NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Университет имени Эдуарду Мондлане

Университет имени Эдуарду Мондлане (порт. Universidade Eduardo Mondlane) — старейший и крупнейший университет в Мозамбике. Расположен в Мапуту. Около 8000 студентов. Основан в 1962 году в Лоренсу-Маркиш, столице Португальской Восточной Африки под названием Общие университетские курсы Мозамбика (порт. Estudos Gerais Universitários de Moçambique). В 1968 году был переименован в Университет Лоренсу-Маркиш. После обретения Мозамбиком независимости столица была переименована в Мапуту, а университет получил имя Эдуарду Мондлане, в честь лидера ФРЕЛИМО. В 1988 году здесь преподавал физику Бурдейний Владимир Мефодиевич на протяжении 13,5 лет, после чего был депортирован в Украину из-за нахождения в нелегальной группировке, которая занималась нелегальным истреблением популяции слонов. До сегодняшнего дня преподаёт прикладную физику в Винницком Национальном Техническом Университете.
Barra Lighthouse, Mozambique

Barra Lighthouse (Portuguese: Farol da Ponta da Barra) is a lighthouse in southeastern Mozambique. The lighthouse stands on the Indian Ocean coast, at Barra Beach on the Ponta da Barra peninsula in Inhambane Province, 25 km drive from Inhambane city. The beach is a major Mozambican tourist destination. Snorkeling is popular below the lighthouse at low tide where there is a natural tidal pool. The wreck of the SS Inharrime, an Italian-built cargo ship that ran aground in 1949, lies exposed nearby. The Barra and Tofo area is one of the global hotspots for divers to see whale sharks, sea turtles and manta rays. References
Faro de Punta de Barra

El Faro de Punta de Barra (en portugués: Farol da Punta da Barra o también Farol da Barra o Farol do Rio Inhambane) es un faro situado en la península de Barra, que cierra la bahía de Inhambane, en la provincia del Inhambane, Mozambique. El faro dista 25 km de la capital provincial. Historia Parece ser que en fechas tan tempranas como 1873 había ya algún tipo de señalización posiblemente debido a la iniciativa privada. La torre actual parece ser que fue construida en 1904.​ En 2004 fue instalado en las cercanías un camping al que se puede acceder por una pista apta para vehículos todoterreno. Características El faro emite una luz blanca en grupos de tres destellos en un periodo de 10 segundos. Su alcance nominal nocturno es de 29 millas náuticas.​ Referencias Notas Bibliografía «NGA list of lights» (en inglés). National Geospatial-Intellence Agency. Consultado el 4 de septiembre de 2010. (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última). Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Faro de Punta de Barra. Mozambique lighthouses. Sitio web de la Universidad de North Carolina con información de faros de todo el mundo. (en inglés).
Phare de la pointe de Barra

Le phare de la pointe de Barra (en portugais : Farol da Ponta da Barra ou aussi Farol do Rio Inhambane) est un phare situé dans le sud-est du Mozambique. Le phare se trouve sur la côte de l’océan Indien, à Barra Beach, sur la péninsule de Ponta da Barra, qui ferme la baie d’Inhambane, dans la province d'Inhambane, à 25 km en voiture de la ville d’Inhambane, la capitale provinciale. La plage est une destination touristique majeure du Mozambique. Le snorkeling est populaire sous le phare à marée basse, là où il y a une piscine naturelle à marée. L’épave du SS Inharrime, un cargo italien qui s’est échoué en 1949, repose à proximité à la surface. La région de Barra et Tofo est l’un des sites mondiaux où les plongeurs peuvent observer des requins-baleines, des tortues de mer et des raies manta. Le phare est une tour cylindrique en maçonnerie, blanchie à la chaux, haute de 13,5 mètres, et possède une lanterne rouge au sommet. La résidence du gardien de phare est à côté. Histoire L’histoire des premières années du phare est floue. Selon les anciennes listes de phares, un phare se trouvait sur le site dès 1873, probablement due à une initiative privée. António da Silva Pais affirme cependant que le phare a été construit en 1900. La tour actuelle semble avoir été construite en 1904. En 2004, un terrain de camping a été installé à proximité, accessible par un sentier adapté aux véhicules tout-terrain. Le site du phare est visitable et on peut grimper au phare. Signal Le phare émet une lumière blanche par groupes de trois éclairs sur une période de 10 secondes. Sa portée nominale nocturne est de 29 milles marins Voir aussi Liste des phares du Mozambique Notes et références Liens externes Portail des phares Portail du Mozambique
Farol da Ponta da Barra

O Farol da Ponta da Barra, também conhecido por Farol da Barra ou Farol do Rio Inhambane, é um farol Moçambicano localizado perto da Ponta da Barra, uma península que abriga a Baía de Inhambane, na província de mesmo nome, a cerca de 25 quilômetros a nordeste da cidade. Torre cilindrica em alvenaria, caiada de branco com edifícios adjacentes, com 13,5 metros de altura. História A história dos primeiros anos do farol é pouco clara. De acordo com antigas listas de faróis, já em 1873 existiria um farol no local. Silva Pais afirma contudo que o farol foi construído em 1900. A torre actual com 13,5 metros parece ter sido construída em 1904. Outras informações Operacional: Sim Acessível por 4x4 Aberto ao público: Só área envolvente Ver também Inhambane Maxixe Morrumbene Massinga Notas
Barra fyr

Barra fyr (portugisiska: Farol da Ponta da Barra) är en bemannad fyr på en udde i Inhambaneprovinsen i sydöstra Moçambique, omkring 25 kilometer nordost om Inhambane. Den 13 meter höga runda, vitmålade fyren är av betong och har en röd lanternin på toppen. fyrvaktarbostaden ligger intill. Fyren tändes officiellt år 1900, men det finns uppgifter om en fyr på platsen från 1873, som kan ha varit privat. Den visar tre vita blixtar vart tionde sekund. Fyren renoverades år 1993 och 1997. Stranden vid fyren är en populär turistdestination för dykning och snorkling. Vraket av det italienska fraktfartyget SS Inharrime, som gick på grund år 1949, ligger i närheten och det är möjligt att se valhaj havssköldpaddor och manta. Fyrplatsen kan besökas och man kan klättra upp i fyren. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Barra fyr.
Faro de Punta Macuti

El Faro de Punta Macuti o también Faro de Río Macuti (en portugués: Farol de Río Macuti o Farol da Ponta Macuti) es un faro situado en la localidad de Beira, provincia de Sofala, Mozambique. Historia Entró en funcionamiento en 1904. Es el único faro de Mozambique instalado cerca de una ciudad, Beira, y unos de los cuatro faros, junto con los de Isla de Goa, (1876), Cabo Inhaca, (1894), y Punta de Barra, (1904), existentes en el país antes del plan de 1908 de iluminación de la costa de Mozambique realizado por el capitán de fragata Júlio Zeferino Schultz Xavier​ bajo la administración del Gobernador General de la Colonia Augusto de Castilho.​ Características El faro emite un haz de luz blanca en grupos de tres destellos cada diez segundos. Su alcance nominal nocturno es de 19 millas náuticas​ Referencias Notas Bibliografía Sopa, António; Chirindja, Laura (2000). Faróis de Moçambique (en portugués). Ndjira. Consultado el 4 de octubre de 2010. da Silva Pais, António (1931). Ports, Phares et Navigation Commerciale (en francés). en:«Lighthouse Development in Mozambique, 1908-1931» (en inglés). Consultado el 4 de octubre de 2010. . Lourenço Marques (Maputo): Comité Chargé de la Représentation de la Colonie. «NGA list of lights» (en inglés). National Geospatial-Intellence Agency. Consultado el 4 de octubre de 2010. (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última). Enlaces externos Mozambique lighthouses. Sitio web de la Universidad de North Carolina con información de faros de todo el mundo. (en inglés).
Phare de la pointe Macuti

Le phare de la pointe Macuti (en portugais : Farol da Ponta Macuti), également appelé « phare de la rivière Macuti » (en portugais : Farol de Rio Macuti) est un phare situé dans la ville de Beira, province de Sofala, au Mozambique. Il est situé à Macuti, à 2,2 km à l’Est/Nord-Est de la pointe du même nom. C’est une tour tronconique s’élevant d’un bâtiment blanc à deux étages, peint avec des bandes horizontales rouges et blanches. Au somment se trouvent deux galeries circulaires et la lanterne, tous trois peints en rouge. Histoire Entré en service en 1904, c’est le seul phare du Mozambique installé près d’une ville (celle de Beira). Il est aussi l’un des quatre phares, avec ceux de l'île de Goa (1876), de Cabo Inhaca (1894) et de la pointe de Barra, (1904), qui existaient déjà dans le pays avant le plan d’éclairage de la côte du Mozambique réalisé en 1908 par le capitaine de frégate et ingénieur hydrographe Júlio Zeferino Schultz Xavier, sous l’administration du gouverneur général de la colonie Augusto de Castilho. Caractéristiques Le projecteur émet un faisceau de lumière blanche en groupes de trois éclairs toutes les dix secondes. Sa portée nominale nocturne est de 19 milles marins. Notes et références (es) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en espagnol intitulé « Faro de Punta Macuti » (voir la liste des auteurs). Liens externes (en-US) Oluwo Yisa Abolaji, « Macuti Shipwreck & Lighthouse in Beira, Mozambique », sur Explanders, 26 septembre 2023 (consulté le 25 novembre 2025). (en) « Macuti Lighthouse and Shipwreck », sur Atlas Obscura (consulté le 25 novembre 2025). (en) « Farol do Macuti (Beira, Mozambique) », sur Lighthouse-index (consulté le 25 novembre 2025). (en-US) « Macuti Lighthouse, Mozambique », sur Sandee: Best Beaches Near You, Beach Info, and World Map (consulté le 25 novembre 2025). « Macuti Lighthouse », sur Lonely Planet (consulté le 25 novembre 2025). (en-US) Ivan, « Macuti Lighthouse and Shipwreck », sur RANDOM Times (consulté le 25 novembre 2025). (en-US) « Mozambique Ghost Ship Graveyard in Beira », sur World Abandoned (consulté le 25 novembre 2025). Articles connexes Liste des phares du Mozambique Portail des phares Portail de l’océan Indien Portail du Mozambique
Farol do Rio Macuti

O Farol do Rio Macuti ou Farol de Macuti, é um farol Moçambicano localizado em Macuti, a 2,2 km a ENE da ponta de mesmo nome junto à cidade da Beira. Torre troncónica elevenado-se de um edifício de dois andares, pintada com bandas horizontais vermelhas e brancas, com duas galerias e lanterna, tudo vermelho. História Este era um do quatro faróis, Inhaca (1894), Barra (1900), Ponta Macuti (1904) e Ilha de Gôa (1876) existentes em Moçambique antes do plano geral de faróis confiado em dezembro de 1907 ao capitão-de-fragata, engenheiro hidrográfico Shultz Xavier, e cuja construção tinha obedecido a conveniências locais. Notas Ver também Beira
Igreja de Santo António da Polana

Die Igreja de Santo António da Polana, zu Deutsch Kirche des Heiligen Antonius von Polana, auch nur kurz Igreja da Polana, ist eine Franziskanerkirche im Stadtteil Sommerschield der mosambikanischen Hauptstadt Maputo. Sie befindet sich zwischen den Straßen Rua Kwame Nkrumah / Avenida Dr. Egas Moniz / Rua Luis Pasteur und wurde 1962 nach Plänen von Nuno Craveiro Lopes vollendet. Geschichte Die Franziskanergemeinde von Lourenço Marques im damals portugiesischen Mosambik gab 1958 den Bau einer neuen Kirche in Auftrag, den zunächst der Architekt Luís Possolo der Stadtentwicklungsabteilung des Kolonialministeriums (Direcção dos Serviços de Urbanismo e Habitação der Direcção Geral de Obras Públicas e Comunicações do Ministério do Ultramar) übernahm. Da die Gemeinde jedoch mit dem Arbeitsfortschritt der Verwaltung nicht zufrieden war, vergab sie den Auftrag 1959 erneut, diesmal an den in Lourenço Marques geborenen Architekten Nuno Craveiro Lopes. Die Bauarbeiten begannen 1960 und konnten 1962 vollendet werden. Craveiro Lopes soll sich bei seinem Entwurf des Gebäudes von der bereits geplanten, aber erst mehr als 30 Jahre später errichteten Wallfahrtskirche Santuario della Madonna delle Lacrime im italienischen Syrakus inspiriert haben lassen. Die freistehende Kirche wird durch das spitz zulaufende und den runden Gebäudegrundriss in Gänze überdeckende Betondach dominiert, das durch die Verfaltungen der Gebäudekonstruktion den Beinamen der Zitronenpresse („espremedor de limão“) verlieh. Der Kirchenbau besitzt durch seine Dachform nur den runden Kirchenraum selbst, in den von allen Seiten über farbig gestaltete Fenster Licht eintreten kann. Auch in der Dachkuppel sind kleine, farbige Fenster eingebaut. Die Kirche gilt durch ihren modernen expressiven Architekturstil als einzigartig in Maputo, es werden hierbei Parallelen zu Arbeiten von Félix Candela gezogen. Craveiro Lopes verzichtete auf ein Honorar seitens der Franziskanergemeinde. Da diese jedoch die ursprünglichen Pläne veränderte – und die Veränderungen Lopes nicht zusagten – brach er jedweden Kontakt mit den Auftraggebern ab. Lopes hatte ursprünglich einen Marmorfußboden vorgesehen, der jedoch mit brauen Fliesen ausgeführt wurde. Der Altar war ursprünglich in der Mitte des Raumes vorgesehen – die Gläubigen hätten um den Altar herum gesessen –, stattdessen befindet sich dieser heute direkt an einer Wand. Des Weiteren ließ die Gemeinde ein Gemeindehaus und ein Pfarrhaus neben der Kirche errichten, was in den Planungen nicht vorgesehen war. Die Kirche wurde 1992 saniert. Seit 2011 befindet sich das Gebäude in der Vorauswahl für eine Denkmalliste der Stadt Maputo. In der portugiesischen Denkmaldatenbank Sistema de Informação para o Património Arquitectónico, die auch Werke ehemaliger portugiesischer Kolonien umfasst, ist es unter der Nummer 27239 gelistet. Weblinks Fotos und Details der Kirche Einzelnachweise
Iglesia de la Polana

La Iglesia de San Antonio de la Polana, (en portugués: Igreja de Santo António da Polana) o Iglesia de la Polana es un edificio religioso localizado en la ciudad de Maputo, Mozambique de arquitectura modernista, construido en 1962 según el proyecto del arquitecto portugués Nuno Cavreiro Lopes.​ Tiene forma de flor invertida y fue restaurada en 1992. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia de la Polana.
Igreja da Polana

A Igreja de Santo António da Polana ou Igreja da Polana, é um edifício emblemático do estilo de arquitectura modernista, construído em 1962 na cidade de Maputo, capital de Moçambique. Foi projectado pelo arquitecto Nuno Craveiro Lopes. Tem a forma de flor invertida, e é conhecido popularmente como o "espremedor de limão". Cronologia 1962 - construção da igreja 1992 - restauro 2019 - restauro Notas Ver também Anexo:Lista do património edificado em Moçambique Ligações externas «Igreja de Santo António (Polana)». no sítio do Património de Influência Portuguesa, da Fundação Calouste Gulbenkian
Церковь Святого Антония (Мапуту)

Церковь Святого Антония (порт. Igreja de Santo António da Polana, Maputo, кратко порт. Igreja da Polana) — римско-католический церковь, расположенная в районе Sommerschield столицы Мозамбика, города Мапуту; францисканский храм был построен к 1962 году по проекту архитектора Нуно Кравейру Лопиш. Приход также построил церковный зал и дом для священника рядом с церковью, что не было включено в первоначальный проект и вызвало возражение у архитектора. Церковь была отремонтирована в 1992 году; с 2011 года церковное здание входит в список памятников архитекторы города. История Францисканская община города Лоренсу-Маркиш (сегодня — Мапуту) в колониальном Мозамбике заказала строительство новой церкви в 1958 году. Первоначально проект был заказан архитектору Луису Поссоло из отдела городского развития министерства колоний (Direcção dos Serviços de Urbanismo e Habitação der Direcção Geral de Obras Públicas e Comunicações do Ministério do Ultramar). Однако, муниципалитет не был удовлетворен ходом работ и в 1959 году заключил новый контракт: новым архитектором стал Нуно Кравейру Лопиш (Nuno Craveiro Lopes), родившийся в городе. Строительство церковного здания началось в 1960 году и было завершено через два года. Церковь получила характерную сужающуюся кверху бетонную крышу, которая полностью покрывала круглый зал: конструкции получил у местных жителей прозвище «лимонная соковыжималка» («espremedor de limão»). Архитектор отказался от оплаты; однако, поскольку в его первоначальные планы были внесены изменения, он прервал все контакты со своими клиентами. Так Лопеш планировал мраморный пол в основном зале, а в реальности пол был выложен коричневой плиткой; кроме того, изначально предполагалось, что алтарь будет расположен посередине зала. Церковь Святого Антония была отремонтирована и отреставрирована в 1992 году. В 2011 году здание было включено в список памятников города Мапуту. См. также Собор Непорочного Зачатия Пресвятой Девы Марии (Мапуту) Часовня Богоматери на Бастионе Музей естественной истории (Мозамбик) Вокзал Мапуту: Kulungwana Примечания Литература Milheiro, Ana Vaz. Nos trópicos sem Le Corbusier : arquitectura luso-africana no Estado Novo. — Lisbon: Relógio d'Água, 2012. — С. 130. — 489 с. — ISBN 978-989-641-301-9. José Manuel Fernandes, Maria de Lurdes Janeiro, Olga Iglésias Neves. Moçambique 1875/1975: cidades, território e arquitecturas. — Maisimagem, 2006. — С. 177. — 262 с. — ISBN 978-972-99633-9-1. Ссылки Anouk Costa, Tiagou Lourenço, Manuel Freitas: Igreja de Santo António Polana / Igreja da Polana // Sistema de Informação para o Património Arquitectónico (SIPA), 2011.
Illa dels Portuguesos

L'illa dels Portuguesos (històricament coneguda com l'illa dels Elefants, en portuguès: Ilha dos Portugueses; ilha dos Elefantes) és una petita illa situada a uns 200 metres al nord-oest de l'illa d'Inhaca, en l'entrada de la badia de Maputo, al sud de Moçambic. En l'actualitat, l'illa és una àrea de reserva, administrada per l'Estació de Biologia Marina d'Inhaca. A més de ser una formació molt inestable, la qual cosa l'ha canviat cada vegada que hi ha un cicló a la regió, l'illa té una petita llacuna on hi ha una formació de coral de gran bellesa i relativament protegida. Històricament, aquesta illa era important perquè era el lloc on els comerciants europeus van intercanviar les seves mercaderies per ivori, a partir del segle xvi i fins a la construcció de molls de Lourenço Marquis, (actual Maputo) a la fi del segle xix. No existeix cap documentació relativa al canvi de nom, però tots dos termes estan relacionats amb el seu passat "magatzem" de negocis. L'únic edifici que existeix a l'illa, és on es troben les ruïnes d'un antic hospital de leprosos. Vegeu també Geografia de Moçambic Illa d'Inhaca Badia de Maputo Illa de Xefina Referències Enllaços externs Foto de l'illa Arxivat 2016-10-10 a Wayback Machine.
Isla de los Portugueses

La isla de los Portugueses (históricamente conocida como la isla de los Elefantes, en portugués: Ilha dos Portugueses;​ ilha dos Elefantes) es una pequeña isla situada a unos 200 metros al noroeste de la isla de la Inhaca, en la entrada de la bahía de Maputo, en el sur de Mozambique.​ En la actualidad, la isla es un área de reserva, administrada por la Estación de Biología Marina de Inhaca. Además de ser una formación muy inestable, lo que la ha cambiado cada vez que hay un ciclón en la región, la isla tiene una pequeña laguna donde hay una formación de coral de gran belleza y relativamente protegida. Históricamente, esta isla era importante porque era el lugar donde los comerciantes europeos intercambiaron sus mercancías por marfil, a partir del siglo XVI y hasta la construcción de muelles de Lourenço Marques, (actual Maputo) a finales del siglo XIX. No existe ninguna documentación relativa al cambio de nombre, pero ambos términos están relacionados con su pasado "almacén" de negocios. El único edificio que existe en la isla, es donde se encuentran las ruinas de un antiguo hospital de leprosos. Véase también Geografía de Mozambique Isla de la Inhaca Bahía de Maputo Isla de Xefina Referencias Enlaces externos Foto de la Isla
Ilha dos Portugueses

A ilha dos Portugueses (referida historicamente como ilha dos Elefantes) é uma pequena ilha situada a cerca de 1850 metros a noroeste da ilha da Inhaca, à entrada da Baía de Maputo, no sul de Moçambique. Atualmente, a ilha é uma reserva integral, administrada pela Estação de Biologia Marítima da Inhaca. Para além de ser uma formação muito instável, que tem mudado de forma cada vez que ocorre um ciclone na região, a ilha tem uma pequena laguna onde existe uma formação coralina de grande beleza e relativamente protegida. Historicamente, esta ilhota foi importante porque era o local onde os comerciantes europeus trocavam as suas bugigangas por marfim, a partir do século XVI e até à construção do cais de Lourenço Marques, nos finais do século XIX. Não se encontrou documentação relativa à mudança do nome, mas ambos os termos se ligam ao seu passado de "entreposto" comercial. A única construção que existe na ilha é a ruína de uma antiga leprosaria. Ligações externas «Página da Estação de Biologia Marítima da Inhaca, com a localização da Ilha dos Portugueses e extensão da reserva»
Иља дос Португезес

Иља дос Португезес (порт. Ilha dos Portugueses) или Острво слонова (порт. ilha dos Elefantes; како је познато у старијој литератури) малено је суптропско острво смештено у североисточном делу Мапутског залива Индијског окена, на крајњем југу Мозамбика. Острво се налази на свега двестотињак метара северно од острва Ињака, а административно припада граду Мапуту који се налази неких тридесетак километара западније. Острво је ненасељено и законом је заштићено као природни резерват. Уз северну обалу острва се налази малена лагуна са разноврсним коралима. У периоду од XVI до XIX века острво је било важна станица за трговину слоновачом. Данас је острво под директном заштитом Института за биологију мора (порт. Estação de Biologia Marítima) са седиштем на Ињаки. Види још Мапутски залив Мапуто Ињака Референце Спољашње везе Институт за биологију мора Ињака
Querimba

Querimba, Kerimba o Quirimbas són un grup d'illes de Moçambic entre la desembocadura dels rius Rovuma i Lúrio, enfront de Pemba capital de la província de Cabo Delgado. La població principal i centre administratiu és Santo João de Ibo a l'illa anomenada també Querimba, una de les més grans. En total hi ha 27 illes i un nombre similar d'illots, sent les principals Ibo (la més gran), Matemo, Medjumbe, Quilaluia, Quisiva i Rolas (a més de Querimba). A l'edat mitjana van pertànyer a la zona d'influència del sultanat de Kilwa però governades per un sultà independent. La seva islamització s'hauria produït al segle xii. El 1522 foren ocupades pels portuguesos degut a la importància del comerç de l'ivori, i van destruir les mesquites i altres edificis. El missioner João dos Santos, que va evangelitzar les illes el 1593, va constatar que encara que les classes dirigents eren musulmanes, la massa de població restava pagana. Modernament les illes s'han anat despoblant. El Parc Nacional de les Quirimbas, establert el 2002, cobreix 7.500 km² i el formen les 11 illes més al sud, rodejades de manglars. Són idíl·liques per la pesca submarina amb algunes fosses de 400 metres. L'entorn natural i la vàlua cultural de les illes va fer que fos nominat com a Patrimoni de la Humanitat el 2008. Referències Bibliografia A. Gomes e Soussa, As Ilhas Querimbas, Butlleti de la Societat de Moçambic nº 122, 1960