillas abalaustradas de hierro. En el segundo piso hay una galería de arcos de medio punto. En la parte superior hay un alero de madera con adornos.​ El edificio fue comprado por unos promotores navarros para la construcción de un hotel de cuatro estrellas.​ Se trata de uno de los bienes asociados al Camino de Santiago que España mandó a la Unesco en su dossier «Inventario Retrospectivo - Elementos Asociados» (Retrospective Inventory - Associated Components).​ Referencias
Palacio de los Sebastianes

El palacio de los Sebastianes és un palau de segle xv d'estil gòtic tardà situat al carrer Major de la localitat navarresa de Sangüesa (Espanya). Compta amb dos portals idèntics apuntats i amb escuts a les claus dels mateixos. El palau pertanyia a la família dels Sebastianes, una rica família noble de comerciants de la localitat, que van ser prestadors dels reis de Navarra. En este edifici va nàixer Enric de Labrit, posteriorment Enric II de Navarra, el 25 d'abril de 1503, entre les 8 i les 9 del matí. En eixe moment l'amo del palau era Juan Sebastián, senyor d'Iriberri. Es tracta d'un dels béns associats al Camí de Sant Jaume que Espanya va enviar a la UNESCO en el seu dossier «Inventari Retrospectiu - Elements Associats» (Retrospective Inventory - Associated Components). Referències
Palacio de los Sebastianes

El palacio de los Sebastianes es un palacio del siglo XV de estilo gótico tardío situado en la calle Mayor de la localidad navarra de Sangüesa (España). Cuenta con dos portales idénticos apuntados y con escudos en las claves de los mismos. El palacio pertenecía a la familia de los Sebastianes, una rica familia noble de comerciantes de la localidad, que fueron prestamistas de los reyes de Navarra.​​ En este edificio nació Enrique de Labrit, posteriormente Enrique II de Navarra, el 25 de abril de 1503, entre las 8 y las 9 de la mañana. En ese momento el dueño del palacio era Juan Sebastián, señor de Iriberri.​​ Se trata de uno de los bienes asociados al Camino de Santiago que España mandó a la Unesco en su dossier «Inventario Retrospectivo - Elementos Asociados» (Retrospective Inventory - Associated Components).​ Referencias
Monestir de Leire

El monestir de Leire o de Salvador de Leyre es troba a Navarra al peu de la serra de Leire i és d'estil romànic primerenc. A l'església, dins una gran urna de fusta hi ha les restes dels primers reis de Pamplona, antecedents dels reis de Navarra, dos dels quals foren també comtes d'Aragó. Es troba documentat des del segle ix. Va ser fundat seguint l'orde benedictí però després va passar al Cister. La desamortització de Mendizábal va fer que el 16 de febrer de 1836 es tanqués el monestir i es va posar a la venda sense que ningú el comprés. El 1867 l'església de Leire va ser declarada Monument Nacional i es va reobrir al culte el 1876. Actualment pertany a la Comunitat Foral de Navarra, que l'ha cedit als benedictins. És molt coneguda la llegenda de l'abat anomenat Virila de Leire, que va dormir durant 300 anys per així comprendre el misteri de l'eternitat. Panteó reial El monestir fou usat pels reis de Pamplona com a panteó dinàstic. Quan fou desamortitzat el 1836, fou abandonat i les restes reials quedaren a l'església. El 1863, les arquetes reials foren profanades i les restes quedaren disperses per terra, fins que el maig del mateix any foren recollides pel rector i l'alcalde de Yesa, que trobaren les fustes amb els rètols de les arquetes, corresponents a les persones reials enterrades. A més, el 1613 s'havia confegit la llista d'aquestes al necrologi del monestir. Les restes, reunides, foren col·locades en una urna de fusta i ferro i, quan l'església tornà al culte, retornades al monestir. Segons la llista anterior, l'urna conté restes de: Ènnec I de Pamplona Arista, primer rei de Pamplona (852), i la seva esposa Ximena Ximè Iñiguez i el seu fill Ènnec Ximenis (mort 842), segons tradicions dubtoses, també reis; sembla que els documents en què es basen aquestes tradicions eren falsos Garcia I Iñíguez (870), rei de Pamplona Fortuny Garcés (905), rei de Pamplona Sanç Garcés I de Pamplona (925), rei Garcia Sanxes I de Pamplona, rei de Pamplona (925-970) i comte d'Aragó (943-970) Sanç Garcés II de Pamplona Abarca, rei de Pamplona (970-994) i comte d'Aragó (943-994) A més de diferents prínceps i sis reines més, probablement esposes dels monarques enterrats. Referències Martorell, Manuel «Monasterio de Leyre: de ilustre cuna». Así se hizo España. La aventura de la historia. Arlanza [Madrid], núm. 3: «Navarra», 2007, p. 56-57. Moral, Tomás. Leyre. Panteón real. Abadía de Leyre, 1997. ISBN 84-85891-67-8. Enllaços externs Monestir de Leire - Lloc web oficial
Klášter San Salvador de Leyre

Klášter San Salvador de Leyre je nedaleko od vsi Bigüezal, 50 km od Pamplony na severu Španělska v regionu Navarra. Je součástí poutní stezky Camino de Santiago. Klášter pochází z poloviny 9. století, kdy byl založen jako duchovní centrum a opora proti Maurům. V držení se vystřídali benediktini s cisterciáky. V současnosti zde opět sídlí benediktinští mniši. Nejstarší zachovalou částí klášterního areálu je románský kostel s gotickou dostavbou. Kostelní zvonice je asymetrická. Na západním portále jsou vyobrazeni Kristus, Panna Marie, sv. Jan, sv. Petr a příšery typické pro tuto oblast. Strohá krypta má hlavice sloupů ve výši kolen. Dodnes je zachován královský panteon. Ostatní budovy pocházejí převážně ze 16.-18. století. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Klášter Leyre na Wikimedia Commons Stránky kláštera Fotografie z Leyry
Monastery of Leyre

The Monastery of San Salvador of Leyre (Basque: Leireko San Salbatore monasterioa; Spanish: Monasterio de San Salvador de Leire) is a religious complex to the south of the Sierra de Leyre, in northern Navarre, Spain, representing one of the most important historical monasteries of Spain. History The oldest records of the site date from 842, when Íñigo Arista, considered the first king of Pamplona, and Wilesindo, Bishop of Pamplona, made a donation to the monastery. The monastery grew in importance thereafter, acquiring numerous properties and wealth during the first and middle stages of the Kingdom of Navarre, thanks to the privileges and donations made by the Navarrese kings. The monastery was expanded in the twelfth century. Several kings of Navarre were buried there. Since then it has been in various states of repair, undergoing many expansions and remodelling (the most extensive carried out in the sixteenth century, when almost the entire monastery was rebuilt). Romanesque architecture pieces have survived until the present day (such as the church, with its Porta Speciosa), as well as parts that are even more ancient such as the notable crypt. Leyre was founded as a Benedictine monastery, but later came to be owned by Cistercian monks. Currently, the monastery belongs to the Chartered Community of Navarre, which has transferred the monastery to its original inhabitants, the Benedictine order, for care and operation. In June 2015, the monastery was the setting for the first official visit of Felipe, Prince of Asturias as King of Spain with his wife Princess Letizia. Importance The monastery is located on one of the various routes of the Way of Saint James coming from the Corridor of Berdún and Jaca. The name of the monastery has been adopted as a female name under the form Leire, especially popular across the Basque Country. The Leyre Casket, an ornate ivory casket produced in 1004/5 in Muslim Cordoba which held the relics of Nunio and Alodio for some time, belonged to the monastery for several centuries and takes it name from the monastery. Gallery References
Monastero di Leire

Il monasterio di San Salvador de Leyre o Leire è uno dei più importanti di Spagna per la sua valenza storica e architettonica e per il suo eccellente stato di conservazione. Il monastero si trova nel comune di Yesa nel nordest della Comunità Forale della Navarra, vicino al confine aragonese. Storia Si hanno notizie del monastero a partire dal Secolo IX. Il monastero ebbe grande rilevanza nella storia del regno di Pamplona, poi del regno di Navarra e della Reconquista. Nel monastero è ubicato il Pantheon in cui giacciono i primi monarchi del regno di Pamplona. Leyre fu fondato come monastero Benedettino, che poi passò ai cistercensi. Attualmente appartiene alla Comunidad Foral de Navarra, che lo ha ceduto ai benedettini, che lo gestiscono. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Monastero de Leyre Collegamenti esterni Sito ufficiale, su monasteriodeleyre.com. (CA) Monastero di Leire, su Gran Enciclopèdia Catalana, Grup Enciclopèdia Catalana. (ES) Monasterio de Leyre, su monasteriodeleyre.com. (ES) monasterio San Salvador de Leyre Navarra, su lebrelblanco.com.
Mosteiro de Leyre

O Mosteiro de San Salvador de Leyre, mais conhecido como Mosteiro de Leyre (ou Leire (Leireko monasterioa) em basco) está situado na Sierra de Errando, ao nordeste da Comunidad Foral de Navarra en España. É um dos mosteiros mais relevantes da Península Ibérica, atendendo à sua historicidade e arquitectura. Entre os diferentes edifícios que o compõem, há exemplos do românico muito relevantes, em excelente estado de conservação.
Palác navarrských králů (Estella)

Palác navarrských králů, španělsky Palacio de los Reyes de Navarra nebo také Palacio de los Duques de Granada de Ega v Estelle (Navarra, Španělsko), je jediná existující civilní románská stavba v Navaře, spolu se sýpkami v Iratxeta. Původní funkce stavby je nejasná, navarrská vláda ji získala v roce 1954. Popis Románská budova postavená ve druhé polovině 12. století se nachází na Plaza de San Martin a rohu ulice svatého Mikuláše, staré trase poutníků. Nejvýznamnějším prvkem je hlavní průčelí. Skládá se ze dvou pater, která jsou rozdělena jednoduchou římsou. Spodní část je galerie ze čtyř oblouků rámovaná sloupy připojenými ke zdi, zdobenými na hlavicích rostlinnými a figurálními motivy. Je zde vyobrazen příběh Rolanda a Ferraguta a scéna z pekla. Druhé patro má čtyři velká okna, z nichž každé je rozděleno na čtyři mírně lomenými oblouky, které spočívají na jemných sloupcích. Nad nimi je římsa s krakorci. Věž je třípatrová a byla přistavěna v 16. století. 14. června 1991 zde bylo otevřeno Museo Gustavo de Maeztu. Místnosti muzea jsou umístěny v horních dvou patrech budovy. Roku 1931 byl prohlášen španělskou kulturní památkou. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Palacio de los Reyes de Navarra (Estella) na španělské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Palác navarrských králů na Wikimedia Commons
Palace of the Kings of Navarre, Estella

The Palacio de los Reyes de Navarra (Basque: Nafarroako Erregeen jauregia), also called the Palacio de los Duques de Granada de Ega, is a historical building in Estella, Navarre, Spain; it is the Romanesque former royal palace of the Kings and Queens of Navarre from the late 12th century to the mid-15th. In the twentieth century the building, which had fallen into disrepair, was restored and in 1991 converted into the Museo Gustavo de Maeztu (Basque: Gustavo de Maeztu Museoa), housing the work of the painter Gustavo de Maeztu y Whitney and open to the public. The building is important in the history of architecture in Navarre, since it is the only civil building extant from the Romanesque period. In 1931, it was declared a national monument by the Spanish government. Description It is a Romanesque building built in the second half of 12th century, located in the Plaza de San Martín and on the corner of Calle de San Nicolás, an ancient entrance for pilgrims. The most significant element is the main facade, located opposite the stairway of San Pedro de la Rúa. It consists of two floors built in ashlar masonry, which are divided in height by a simple molded cornice. The lower body is a gallery of four arches framed by columns attached to the wall, decorated with capitals of vegetable and figurative type. On the left side there are figures of stylized forms that narrate an episode of the Legend of Roland, specifically the scene of Roldan's fight against the giant Ferragut, trying to exemplify the struggle of good against evil. It is signed by Martinus of Logroño. On the right side, the decoration is formed by thin leaves of penca, Cistercian rooted. The second floor has four large windows, each divided into its internal space by four slightly pointed arches that rest on fine encapsulated columns adorned with plant, animal and figurative decoration. Above them, a cornice with sculpted corbels. Here the original forms alternate with recent reconstructions, given that over time the structure was modified to adapt to the needs and diverse functions that it has had as a palace and as a prison for the judicial district. It is closed on its sides by two semi-columns, with a decorative scheme on its different capitals. On the left is a capital with plant decoration, while on the right side you can see a set where scenes have been conceived related to the sin of pride, the punishment of hell and lust. The third floor, work of the 18th century, is built in brick. Since June 14, 1991, it has housed the painter's museum Gustavo de Maeztu. The rooms of the museum are distributed in the last two floors of the building and house paintings, drawings, lithographs and other pieces by this painter, one of the most important of the so-called "Basque School". External images Photograph before restoration, accompanied by extensive text in Spanish Photographs at La Guía Digital del Arte Románico Photograph at Flickr
A navarrai királyok palotája (Estella)

A navarrai királyok egykori palotája (más néven: a Granada de Ega-i hercegek palotája) az észak-spanyolországi Estella település egyik régi műemléke, Navarra egyetlen romanikus stílusú polgári építménye. Ma egy Gustavo Maetzu-múzeum működik benne. Története A palota a 12. század utolsó harmadában épült, a második emelettel a 17. században bővítették, a tér felé néző második emeleti, téglából készült árkádsor pedig a 18. századból származik. A 19. század közepétől 1951-ig községi börtön működött benne. 1931-ben nemzeti műemlékké nyilvánították, majd 1975-ben felújították, 1991-ben pedig egy Gustavo Maetzu műveit bemutató múzeumot hoztak létre benne. Leírás A háromszintes épület a Navarra középpontjától kissé nyugatra található Estella településen található a Szent Márton tér és a Szent Miklós utca találkozásánál. Alaprajza téglalap, északkeleti homlokzatának két szélén egy-egy szögletes torony emelkedik. Délkeleti homlokzatán a földszinten négy félköríves árkád látható, míg az első emeleten mindegyik árkád fölött egy-egy, három-három vékony oszlopocskával négy részre osztott ablak helyezkedik el. A felső szint falának tömörségét mindössze három, lőrésszerű apró nyílás oldja. Az első emeletet díszes övpárkány zárja. A délkeleti homlokzat jellegzetes díszei a két szélén elhelyezkedő oszlopok, pontosabban oszloppárok, ugyanis mindkét szélen két-két egymás fölött álló oszlop látható. A négy oszlopfő közül kettő növényi motívumokkal díszített, kettő pedig történelmi jeleneteket ábrázol: utóbbiak közül a leghíresebb a bal alsó oszlopfő, amely Roland lovag és Ferragut harcát ábrázolja, abból is azt a pillanatot, amikor a lovag legyőzi a mór óriást azzal, hogy egyetlen gyenge pontját, a köldökét támadja. A jobb fölső oszlopfő két, egymástól független jelenetet örökít meg: az egyiken egy mesejelenet elevenedik meg, ahol egy szamár hárfázik, egy oroszlán pedig hallgatja, míg a másik jelenet két fösvényt ábrázol (a nyakukban lógó pénzeszsákokkal), amint éppen vesztőhelyükre ballagnak, mellettük pedig azt látszik, hogy egy üstben égetik az elítélteket négy ördög felügyelete mellett. Képek Jegyzetek
Estadio El Sadar

Estadio Reyno de Navarra (ofte kendt under navnet Estadio El Sadar eller bare El Sadar) er et fodboldstadion i Pamplona i Spanien, der er hjemmebane for La Liga-klubben CA Osasuna. Stadionet blev indviet 2. september 1967 og har plads til 25.048 tilskuere. Eksterne links Stadionprofil Arkiveret 17. maj 2008 hos Wayback Machine
El Sadar Stadium

Estadio El Sadar (Spanish pronunciation: [esˈtaðjo el saˈðaɾ]; known as Estadio Reyno de Navarra from 2005 to 2011, [ˈrejno ðe naˈβara]) is a football stadium in Pamplona, Navarre, Spain. The stadium holds 23,576 people. It was built in 1967 and is the home of Osasuna. Name The stadium was known as El Sadar, after a river near the stadium, from 1967 to 2005 and again since 2011. From 2005 to 2011 the stadium was called Reyno de Navarra by its sponsor, the Government of Navarre, using the medieval Spanish spelling reyno instead of the modern reino ("kingdom", derived from rey, "king") which lent it a somewhat archaic touch. History The inauguration of the El Sadar Stadium took place on 2 September 1967 with a match between Real Zaragoza and Vitoria de Setúbal from Portugal. The stadium replaced the San Juan stadium that was sold the previous year. The stadium accommodated a capacity of 25,000 spectators at its opening with only 7,000 of those seated. Its inaugural game was played on 2 September between Zaragoza and Portuguese side Vitoria de Setúbal and ended in a one-all draw. The following day Osasuna defeated Vitoria de Setúbal 3-0 for its first win in the new stadium. Osaba scored the first goal for Osasuna in El Sadar in the 28th minute. Bon Jovi performed at the stadium during their These Days Tour on June 5, 1996. In November 2014, Osasuna was forced to sell the stadium to the regional government of Navarre (Navarra) because of the club's huge economic crisis, threatening its continued existence. The measure was approved in the regional parliament with 31 votes in favour and 18 against. In the summer of 2015, the capacity of the stadium was reduced from 19,800 to 18,375 due to security-related renovation works. Expansion In early 2019, the club's members voted in favour of an expansion of the stadium to almost 24,000 seats (in preference to modest upgrading to meet league requirements with no increased capacity) and then chose their favourite from several projects submitted by firms the previous year. The work, including the addition of an extra tier of seats on the three smaller stands and corners to almost reach the height of the grandstand, the installation of 1,300 rail seating places at the south end of the ground, a new roof structure over the ring of the stands augmented by colour-coordinated external cladding, a club museum and improvements to the players' area, media and corporate facilities and hospitality, began in late 2019 and was completed in early 2021. It was hoped to coincide with Osasuna's centenary but this proved difficult due to the COVID-19 pandemic in Spain; however, the fact that all matches were played in empty stadia during the crisis allowed the work to carry on with minimal interruption, although at a slower pace than anticipated. The cost was also higher than projected (originally €16 million), eventually coming in at around €21 million. References External links Reyno de Navarra in CA Osasuna official website WorldStadiums.com entry Estadios de Espana (in English)
Stade El Sadar

Le stade El Sadar ([Quoi ?]anciennement connu sous le nom stade Reyno de Navarra est une enceinte sportive située à Pampelune en Espagne. Le stade est, depuis son inauguration en 1967, utilisé par le club de football du CA Osasuna. Annexes Articles connexes CA Osasuna Liens externes Présentation de l'Estadio Reyno de Navarra sur le site officiel du CA Osasuna Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail de la Navarre
Estadio El Sadar

Estadio El Sadar je nogometni stadion koji se nalazi u španjolskom gradu Pamploni te je dom klubu Osasuni. Otvoren je 1967. godine te ima kapacitet od 23.516 mjesta. Povijest Stadion je dobio ime po rijeci Sadar koja teče pokraj njega i to ime je nosio skoro 40 godina. Nakon toga, naziv je 2005. godine zbog sponzora promijenjen u Reyno de Navarra. Istekom sponzorskog ugovora 2011., vraćeno je staro ime El Sadar. Otvoren je 2. rujna 1967. te je zamijenio Estadio San Juan koji je prodan godinu ranije. Prilikom svečanog otvaranja odigrana je prijateljska utakmica između Real Zaragoze i portugalske Vitorije de Setúbal. Sljedeći dan Osasuna je odigrala svoju prvu utakmicu na novom stadionu te je pobijedila Vitoriju s 3:0. Prvi gol za klub zabio je Osaba u 28. minuti. 29. prosinca 2005. reprezentacija Navare odigrala je ondje prijateljsku utakmicu protiv Kine i slavila s 1:0. Osim nogometa, stadion služi i za održavanje koncerata tako da je na njemu Bon Jovi imao koncert 5. lipnja 1996. u sklopu turneje These Days Tour. Izvori Vanjske poveznice Informacije o stadionu
El Sadar

Az El Sadar (2005 és 2011 között: Reyno de Navarra – ennek jelentése „Navarrai Királyság”) egy spanyol labdarúgó-stadion Navarra autonóm közösség székhelyén, Pamplona városában. A stadion tulajdonosa és használója az Osasuna. Története Az Osasuna 1921-től 1967-ig a Campo de San Juan pályán játszott: itt az utolsó mérkőzése 1967. május 7-én rendezték. Ekkorra épült fel az új stadion, az El Sadar, amelyet azóta kétszer, 1989-ben és 2003-ban is felújítottak. A régi terület eladásáról már 1965-ben döntés született, az adásvétel pedig 1966-ban meg is történt, méghozzá 40 millió pesetás áron. Az új terület 10 millióba került, míg az (egyébként igen rövid ideig, mindössze 11 hónapig tartó) építkezés ára elérte az 51 millió pesetát. A stadionhoz 14 000 m³ betont használtak fel, amelybe 500 tonna vasat is beépítettek, valamint további 350 tonnát használtak fel a tetőszerkezethez. Amikor elkészült, a lelátó 25 000 férőhelyes volt, amiből mindössze 7000 volt az ülőhely. Felavatására 1967. szeptember 2-án került sor, méghozzá érdekes módon egy olyan mérkőzéssel, amelyen nem vett részt az építtető Osasuna: a Real Zaragoza csapott össze a portugál Vitória de Setúballal. Az ünnepélyes kezdőrúgást a klub elnöke, Jacinto Saldise és a stadion építésze, Tomás Arrarás végezte el. A mérkőzés egy háromcsapatos torna nyitómeccse volt: előtte felvonult a pályán a három csapat a város tánccsoportjának kíséretében, valamint a San Fermín-i pap megáldotta a stadiont. Leírás A létesítmény maximális befogadóképessége 17 286 fő. A lelátók részben fedettek, világítás van. Jegyzetek
Stadio El Sadar

Lo stadio El Sadar (in spagnolo Estadio El Sadar), noto come Reyno de Navarra dal 2005 al 2013 per motivi di sponsorizzazione, è uno stadio della città spagnola di Pamplona, in Navarra. Costruito nel 1967, ospita le partite casalinghe dell'Osasuna e può contenere fino a 23.576 spettatori. Storia Inaugurato il 2 settembre 1967 con una partita tra gli spagnoli del Real Saragozza e i portoghesi del Vitória Setúbal, prese il posto del vecchio Stadio San Juan e trasse il nome dal fiume Sadar, che scorre poco a ovest della città. Poteva contenere 25 000 spettatori, di cui solo 7 000 seduti. Nel dicembre 2005 assunse il nome Reyno de Navarra secondo un accordo di sponsorizzazione tra il governo del Regno di Navarra e l'Osasuna, resosi necessario per risolvere la grave situazione debitoria del club. L'accordo, più volte rinnovato, è scaduto nel 2013. Il 5 giugno 1996 ospitò un concerto di Bon Jovi. Nell'estate del 2015 la capienza dello stadio è stata ridotta da 19 8000 a 18 375 posti a sedere per ragioni di sicurezza. In seguito la capienza è stata ulteriormente ridotta a 17 286 posti, quella attuale. Caratteristiche È usato principalmente per il calcio e in passato ha ospitato fino a 23 576 persone. Le dimensioni del terreno di gioco sono di 105 m × 67,5 m. Note Voci correlate Osasuna Pamplona Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su estadio Reyno de Navarra Collegamenti esterni (ES) Lo stadio sul sito dell'Osasuna, su osasuna.es. URL consultato il 13 aprile 2008 (archiviato dall'url originale il 22 agosto 2009).