NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
ТЕС Мапуту

ТЕС Мапуту — телова електростанція в Мозамбіку, розташована на південній околиці Мапуту, на узбережжі однойменної затоки Індійського океану. Тривалий час була найпотужнішою ТЕС країни, допоки в 2014 році не поступилась ТЕС Ressano Garcia. Першу газову турбіну, встановлену на роботу у відкритому циклі, ввели в експлуатацію у 1967 році, тобто ще за часів португальського колоніального панування. Виготовлена британською Bristol Siddeley (яку тоді ж придбав концерн Rolls-Royce), вона мала потужність 17,5 МВт. В 1974-му станцію підсилили другою турбіною потужністю 36 МВт виробництва швейцарської компанії Sulzer. Нарешті, в 1990-му (тобто вже за часів незалежності) додали газову турбіну потужністю 25 МВт, випущену французькою Alstom по ліцензії General Electric (тип Frame 5). Все зазначене вище обладнання для своєї роботи споживало нафтопродукти. На першій турбіні після поламки у 1990 році замінили газогенератор, проте після цього вона використовувалась епізодично, а після сильної повені 2000-го агрегат знову вийшов з ладу. В 2010-х роках зростання попиту на електроенергію викликало дефіцит генеруючих потужностей. На той час в центральному Мозамбіку почалась розробка газових родовищ Темане та Панде, газопровід від яких до Південно-Африканської Республіки проходив неподалік столиці. Це надавало гарних можливостей для розвитку теплової енергетики, до того ж на шельфі країни почались відкриття гігантських родовищ (Просперідад-Мамба, Голфіно-Атум та інші), що гарантувало майбутнє постачання. В результат генеральний підряд на спорудження на площадці ТЕС нової парогазової черги отримали японські компанії Sumitomo та IHI. Вони встановлять тут дві газові турбіни виробництва General Electric типу LM6000, які через котли-утилізатори живитимуть одну парову. Загальна потужність цього блоку складе 106 МВт. Очікується, що проект вартістю 180 млн доларів США (з них 167 млн надав японський уряд через Japanese International Cooperation Agency) стане до ладу влітку 2018 року. Постачання палива до нової черги здійснюватиметься по трубопроводу Рессано-Гарсія — Мапуту. Примітки
Ressano Garcia Thermal Power Station

Ressano Garcia Thermal Power Station is a 175 MW (235,000 hp) natural gas-fired thermal power plant located in the town of Ressano Garcia in the Maputo Province of Mozambique. Location The power station is located in the town of Ressano Garcia, in the Moamba District of Maputo Province. This is in extreme southwestern Mozambique, adjacent to the international border with South Africa. Ressano Garcia sits across the border from the town of Komatipoort, in Mpumalanga Province, South Africa, approximately 96 kilometres (60 mi), northwest of the city of Maputo, the capital of Mozambique. The coordinates of the power station are 25°27'42.0"S, 32°00'19.0"E (Latitude:-25.461667; Longitude:32.005278). Overview The power station is jointly owned by (a) Electricidade de Moçambique, the Mozambican electricity utility monopoly company and (b) Sasol New Energy, a 100 percent subsidiary of Sasol Limited, a South Africa-based chemical and energy conglomerate. The table below illustrates the shareholding in the power station, as of January 2021. The power station uses natural gas, sourced from Mozambican gas fields, conveyed to the plant via the Temane–Secunda Gas Pipeline that transports the gas from Temane, in the Mozambican gas fields, to Secunda in South Africa. Construction The engineering, procurement and construction (EPC) contract was awarded to Gigawatt Mozambique, SA, a subsidiary of South African-based Gigajoule Group, a company that develops, operates and invests in sustainable energy projects in Southern Africa. The power station was designed to have maximum capacity of 350 megawatts. Since 2015, it has been gradually, progressively built and expanded to reach capacity of 175 megawatts. As of August 2020, US$280 million had been invested so far to that stage, including US$200 spent on construction. Operation The power station sells the energy it produces to the national utility company, Electricidade de Moçambique, under a 25-year power purchase agreement. The natural gas that the plant burns to produce the electricity, is supplied by Matola Gas Company, another subsidiary of the Gigajoule Group. The electricity supplies (a) the city of Maputo (b) Maputo Province and (c) some is sold to the Southern African Power Pool. Plans are underway to expand the power station to 350 megawatts. In December 2017, the power station was re-financed to the tune of US$189 million. The table below identifies the sources of funds for the refinance: Change in ownership In December 2020, Sasol Limited, the minority shareholder in this power station, signed binding paperwork, transferring its 49 percent shareholding to Azura Power Limited of Nigeria, for consideration of US$145 million. The transaction is subject to regulatory approval in Mozambique and is subordinate to first right of refusal (pre-emption rights) by the majority shareholder, EDM. See also List of power stations in Mozambique References External links Mozambique: Ressano Garcia Power Station Increases Revenue As of 22 August 2020.
ТЕС Ressano Garcia (Sasol)

ТЕС Ressano Garcia (Sasol) — теплова електростанція на південному заході Мозамбіку, біля кордону з Південно-Африканською Республікою. На момент спорудження у 2014 році стала найпотужнішою ТЕС країни, випередивши столичну ТЕС Мапуту, проте може поступитися цією позицією по завершенні другої черги розташованої поряд електростанції компанії Gigawatt. У 2010-х роках у Мозамбіку спостерігалося зростання попиту на електроенергію, при цьому в центральній частині країни вже почалась розробка газових родовищ Темане та Панде. Їхня продукція постачалася до Південно-Африканської Республіки трубопроводом Темане – Секунда, що надавало гарних можливостей для розвитку теплової енергетики уздовж його траси (можливо додати, що у другій половині 2010-х планується прокладання ще одного газопроводу до ПАР для поставок з гігантських офшорних родовищ біля узбережжя північного Мозамбіку — Просперідад-Мамба, Голфіно-Атум та інші). У результаті у 2014 році спільне підприємство між мозамбіцькою національною електроенергетичною компанією Electricidade de Moçambique (51 %) та південноафриканською Sasol (49 %) ввело в експлуатацію неподалік транскордонного переходу Ressano Garcia теплову електростанцію потужністю 180 МВт, яка складалась із 18 дизель-генераторів виробництва фінської компанії Wartsila типу 34SG. Вартість проєкту склала 250 млн доларів США. Примітки
ТЕС Ressano Garcia (Gigawatt)

ТЕС Ressano Garcia (Gigawatt) — теплова електростанція на південному-заході Мозамбіку, біля кордону з Південно-Африканською Республікою. У випадку завершення другої черги повинна стати найпотужнішою станцією країни, випередивши розташовану поруч ТЕС, проінвестовану південноафриканською компанією Sasol. В 2010-х роках у Мозамбіку спостерігався дефіцит генеруючих потужностей, при цьому в центральній частині країни вже почалась розробка газових родовищ Темане та Панде. Їх продукція постачалась до Південно-Африканської Республіки по трубопроводу Темане – Секунда, що сприяло розвитку теплової енергетики уздовж його траси. Крім того, в подальшому планується прокладання ще одного газопроводу до ПАР для поставок з гігантських офшорних родовищ біля узбережжя північного Мозамбіку (Просперідад-Мамба, Голфіно-Атум та інші). З 2012 року неподалік транскордонного переходу Ressano Garcia працювала тимчасова електростанція південноафриканської Gigajoule, яка діє через дочірню компанію Gigawatt Mozambique. Вона складалася з численних дизель-генераторів малої потужності, проте до середини 2010-х досягла показника у 270 МВт. Тим часом у 2015-му зазначена компанія ввела в експлуатацію першу чергу постійної станції, яка складається з 13 дизель-генераторів Rolls Royce типу B35:40V-AG2 загальною потужністю 100 МВт. Вартість цього проекту становила 235 млн доларів США. В подальшому планується спорудити другу чергу потужністю 250 МВт, для якої використають технологію комбінованого парогазового циклу. Примітки
Mavuzi Hydroelectric Power Station

The Mavuzi Hydroelectric Power Station is an operational 41 megawatts (55,000 hp) hydroelectric power project in Mozambique. The power plant, first established in 1957, underwent upgrades and rehabilitation in 2017, adjusting its generating capacity, from 52 megawatts to 41 megawatts, with prolongation of its lifespan by another thirty years. Location The power station is located near the villages of Maria and Costina, in Manica Province, along the Revue River, downstream of the Chicamba Hydroelectric Power Station. This location is approximately 132 kilometres (82 mi), by road, south-east of the town of Manica, where the provincial capital is located. Costina is located about 64 kilometres (40 mi), by road, south of the city of Chimoio, the largest city in Manica Province. The geographical coordinates of Mavuzi HPP are: 19°31'34.0"S, 33°29'35.0"E (Latitude:-19.526111, Longitude:33.493056). Overview Mavuzi Hydroelectric Power Station (41 megawatts), together with nearby Chicamba Hydroelectric Power Station (44 megawatts), both located in Manica Province, were intended to supply electricity to the provinces of Manica and neighboring Sofala, supplemented with power obtained from the Cahora Bassa Dam. Due to their age; Mavuzi HPP was commissioned in 1957, and Chicamba HPP was established in 1968, many replacement parts are not available on the market anymore and maintenance was a challenge in the 21st century. For a period of 3.5 years, beginning in 2013 until February 2017, both stations underwent refurbishment and upgrades, with the contractor manufacturing new hardware to replace what could not purchased on the open market. Refurbishment and improvements The refurbishment contract was awarded to a consortium comprising Rainpower, a Norwegian supplier of hydroelectricity generating hardware and Cegelec, a French engineering company. Other entities included Hydrokarst, a French company that socializes in underwater inspection and installations. Construction costs The rehabilitation bill in 2017 for both and Mavuzi HPP and Chicamba HPP is quoted as US$120 million (€90 million at that time). The sources of funding are illustrated in the table below: See also List of power stations in Mozambique References External links Mozambique Sets Its Sights On Hydroelectric Development As of 24 April 2017.
ГЕС Мавузі

ГЕС Мавузі — гідроелектростанція на заході Мозамібку, неподалік від кордону з Зімбабве. Знаходячись після ГЕС Чікамба, становить нижній ступінь в каскаді на річці Revue (ліва притока Бузі). У межах проекту річку перекрили гравітаційною бетонною греблею висотою 8 метрів, яка надає можливість регулювати рівень річки між позначками 343,8 та 345,6 метрів над рівнем моря. Від неї через правобережний масив прокладено дериваційний тунель довжиною 2,1 км та діаметром 2,8 метра, який переходить у три напірні водоводи довжиною біля 0,6 км (один в діаметрі 1,5 метри та два по 1,9 метра). Розташований на березі річки машинний зал обладнали трьома турбінами типу Френсіс по 13,3 МВт та двома по 5,5 МВт, які мають забезпечувати виробництво 232 млн кВт-год електроенергії на рік. В середині 2010-х років розпочали масштабну модернізацію станції, яка мала повернути її фактичну потужність до проектних значень. Під час цих робіт зокрема планувалось замінити гідроагрегати № 1 і 2 та відремонтувати три інші. Примітки
Illa de Matemo

L'illa de Matemo és una de les Illes Quirimbas, situada al nord-est de l'illa d'Ibo (part del districte de Cujo) a la província de Cabo Delgado, al nord de Moçambic, prop de 100 quilòmetres de la ciutat de Pemba. Té una superfície d'al voltant de 24 km², cinc pobles i un hotel, el Matemo Island Resort, que forma part dels Resorts Rani. Referències
Matemo Island

Matemo Island (Kisiwa cha Matemo, in Swahili) forms part of the pristine Quirimbas Islands and is located northeast of Ibo island, in northern Mozambique, about 100 km from the city of Pemba. It is approximately 24 square kilometres in area, with palm groves and beaches. It contains five villages, inhabited by native Mozambicans, as well as the Matemo Island Resort, falling within the Rani Resorts group. References External links Matemo Resort Archived 2007-09-30 at the Wayback Machine
Matemo

Isla Matemo (en portugués: Ilha Matemo​) es una de las Islas Quirimbas (ilhas Quirimbas), situada al noreste de la isla de Ibo (parte del distrito de Cujo) en la provincia de Cabo Delgado, al norte del país africano de Mozambique, a cerca de 100 kilómetros de la ciudad de Pemba. Tiene una superficie de alrededor de 24 km², dos pueblos y un hotel​ de reciente construcción. Véase también Geografía de Mozambique Geografía de África Referencias Enlaces externos Foto de la Isla en 1972
Matemo

Matemo (en swahili : Kisiwa cha Matemo, en portugais : Ilha Matemo) est une île au Mozambique. Elle fait partie des îles Quirimbas et est située au nord de l’île d’Ibo dans la province de Cabo Delgado, dans le nord du Mozambique, à environ 100 km de la ville de Pemba. Géographie Matemo se trouve dans l’océan Indien et le canal du Mozambique. L’île voisine la plus proche est Quirimba, située à seulement quelques kilomètres. Matemo fait 8 kilomètres de long sur 3 kilomètres de large. Son littoral a une longueur de 23,1 km. Sa superficie est de 26,7 kilomètres carrés. Matemo est caractérisée par des plaines, terres plates et basses. L’altitude moyenne est de 8 m, et l’altitude la plus élevée de 13 mètres au-dessus du niveau de la mer. Climat et nature Matemo est située en zone de climat tropical, définie par des saisons humides et sèches distinctes, mais avec des températures élevées toute l’année. Pendant la saison humide, des précipitations prononcées se produisent, tandis que la saison sèche est marquée par la sécheresse. La saison sèche (la période préférée des touristes pour des vacances à la plage) dure d’avril à novembre. Cependant, la période de juillet à septembre est celle où l’eau de mer est la moins chaude. Matemo est couverte à 51 % d’une forêt de feuillus à feuilles caduques, qui perdent leurs feuilles de manière saisonnière. Le reste de l’île se compose d’une savane tropicale. Matemo est l’une des îles du sud de l’archipel qui se trouvent dans le parc national des Quirimbas. Ses eaux étant protégées, la vie marine y abonde. Infrastructures L’île n’a pas d’aéroport public avec des vols réguliers. L’aéroport le plus proche est celui de Pemba, sur le continent, situé à 82 km, soit 20 minutes de vol. Matemo n’a pas non plus de port majeur. Le port principal le plus proche est à Ibo, à environ 9 km. Population et habitat Matemo est faiblement peuplée. Elle a une densité de population moyenne de 18 habitants par km2. Elle contient cinq villages, habités par des Mozambicains natifs, ainsi que le Matemo Island Resort, un hôtel de construction récente appartenant au groupe Rani Resorts. C’est le seul hôtel de l’île. Matemo possède les meilleures plages de l’archipel des Quirimbas, mais la meilleure plage, avec des palmiers et une eau cristalline, est située près de cet hôtel de luxe. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Matemo Island » (voir la liste des auteurs). Portail du Mozambique Portail des îles
Iglesia de San Antonio (Isla de Mozambique)

La Iglesia o Capilla de San Antonio (en portugués: Igreja de Santo António) en una iglesia situada en la localidad de Isla de Mozambique, en la isla del mismo nombre, provincia de Nampula, Mozambique, en el interior del Fortín de San Antonio de la citada localidad. Forma parte del conjunto monumental de la ciudad que está declarado Patrimonio de la Humanidad por la UNESCO desde 1991. Historia Su construcción se remonta al siglo XVI, construida en el interior del Fortín de San Antonio. Consta que en 1820 estaba en ruinas, reconstruyéndose en su totalidad en 1969. Características Es una iglesia de estilo manierista de planta de una sola nave y ábside más estrecho. Está iluminada por tres únicas ventanas abiertas en la fachada izquierda y en la capilla mayor. La fachada consta de un portal flanqueado por un orden de pilastras. Todas las fachadas están revocadas y pintadas de blanco. Referencias Diniz, Sofia (2002). «Igreja de Santo António / Capela de Santo António» (en portugués). IHRU - Instituto da Habitação e da Reabilitação Urbana. Consultado el 17 de noviembre de 2010. (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última). «Património Mundial de Origem Portuguesa. 1991 Ilha de Moçambique» (en portugués). IGESPAR - Instituto de Gestão do Património Arquitectónico e Arqueológico. Archivado desde el original el 26 de diciembre de 2009. Consultado el 17 de noviembre de 2010. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia de San Antonio (Isla de Mozambique).
Igreja de Santo António (Ilha de Moçambique)

A Igreja de Santo António ou Capela de Santo António localiza-se no interior do Fortim de Santo António, na ilha de Moçambique e cidade de mesmo nome, na província de Nampula, em Moçambique. História A sua construção deverá remontar ao século XVI. Faz parte do Conjunto da Ilha de Moçambique classificado pela UNESCO, em 1991, Património Mundial da Humanidade. Características Capela bastante simples de arquitetura religiosa maneirista, com planta longitudinal composta por nave e capela-mor mais estreita. É iluminada unicamente por três janelas abertas na fachada esquerda e capela-mor. É contrastante o carácter erudito da fachada principal, com o portal flanqueado por suas ordens de pilastras e protegido por porta de duas folhas de madeira, almofadadas. Todas as fachadas são rebocadas e pintadas de branco. Cronologia 1820 - encontrava-se abandonada nesta data, tendo sido alvo de recuperação e refeita a capela-mor 1822 - ainda se encontrava em estado de abandono 1969 - foi totalmente reconstruída Notas Ver também Fortim de Santo António Ilha de Moçambique Ligações externas «Igreja e Fortim de Santo António». no sítio do Património de Influência Portuguesa, da Fundação Calouste Gulbenkian
Aeroport de l'illa de Benguerra

L'aeroport de illa de Benguerra (codi IATA: BCW, codi OACI: -) és un aeroport que serveix l'illa de Benguerra, a l'arxipèlag de Bazaruto, dins la província d'Inhambane a Moçambic. Referències Enllaços externs Historial d'accidents de l'Aeroport de l'illa de Benguerra a Aviation Safety Network (anglès)
Нампула

Нампула (на португалски: Nampula) е провинция в Мозамбик. Разположена е в северната част на страната и има широк излаз на Индийския океан. Площта на провинцията е 81 606 квадратни километра и население от 5 483 382 души (по преброяване от август 2017 г.). Столица на провинцията е едноименният град. Източници
Província de Nampula

Nampula és una província de Moçambic. Té una superfície de 79.010 km² i una població de 5.758.920 el 2017. La capital provincial és Nampula, tercera ciutat del país i anomenada capital del nord. Demografia Història Al segle x fonts àrabs esmenten l'illa de Moçambic com a centre de comerç a l'oceà Índic; el 1498 hi va desembarcar Vasco de Gama que va reclamar l'illa per a Portugal. El 1502 Vasco hi va tornar i es va construir un establiment, però fins al 1507 o 1508 no fou construït el fort Sao Gabriel; els portuguesos, des d'aquesta illa, van estendre la seva influència i comerç a la zona costanera; el 1607 els holandesos van atacar l'illa però foren rebutjats. Fins al 1762 fou una dependència del virrei de l'Índia amb seu a Goa, però en aquest any va passar a la corona portuguesa. L'obertura del canal de Suez va fer disminuir la importància estratègica de l'illa de Moçambic (Ilha de Moçambique) i la seva zona d'influència (1869) i el 1898 la capital de la colònia va passar a Lourenço Marques, la moderna Maputo. Ilha de Moçambique va romandre com a capital del districte de Moçambique. Més tard es va anomenar el territori com a Nampula (d'una ciutat de l'interior continental, seu del comandament general de Macuana), nom que portava als anys 40 i 50; el 1947 la construcció del port de Nacala, a la costa continental una mica al nord de Ilha de Moçambique, va suposar el cop de gràcia per aquesta ciutat. Nampula fou declarada ciutat el 22 d'agost de 1956 i finalment capital del districte, encara que aquest va recuperar el seu nom de Moçambique. El 1967 l'illa va quedar unida a la part continental per un pont. El 25 de juny de 1975 el districte va esdevenir una de les províncies de Moçambic. El 1991 l'illa de Moçambic fou declarada Patrimoni de la Humanitat. Divisió administrativa Administrativament està dividida en 18 districtes i 5 municipalitats: Districte d'Angoche Districte d'Eráti Districte de Lalaua Districte de Malema Districte de Meconta Districte de Mecubúri Districte de Memba Districte de Mogincual Districte de Mogovolas Districte de Moma Districte de Monapo Districte de Mossuril Districte de Muecate Districte de Murrupula Districte de Nacala-a-Velha Districte de Nacarôa Districte de Nampula Districte de Ribáuè Municipalitats: Angoche Illa de Moçambic Monapo Nacala Porto Nampula Governadors La província és dirigida per un governador provincial nomenat pel President de la República. (1995-2000) Rosário Mualeia (2000-2005) Abdul Razak (2005-2006) Filipe Paúnde (2006-2012) Felismino Tocoli (2012-2015) Cidália Manuel Chaúque (2015-) Victor Manuel Borges Referències Enllaços externs Portal del Governo de la Província de Nampula Pàgina de la província al Portal de Ciència i Tecnologia de Moçambic Arxivat 2012-01-22 a Wayback Machine.
Nampula (provins)

Nampula er en provins i Mozambique med en befolkning på 2.975.747 indbyggere og et areal på 81. 606 km². Nampula er hovedbyen i provinsen. Under portugisisk styre blev denne provins kaldt Moçambique, men efter uafhængigheden blev navnet brugt for hele landet, og provinsen fik navnet efter sin hovedby. Galleri
Provinz Nampula

Die Provinz Nampula liegt im Osten Mosambiks. Sie hat eine Fläche von rund 81.606 km². Auf dieser Fläche leben etwa sechs Millionen Menschen. Die Hauptstadt der Provinz Nampula ist die Stadt Nampula mit etwa 303.346 Einwohnern. Geografie Die Provinz liegt im Norden Mosambiks an der Küste zum Indischen Ozean. Sie grenzt im Norden an die Provinzen Cabo Delgado und Niassa, und im Südwesten an Zambezia. Ihre nördliche Grenze wird dabei vom Fluss Lúrio und seine südliche vom Ligonha gebildet. Bevölkerung Die Einwohnerzahl der Provinz stieg von 2,4 Millionen bei der Volkszählung 1980 auf 5,7 Millionen bei der Volkszählung 2017 an, womit Nambula die bevölkerungsreichste Provinz von Mosambik ist. Die Provinz ist vorwiegend von Makua bewohnt. Wirtschaft Neben der herkömmlichen Land- und Subsistenzwirtschaft werden vor allem Ananas, Bananen, Baumwolle, Cashewnüsse, Mais, Mangos und Tabak in größeren Agrarbetrieben produziert. Ilha de Moçambique Zu dieser Provinz gehört die Insel Ilha de Moçambique. Sie wurde von der UNESCO 1992 zum Weltkulturerbe erklärt. Der Verlauf von 15 Jahren Bürgerkrieg und dessen Auswirkungen zerstörten ein bis dahin einzigartiges Zusammenleben vieler Kulturen auf dieser Insel und lösten erhebliche Fluchtbewegungen aus. Administrative Gliederung Die Provinz Nampula ist noch einmal in 18 Distrikte unterteilt: Literatur Manfred Kuder: Moçambique, eine geografische, soziale und wirtschaftliche Landeskunde. (= Wissenschaftliche Länderkunden, Band 10), Wiss. Buchgesellschaft, Darmstadt 1975, ISBN 3-534-05066-5. Manfred Kuder: Moçambique. Landes-, Wirtschafts- und Gesellschaftsstrukturen, Geschichte, Kultur und Entwicklungspolitik im Rahmen des südlichen Afrika. DASP-Institut, Bonn 2001, ISBN 3-00-007881-9. Weblinks Portal do Governo da Província de Nampula. auf www.nampula.gov.mz (portugiesisch) Governo da Província de Nampula: Ver Meu Distrito. auf www.nampula.gov.mz (portugiesisch) Portal do Governo de Moçambique: Geografia de Moçambique > Mapa. Interaktive Karte mit den Provinzen, auf www.portaldogoverno.gov.mz (portugiesisch) Einzelnachweise