NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Prison d'Insein

La Prison d'Insein est une prison située dans la Région de Yangon, au nord-ouest de Rangoun, l'ancienne capitale de la Birmanie (République de l'Union du Myanmar). Construite sous l’ancien Empire colonial britannique[Quand ?], elle est principalement utilisée par le Conseil d'État pour la Paix et le Développement pour détenir les opposants au régime. Conditions de détention Les conditions de détention dégradantes ainsi que des pratiques inhumaines, incluant l'usage de torture physique et mentales, ont été maintes fois dénoncées par des organisations non-gouvernementales. Le 2 mai 2008, une mutinerie y a fait 36 morts. Détenus notables Les indépendantistes birmans U Nu, Ba Maw, Thakin Soe et Thakin Than Tun y ont été enfermés par les britanniques en 1940. Les deux derniers y rédigèrent en juin 1941 le « Manifeste d'Insein », qui désigne le fascisme mondial comme l'ennemi principal et repousse le combat pour la libération nationale après sa défaite (c'est-à-dire après la fin de la Seconde Guerre mondiale). L'ancien premier ministre U Saw y fut pendu le 8 mai 1948 pour son rôle dans l'assassinat d'Aung San. Parmi les prisonniers plus récents, on compte notamment le journaliste Win Tin, le poète Tin Moe, l'ancien ministre Khin Nyunt et la lauréate du Prix Nobel de la paix Aung San Suu Kyi. L'univers de la prison d'Insein est évoqué dans le livre « La Cage aux lézards » de Karen Connelly, paru en 2007. Notes et références Liens externes Images Google de la prison. Current Conditions in Insein Prison BBC "À l'intérieur de la prison d'Insein" PDF "La prison d'Insein : châtiment et oppression" Burma Campaign : Aung San Suu Kyi en prison Prisons gouvernementales du Myanmar Portail de la prison Portail de la Birmanie
Halin

Halin (auch Halingyi – Groß-Halin) war die drittgrößte Stadt des Volkes Pyu, das im ersten nachchristlichen Jahrtausend im heutigen Myanmar (Birma) lebte. Halin lag am Westufer des Irawadi auf dem Gebiet der heutigen Sagaing-Division, nordwestlich der Stadt Mandalay. Die Stadt war 3 × 1,5 km groß und von einer Ziegelmauer umgeben. Im Inneren der Stadtanlagen befand sich eine ummauerte Palastanlage. Bei Ausgrabungen konnten zahlreiche Urnen, einige Inschriften und Statuen gefunden werden. Es fanden sich nur wenige Architekturreste, was darauf zurückzuführen ist, dass Holz das Hauptbaumaterial war. Die Stadt blühte vor allem vom 2. bis zum 6. Jahrhundert. Sie wurde 832 vom Königreich Nánzhāo zerstört. Bei Ausgrabungen kamen verschiedene Inschriften zu Tage, einige nennen Könige und Königinnen. Darunter befinden sich König Sri Trivigrama und König Ruba. Ausgrabungen fanden hier 1904 bis 1905, 1929 bis 1930 und 1963 bis 1967 statt. 1996 wurde vorgeschlagen, die Stadt mit anderen Orten der Pyu zum Weltkulturerbe der UNESCO zu erheben. 2014 wurde Halin gemeinsam mit Sri Ksetra und Beikthano-myo unter der Bezeichnung Historische Städte der Pyu in die Welterbeliste aufgenommen. Weblinks UNESCO-Webseite The Urban Age of the Mon and the Pyu Einzelnachweise
Halin

Halin (burmanski: Halindžji u značenju „Veliki Halin”) je bio jedan od Pyu gradova-država koja je nazvana po istoimenom gradu koji je otkopan na zapadnoj obali rijeke Irrawaddy, sjeverozapadno od grada Mandalaya, u dolini rijeke Mu u Mjanmaru, jednom od najvećih navodnjavanih područja pretkolonijalne Burme. Arheološki nalazi poput drvenih gradskih vrata, sugeriraju da je grad bio naseljen oko 70. godine, slavan po svojoj proizvodnji soli, osobito uspješan od 2. do 6. stoljeća kada ga je kao glavni Pyu grad zamijenila Sri Ksetra. Prema kineskim povijesnim izvorima, Halin ke ostao važnim Pyu gradom sve do invazije Kraljevstva Nanzhao 832. godine kada je uništen, a njegovih 3000 stanovnika odvedeno u ropstvo. No, datiranje radio-ugljikom je dokazalo da se u gradu živjelo i 870. god., gotovo četiri desetljeća nakon navodnog datuma pustošenja grada. Grad je bio treći po veličini Pyu grad, promjera 3,2 x 1,6 km i okružen zidom. Površinom od 664 ha bio je gotovo dvostruko veći od drugog Pyu grada, Beikthanoa. Bio je pravokutnog tlocrta sa zakrivljenim kutovima gradskih zidina od opeke. Imao je četvora glavna i 8 sporednih gradskih vrata, i kroz njega je prolazila rijeka ili kanal. Ovaj dizajn grada je utjecao na kasnije burmanske i sijamske gradove kao što su Pagan i Sukotaj (koji je građen čak 1000 godina kasnije). Unutar grada je u nekoliko navrata od 1904. – 67. iskopan kompleks palače od opeke gdje su pronađene brojne urne, neki natpisi i kipovi. Bilo je samo nekoliko arhitektonskih ostataka, s obzirom na činjenicu da je drvo bilo primarni građevni materijal. Neki od mnogih pronađenih natpisa spominju nekoliko kraljeva i kraljica, uključujući kralja Sri Trivigrama i kralja Ruba. Ovi natpisi dokazuju kako je Pyu pismo iz Halina najstarije pismo Burme, temeljeno na indijskom brahmi pismu dinastija Maurya i Gupta. Halin je upisan na UNESCO-ov popis mjesta svjetske baštine u Aziji 2014. godine kao jedan od tri Pyu drevna grada. Izvori The Urban Age of the Mon and the Pyu Arhivirana inačica izvorne stranice od 24. veljače 2015. (Wayback Machine)
Ханлін

Ханлін (бірм. ဟန်လင်, III ст. до н. е. — 832) — одна з перших держав на території М'янми, 3-й гегемон міст-держав п'ю. Історія Становлення міста, а потім держави пов'язана з історією народу п'ю, який мешкав в цій місцевості з кін. II ст. до н.е. Археологічні знахідки вказують на те, що поселення існувало в цій місцевості з бронзового віку. Воно напевне сформувалося навколо гарячих джерел. Ханлін було засновано близько III ст. до н. е. Ззанала впливу держав з Магадги, насамперед імперії Гуптів. Також звідки поширився буддизм, що став основною релігією населення. Найбільшого піднесення держава набула у II—VI ст., замінивши у V ст. серед гегемонів іншу державу Бейктхано. В середині VII ст. поступилася впливом Шрикшетрі, яка зуміла об'єднати усі міста-держави п'ю в своєрідний союз. Ханлін був зруйнований військами держави Наньчжао в 832 році. Опис Місто мало розміри 3×1,5 км, було оточене цегляною стіною, з 12 брамами та захисним ровом. Всередині міського комплексу знаходився обгороджений стінами палацовий комплекс. Під час розкопок (у 1904—1905, 1929—1930, 1962—1967 та 1963—2012 роках) було знайдено 33 кургани, де виявлено палаци, фортці, кремації, виробничі ділянки, рештки буддійських ступ, стіни різних розмірів, водогосподарські споруди, численні урни, деякі написи та статуї, срібні монети, золоті прикраси. Вуглецеве датування деяких із найдавніших могил показує, що їм майже 5000 років. Залишків архітектури знайдено небагато, що пов'язано з тим, що основним будівельним матеріалом було дерево. Археологи припускають, що Ханлінь був найбільшим містом п'ю у VI—VII ст. Особливий інтерес представляє знахідка на місці розкопок, позначеному HL-22, де три набори стоячих кам'яних плит, датованих 2 роком, свідчать про мегалітичну культуру. Сьогодні невеличке село, яке відоме своїми гарячими джерелами та археологічними пам'ятками. У травні 2014 року разом з іншими містами-державами П'ю увійшло до Списку об'єктів всесвітньої спадщини ЮНЕСКО в Південно-Східній Азії. Територія Розташовано на 16 км від річки Іраваді та 27 км від річки Му, біля сучасного містечка Вотлет округу Швебо області Сікайн. Устрій Про державний і соціальний устрій відомо небагато. Китайські джерела повідомляють, що п'ю управляються царями, які носять індійський титул махараджа. З них за написами відомі правителі Шрі Тривіграма і Руба. Економіка П'ю навчилися використовувати високий щорічний паводок річки, утримувати воду земляними валами і регулювати її подачу для поливу полів вже після спаду повені. Нова технологія регулювання паводкових вод дала можливість освоєння нових територій під культуру рису, сприяючи переходу до сусідської громади і створенню держави. Наявність власних монет свідчила вже про розвиток зовнішньої торгівлі, основними напрямками якої були держави Індостану і Наньчжао, можливо Тибет. Культура Основою був буддизм школи сарвастівада. Але також зберігалися місцеві поганські та індуїстські традиції. Археологічні знахідки свідчать, що було створено абетку п'ю на основі санскриту і протобірманської мови. Примітки Джерела Richmond, Simon; Bush, Austin (2014). Lonely Planet Myanmar (Burma). Lonely Planet Publications. ISBN 978-1-74360-019-1.
Htilominlo-Tempel

Der Htilominlo-Tempel, Hti-lo-min-lo, (Nr. 1812), ist ein buddhistischer Tempel in Bagan im Norden von Myanmar. Er wurde unter König Nandaungmya (reg. 1211–1230) in den ersten Jahren seiner Regierungszeit vollendet und ist damit einer der letzten großen, in Bagan gebauten Tempel. Der Tempel ist 46 m hoch, seine quadratische Basis hat eine Seitenlänge von 43 m. Im Erdgeschoss und im ersten Stock stehen je vier Buddhastatuen, die in die vier Himmelsrichtungen schauen. Auf beiden Stockwerken sitzen jeweils drei zurücktretende Terrassen, deren Eckpunkte mit kleinen Stupas verziert sind. Den oberen Abschluss bildet ein Shikhara mit vergoldetem Hti (burmesisch: Schirm). Ihre Namen beziehen Tempel und König aus dem Wahlverfahren, dem Nandaungmya (auch Htilominlo genannt) sein Königtum verdankt: Sein Vater Narapatisithu versammelte seine fünf Söhne um einen weißen Schirm; derjenige wurde zum Kronprinzen erwählt, zu dem sich der Schirm hinneigte. Angeblich fand die Wahl an dem Ort statt, wo jetzt der Htilominlo-Tempel steht. Literatur Paul Strachan: Pagan. Art & Architecture of Old Burma. 2nd UK edition. Kiscadale Publications, Oxford 1996, ISBN 1-870838-85-8, S. 98. Johanna Dittmar: Thailand und Burma. Tempelanlagen und Königsstädte zwischen Mekong und Indischem Ozean (= DuMont-Dokumente. Kunst-Reiseführer.). 3. Auflage. DuMont, Köln 1984, ISBN 3-7701-1206-7, S. 311, 346. Weblinks Übersichtskarte der Tempelanlagen in der Region Bagan
Htilominlo Temple

Htilominlo Temple (Burmese: ထီးလိုမင်းလိုဘုရား, pronounced [tʰílòmɪ́ɰ̃lò pʰəjá]) is a Buddhist temple located in Bagan (formerly Pagan), in Burma/Myanmar, built during the reign of King Htilominlo (also known as Nandaungmya), 1211–1231. The temple is three stories tall, with a height of 46 metres (151 ft), and built with red brick. It is also known for its elaborate plaster moldings. On the first floor of the temple, there are four Buddha statues that face each direction. The temple was damaged in the 1975 earthquake and subsequently repaired. Notes References Pictorial Guide to Pagan. Rangoon: Ministry of Culture. 1975 [1955].
Temple de Htilominlo

Le temple de Htilominlo est chronologiquement le dernier des « grands temples » bouddhiques de Bagan, dans l'actuelle Birmanie (Myanmar). Il a été édifié entre 1211 et 1218 par le roi Htilominlo (ou Nantaungmya) pour commémorer le fait qu'un parasol (symbole de pouvoir) se serait incliné devant lui au cours de son intronisation. Construit sur le modèle du Sulamani, il est haut de 46 m, avec deux étages de briques couverts de stucs élaborés. Au premier étage, quatre bouddhas s'adossent au pilier central, faisant face aux quatre points cardinaux. Il fut endommagé par le tremblement de terre du 8 juillet 1975 et restauré. Références Pictorial Guide to Pagan, Rangoon, Ministry of Culture, 1975 (1re éd. 1955) Portail de la Birmanie Portail du bouddhisme Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Thuwanna-Stadion

Das Thuwanna-Stadion, eigentlich „Thuwunna Youth Training Center Stadium“, meist als „Thuwunna YTC Stadium“ bezeichnet, ist ein Mehrzweckstadion in Myanmars größter Stadt Rangun. Mit seinen 32.000 Sitzplätzen ist es kleiner als das Bogyoke-Aung-San-Stadion, es wird derzeit aber ausgebaut und soll schließlich 50.000 Zuschauern Platz bieten. Da es gegenüber dem Bogyoke-Aung-San-Stadion einen höheren Standard bietet, finden internationale Fußballbegegnungen sowie Leichtathletikwettbewerbe zumeist im Thuwanna-Stadion statt. Die Laufbahn mit ihren acht Bahnen entspricht dem internationalen Standard der IAAF. Im Mai und September 2010 fanden neun Spiele des AFC President’s Cups 2010 im Thuwanna-Stadion statt, darunter auch das Finale zwischen dem myanmarischen Yadanarbon FC und dem FK Dordoi-Dynamo aus Kirgisistan (1:0 n. V.). Im Juni und Oktober 2012 fanden im Stadion auch Qualifikationsspiele zur U-22-Asien-Asienmeisterschaft 2014 sowie zur Fußball-Südostasienmeisterschaft 2012 statt. Direkt neben dem Stadion befindet sich das „Thuwunna National Indoor Stadium“, Myanmars bevorzugte Anlage für Hallensportarten. Weblinks FootballFans.eu: Thuwanna YTC Stadium Fussballtempel.net: Stadiums in Myanmar (Bilder) Stadionwelt: Thuwanna YTC World Stadiums: Thuwanna YTC Stadium Einzelnachweise
Thuwunna Stadium

The Thuwunna Youth Training Center Stadium (Burmese: သုဝဏ္ဏ လူငယ် လေ့ကျင့်ရေး ကွင်း), simply known as the Thuwunna Stadium, is a multi-purpose stadium located in Yangon, Myanmar. It is the venue of choice for most national and international football and track and field competitions. The stadium has a capacity of 50,000. The stadium's eight-lane running track is the first in Myanmar that conforms the IAAF standards. History Constructed with help from the Japanese government, the stadium was completed in 1985. From 23 June to 3 July 2012, the stadium hosted 2013 AFC U-22 Asian Cup qualification Group G matches. The stadium underwent a major renovation and was expanded to host football matches of the 2013 Southeast Asian Games. It also hosted the qualification stage of the 2012 AFF Championship and matches in Group B of the main tournament in 2016. References External links Media related to Thuwunna Stadium at Wikimedia Commons
Estadio Thuwunna

El Estadio Thuwunna también nombrado Thuwunna Youth Training Center Stadium​ es un estadio de usos múltiples, ubicado en la ciudad de Rangún, Birmania. El estadio de 32.000 asientos es más pequeño pero más actualizado que el Estadio Aung San, y es el lugar escogido para la mayor parte del fútbol nacional e internacional y para las competiciones de atletismo. La pista de ocho carriles del estadio es la primera en Myanmar que se ajusta a las normas internacionales (IAAF). Actualmente, el estadio tiene una capacidad de 32.000 espectadores pero está siendo ampliado a un aforo de 50.000 espectadores. El Estadio Cubierto Nacional de Thuwunna , ubicado al lado del estadio al aire libre, es el lugar principal en el país para los deportes practicados en espacios cerrados. Véase también Estadio Bogyoke Aung San Estadio Zayarthiri Estadios de fútbol con mayor capacidad Referencias
Stade Thuwunna

Le stade Thuwunna (en birman : သုဝဏ္ဏ လူငယ် လေ့ကျင့်ရေး ကွင်း) est un stade situé à Rangoun, en Birmanie. Vue d'ensemble Inauguré en 1985 et doté d'une capacité de 32 000 places, le stade est plus petit que le stade Aung San (et ses 40 000 places) mais plus moderne et plus fonctionnel. C'est le lieu de prédilection pour la plupart des rencontres de niveau national et international en football et en athlétisme ainsi que l'enceinte des rencontres à domicile de l'équipe nationale de football ainsi que du club de Rakhapura United FC. Il possède également une piste d'athlétisme à huit couloirs et est le premier stade en Birmanie à être conforme aux normes internationales dictées par l'IAAF. Le Thuwunna National Indoor Stadium, situé à proximité du stade, est le principal lieu de pratique des sports d'intérieur. Une première rénovation a lieu en 2011, permettant au stade d'être modernisé et de voir sa capacité d'accueil augmentée. En 2016, avec l'aide de la Chine, une deuxième vague de travaux est lancée, avec comme priorités la réfection du système de sécurité incendie et l'air conditionné. En 2010, le stade Thuwunna héberge la phase finale de la Coupe du président de l'AFC (demi-finales et finale après avoir accueilli un des groupes du premier tour), remportée par le club local de Yadanarbon face aux Kirghizes du Dordoi Bichkek. L'année suivante, ce sont les matchs du groupe B de la même compétition qui sont disputés dans l'enceinte. Par la suite, du fait de son homologation par l'AFC, les clubs birmans engagés en Coupe de l'AFC l'utilisent lors de leurs rencontres internationales jouées à domicile. Le stade a accueilli un des groupes qualificatifs pour les éditions 2012 et 2014 de l'AFC Challenge Cup, la phase qualificative de la Coupe d'Asie U-22 2013 du 23 juin au 3 juillet 2012. Il a également accueilli la phase de qualification pour l'AFF Suzuki Cup 2012. En 2016, il fait partie des quatre enceintes désignées pour abriter les rencontres de la phase finale de l'AFF Suzuki Cup, organisée conjointement par la Birmanie et les Philippines. Événements sportifs disputés dans le stade Qualification pour les éditions 1998 et 2012 Phase finale de la Coupe du président de l'AFC 2010 Phase finale du Championnat d'Asie de football des moins de 19 ans 2011 et 2014 Tournoi de football des Jeux d'Asie du Sud-Est de 2013 Phases finales du Championnat d'Asie du Sud-Est de football féminin en 2007 et 2013 Phase finale de l'AFF Suzuki Cup 2016 Notes et références Liens externes (en) Fiche du stade sur le site StadiumDB.com Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail de l’athlétisme Portail de la Birmanie
Stadion Thuwunna

Stadion Thuwunna je višenamjenski stadion u bivšem mijanmarskom glavnom gradu Yangonu. Stadion ima kapacitet 32.000 mjesta te se koristi za nogometne i atletske susrete. Atletska staza oko nogometnog terena ima osam traka te odgovara propisima i standardima IAAF-a. Thuwunna je tijekom lipnja i srpnja 2012. godine bila domaćin kvalifikacija za AFC Azijski kup reprezentacija do 22 godine koji će se 2013. održati u Omanu. Također, na stadionu su se odigravale i kvalifikacijske utakmice za AFF Suzuki Cup 2012. Do samog stadiona se nalazi i Dvoranski stadion Thuwunna koji služi za održavanje dvoranskih sportova. Izvori Vanjske poveznice Fussballtempel.net Arhivirana inačica izvorne stranice od 16. siječnja 2013. (Wayback Machine) MFF announces football stadium builds, expansions Arhivirana inačica izvorne stranice od 10. studenoga 2013. (Wayback Machine)
Thuwunnastadion

Het Thuwunnastadion is een stadion in Yangon, Myanmar. Het stadion kan voor meerdere doeleinden worden gebruikt. Bijvoorbeeld voor voetbalwedstrijden van het nationale team van Myanmar. Om het grasveld heen zit ook een atletiekbaan. In het stadion is plek voor 32.000 toeschouwers. Belangrijke toernooien In dit stadion werden, in 2012, alle wedstrijden uit poule G van de kwalificatie voor het Aziatisch kampioenschap voetbal onder 22 van 2014 gespeeld. Van 11 december 2013 tot 22 december 2013 werden in dit stadion de voetbalwedstrijden op de Zuidoost-Aziatische Spelen van 2013 gespeeld. Het kwalificatietoernooi voor het Zuidoost-Aziatisch kampioenschap voetbal 2012 werd eveneens in dit stadion gehouden. Myanmar en Laos wisten zich toen te kwalificeren voor het hoofdtoernooi. Afbeeldingen Externe links (de) www.stadionwelt.de (en) www.worldstadiums.com (en) www.worldfootball.net (en) virtualglobetrotting.com (Satelliet)
Стадион молодёжного тренировочного центра «Тувунна»

Стадион молодёжного тренировочного центра «Тувунна» (или чаще стадион МТЦ «Тувунна» (англ. Thuwunna Youth Training Center Stadium, Thuwunna YTC Stadium) — многофункциональный стадион, расположенный в Янгоне, Мьянма, вмещает 32 000 зрителей. Он меньше стадиона Аун Сан, но более современный, поэтому обслуживает большинство национальных и международных соревнований по футболу и лёгкой атлетике. Беговые дорожки стадиона первыми в Мьянме получили сертификат соответствия международным требованиям IAAF. Национальный Крытый Стадион Тувунна, расположенный вблизи открытого стадиона, является основным местом проведения соревнований под крышей в стране. Примечания
Стадіон молодіжного тренувального центру «Тувунна»

Стадіон молодіжного тренувального центру «Тувунна» (або частіше стадіон МТЦ «Тувунна» (англ. Thuwunna Youth Training Center Stadium, Thuwunna YTC Stadium) — багатофункціональний стадіон, розташований у Янгоні, М'янма, вміщує 32 000 глядачів. Він менший за стадіон Аун Сан, але сучасніший, тому обслуговує більшість національних та міжнародних змагань з футболу та легкої атлетики. Бігові доріжки стадіону першими у М'янмі отримали сертифікат відповідності міжнародним вимогам IAAF. Національний Критий Стадіон Тувунна, розташований поблизу відкритого стадіону, є основним місцем проведення змагань під дахом у країні. Примітки
Shwegyin Dam

The Shwegyin Dam is a rock-fill dam on the Shwegyin River in Shwegyin Township of the Bago Region located in the southern central part of Burma. The primary purpose of the dam is hydroelectric power generation and it has a 75 megawatts (101,000 hp) power station just below its base. Construction on the dam began in 2002, the first generator was operational in December 2010 and it was formally opened on 22 October 2011. It is owned by the Ministry of Electric Power and cost US$161 million to construct. Gallery See also Dams in Burma References
ГЕС Швегиїн

Швегиїн - кам'яно-накидна гребля та ГЕС на річці Швегиїн, поблизу містечка Швегиїн округ Пегу, Бірма. Основна мета будівництва греблі - вироблення електроенергії, потужність генераторів 75 мегават. Будівництво греблі почалося в 2002 році, перший генератор було введено в експлуатацію в грудні 2010 року, ГЕС офіційно відкрито 22 жовтня 2011 року і є власністю Міністерства електроенергії. Кошторисна вартість будівництва US $ 161 млн Примітки
Upper Paunglaung Dam

The Upper Paunglaung Dam is a gravity dam on the Paunglaung River, about 40 km (25 mi) east of Pyinmana on the border of Naypyidaw Union Territory and Shan State, Myanmar (Burma). The primary purpose of the dam is hydroelectric power generation, provided by the140 megawatts (190,000 hp) power station it supports. Preliminary construction on the dam site began in January 2005 and roller-compacted concrete placement for the dam commenced in October 2010. The dam was completed and impounded its reservoir in december 2015. It is expected to regulate the river and improve power generation at the downstream Lower Paunglaung Dam. The dam forced the relocation of some 15,000 residents which has drawn backlash from locals to international organizations. Many have already relocated but complain that their new land is of an insufficient size, has no power supply or natural resources to work. AF-Consult Switzerland Ltd was the Owner's Designer for all project phases, including commissioning. See also Dams in Burma List of power stations in Burma References