NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Cattedrale di San Francesco d'Assisi (El Aaiún)

La cattedrale di San Francesco d'Assisi, detta anche cattedrale Spagnola, è la chiesa sede della prefettura apostolica del Sahara Occidentale. Si trova nella città di El Aaiún, nel Sahara Occidentale. La chiesa è stata edificata nel 1954, durante la presenza coloniale spagnola, dall'architetto Diego Méndez, autore anche del progetto della Valle de los Caídos, a San Lorenzo de El Escorial in Spagna. La cattedrale è retta dai missionari oblati di Maria Immacolata e serve la piccola comunità spagnola ancora presente nella città ed il personale della missione ONU attiva nel paese. Note Voci correlate Sahara Occidentale Prefettura apostolica del Sahara Occidentale Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su cattedrale di San Francesco d'Assisi Collegamenti esterni (EN) Cattedrale di San Francesco d'Assisi, in GCatholic.org.
Catedral de São Francisco de Assis (El Aiune)

A Catedral de São Francisco de Assis (em castelhano: Catedral de San Francisco de Asís; {{langx|fr||Cathédrale de Saint François d'Assise), também conhecida localmente como Catedral Espanhola, é uma igreja católica romana que serve como a catedral da prefeitura apostólica do Saara Ocidental (Praefectura Apostolica de Sahara Occidentali). Está localizada na cidade de El Aiune, Saara Ocidental, um território que está é disputado entre Marrocos e a República Árabe Saaraui Democrática. A igreja foi construída em 1954, durante o período colonial espanhol, com projeto do arquiteto Diego Méndez, autor do projeto "Vale dos Caídos" na Espanha. Hoje, a catedral está a cargo dos Oblatos de Maria Imaculada e serve a pequena comunidade espanhola na cidade que ainda está presente, além de servir ao pessoal ativo da missão da ONU no território. Referências
Aeroport de Ben Slimane

L'aeroport de Ben Slimane (àrab فرودگاه بن اسلیمان) (codi IATA: GMD, codi OACI: GMMB) és un aeroport que es troba a 8 kilòmetres al nord-oest de la ciutat de Benslimane, una ciutat de la regió de Casablanca-Settat al Marroc. Instal·lacions L'aeroport es troba en una elevació de 627 peus (191 m) per sobre del nivell mitjà del mar. Disposa d'una pista d'aterratge designada 14/32 amb una superfície d'asfalt d'una superfície de 3,074 per 46 metres (10,085 × 151 ft). Referències Enllaços externs OurAirports - Casablanca Great Circle Mapper - Casablanca
Ben Slimane Airport

Ben Slimane Airport (IATA: GMD, ICAO: GMMB) is an airport serving Ben Slimane, a town in the Casablanca-Settat region in Morocco. It may have been built as a U.S. Strategic Air Command airbase. Facilities The airport resides at an elevation of 627 feet (191 m) above mean sea level. It has 1 runway designated 14/32 with an asphalt surface measuring 3,074 by 46 metres (10,085 ft × 151 ft). References External links 3973d Combat Defense Squadron's Webpage for the SAC's 16th Air Force Units and Bases, Boulhart AB, Morocco Archived 2010-12-09 at the Wayback Machine Public Papers of the Presidents of the United States, Dwight D. Eisenhower, 1959: Containing the Public Messages, Speeches, and Statements of the President, January 1 to December 31, 1959. At a meeting in Casablanca, Eisenhower and the King of Morocco agreed that immediate steps were to be taken to release the airfield at Ben Slimane. This was to be accomplished no later than March 31, 1960. Google Maps - Ben Slimane "Current weather for GMMB". NOAA/NWS. Accident history for GMMB at Aviation Safety Network
Aéroport de Benslimane

L'Aéroport de Benslimane (code IATA : GMD • code OACI : GMMB) est un aéroport desservant Ben Slimane, une ville de la région de Casablanca-Settat au Maroc. Il a peut-être été construit comme base aérienne du Commandement aérien stratégique des États-Unis. En 2006, le projet de relance de l'aéroport est supprimé par l'ONDA. Situation Références Portail du Maroc Portail de l’aéronautique
Aeroportul Ben Slimane

Aeroportul Ben Slimane (IATA: GMD, ICAO: GMMB) este un aeroport din Ben Slimane⁠(d), Ben Slimane Province⁠(d), Casablanca-Settat⁠(d), Maroc ce deservește zona بن سليمان⁠(d)[[بن سليمان (City in Morocco)|​]]. Aeroportul a fost tranzitat în 2022 de 501 pasageri. Situat la o altitudine de 191 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Ben Slimane Airport

Ben Slimane Airport är en flygplats i Marocko. Den ligger i den norra delen av landet, 50 km sydväst om huvudstaden Rabat. Ben Slimane Airport ligger 178 meter över havet. Terrängen runt Ben Slimane Airport är lite kuperad. Runt Ben Slimane Airport är det ganska tätbefolkat, med 86 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Mohammedia, 15,3 km väster om Ben Slimane Airport. Trakten runt Ben Slimane Airport består till största delen av jordbruksmark. Kommentarer Källor
Stade de Es-Semara

Stade de Es-Semara – wielofunkcyjny stadion w mieście As-Samara, w Saharze Zachodniej, dawnej kolonii hiszpańskiej, obecnie pod kontrolą marokańską. Jest obecnie używany głównie dla meczów piłki nożnej. Stadion może pomieścić 1 000 osób. Bibliografia Informacje o stadionie na World Stadiums. worldstadiums.com. [zarchiwizowane z tego adresu (2017-08-03)]. (ang.) Informacje o stadionie na wikimapia
Teatro Kursaal-Fernando Arrabal

Il Teatro Kursaal-Fernando Arrabal è il teatro più importante di Melilla (Spagna), situato al numero 6 di Calle Cándido Lobera, nel Centro Modernista e fa parte del Complesso Storico di Melilla, dichiarato Bene di Interesse Culturale. È la sede principale della Semana de Cine de Melilla. Storia Il Teatro Kursaal ha una lunga storia che inizia nel 1912 come Salón Kursal, un grande padiglione in legno con una pista da pattinaggio e un cinematografo. Il progetto iniziale, ideato da Joaquín Barco Pons, fu poi completato dall'architetto Enrique Nieto. Il teatro subì diverse trasformazioni e ristrutturazioni nel corso degli anni. Nel 1930, fu demolito e ricostruito, venendo inaugurato il 31 ottobre 1930 con il nome di Teatro Kursaal. Nel 1931, il teatro iniziò a proiettare film sonori, diventando uno dei luoghi principali per il cinema a Melilla. Fu poi rinominato Cine Nacional nel 1937 e, nel corso degli anni, subì modifiche alla sua decorazione e struttura, specialmente negli anni '50 e '60. Nel 2005, il teatro fu acquistato dalla Ciudad Autónoma de Melilla e, tra il 2010 e il 2011, fu completamente ristrutturato, riaprendo con il nome di Teatro Kursaal-Fernando Arrabal il 25 ottobre 2017, in onore del regista e scrittore Fernando Arrabal. Descrizione Il teatro è costruito con mura in pietra locale e mattoni, materiali semplici ma duraturi. La facciata principale è decorata con eleganti archi e finestre, accompagnata da colonne ornamentali che arricchiscono l'aspetto esterno. La composizione laterale della facciata ripete questa disposizione di elementi architettonici eleganti. Interno Il teatro disponeva di tre piani prima della ristrutturazione. La pianta inferiore ospitava le biglietterie e un ampio patio con il proscenio e l'orchestra. Il primo piano era dotato di un foyer e servizi, separato dalla reja central che offriva una vista sul piano inferiore. Il secondo piano, simile nel layout, conteneva la contabilità e aveva una visuale sul foyer sottostante. È costruito con pareti di mampostería di sasso locale e mattone tocho, con bovedillas di mattone tocho per i tetti, materiali molto umili. Esterno La sua facciata principale conto con una strada che avvia con le tre porte d'ingresso in archi piatti, continuando con una finestra trífora che conduce a un balcone corso con balaustre, questa finestra continua con un'altra simile, con un arco escarzano sul rótulo di fusione, enmarcado per una cornice adattata all'arco che porta a cinque finestre adinteladas, separate per pilastras che conducono a un frontón curvo, flanqueado per pináculos che fanno in belle pilastras ornate con motivi geometrici che avviano nel primo corpo. Le strade laterali contano con belle porte di legno, con molduras che portano fino un grande ventanal terminato in arco,lettere di ferro sevillanas che porta a un'altra cornice adattata all'arco e questa a una finestra, rematándose con un altro frontón curvo e flanqueada tutta la strada con pilastras, ripetendosi questa composizione della strada nei panni della facciata laterale. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Teatro Kursaal-Fernando Arrabal
Universidad Internacional de Casablanca

La Universidad Internacional de Casablanca (Université Internationale de Casablanca, UIC) es una universidad marroquí reconocida por el Estado y ubicada en Casablanca.​ Historia Creada en septiembre de 2010, la Universidad Internacional de Casablanca cuenta 5 facultades para más de 30 títulos y diplomaturas. Las clases empezaron en el curso 2014-2015, en un nuevo campus de 10 hectáreas próximo a Casablanca. Enseñanza e investigación La universidad está enfocada a una formación técnica y profesional en 4 áreas de conocimiento: Ciencias de la Salud, Ingeniería, Comercio y Gestión empresarial y Derecho. Los másteres profesionales están concebidos igualmente para la formación de aquellos que quieran profundizar y actualizar su formación en una materia específica, sin abandonar su trabajo. Enlaces relacionados Sociedad marroco-emiratí de desarrollo Referencias
Université internationale de Casablanca

L'université internationale de Casablanca ou UIC est une université marocaine privée reconnue par l’État, fondée en 2010, et située à Casablanca. Historique Créée en septembre 2010, l'université internationale de Casablanca compte aujourd'hui 5 facultés pour plus de 30 diplômes. L'école a démarré l'année universitaire 2014-2015 dans un nouveau campus de 10 hectares à proximité de Casablanca. Enseignement et recherche L’école propose des formations professionnalisantes à travers 4 pôles d’enseignement : Sciences de la santé, Ingénierie, Commerce et Gestion et Droit. Des mastères professionnels sont également conçus pour les cadres en activité qui désirent approfondir et actualiser leur formation dans un domaine spécifique sans quitter leur travail. Formations faculté privée de médecine et de pharmacie Faculté des Sciences de la santé École d'Ingénierie Génie civil Génie électrique Génie industriel Génie informatique Génie mécanique Génie mécatronique Business Droit et Sciences politiques Management en hôtellerie internationale Formation Exécutive Double Cursus UIC - EM Lyon Business School Notes et références Voir aussi Article connexe Société maroco-émiratie de développement Liens externes Site officiel Portail des universités Portail du Maroc
Aznaguen

Aznaguen (franska: Aznaguen (CR), Aznaguen (Commune Rurale), arabiska: العركوب) är en kommun i Marocko. Den ligger i provinsen Ouarzazate och regionen Drâa-Tafilalet, i den centrala delen av landet, 400 km söder om huvudstaden Rabat. Antalet invånare är 12 040. Källor
Oulad Ghanem

Oulad Ghanem (en àrab أولاد غانم, Ūlād Ḡānim; en amazic ⵡⵍⴰⴷ ⵖⴰⵏⵎ) és una comuna rural de la província d'El Jadida, a la regió de Casablanca-Settat, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 24.775 persones. Referències
Ouled Ghanem

Ouled Ghanem (in arabo أولاد غانم‎?) è un centro abitato e comune rurale del Marocco situato nella provincia di El Jadida, regione di Casablanca-Settat. Conta una popolazione di 24 775 abitanti (censimento 2014). Note Voci correlate Comuni del Marocco Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Oulad Ghanem
Oulad Ghanem

Oulad Ghanem (franska: Oulad Ghanem (CR), Oulad Ghanem (Commune Rurale), arabiska: اولاد عيسى) är en kommun i Marocko. Den ligger i provinsen El Jadida och regionen Casablanca-Settat, i den norra delen av landet, 230 km sydväst om huvudstaden Rabat. Antalet invånare är 22 342. Källor
Petit Socco

The Petit Socco (Arabic: سوق الدخيل), also known as the Place Souk Dakhel, or in Spanish as Zoco Chico, is a small square in the medina quarter of Tangier, Morocco. Name The words are a combination of the French word petit, meaning 'little/small', and the Spanish word zoco (often spelled as socco in northern Morocco), meaning souk or marketplace. History The Petit Socco, intersected by rue Es-Siaghine and close to the Grand Mosque, has long been the focal point of the medina or old city of Tangier. Before the inception of the Tangier International Zone in 1923, many of the European nations' consulates in Tangier were in its immediate vicinity, as were the main banks. The head office of the State Bank of Morocco was established next to the Petit Socco at its creation in 1907, and stayed there until 1952 when it moved to a new building outside the medina. The Petit Socco was the hub of information in diplomatic-era Tanger, with the post offices (also offering telegraphy services) of the four most intrusive nations on each of its sides by the early 20th century: British to the north (between the Café Central and the then Bristolhotel), Spanish to the east, German to the south, and French to the west. The Spanish post office was replaced in 1926 by a new art deco building designed by architect José Blein Zarazaga. Two of that era's iconic establishments, the Hotel Fuentes on its southern side and Gran Café Central on its northern side, still exist as of 2025. From the 1950s, the Petit Socco declined in prominence and was later known for drugs and prostitution. In recent years, the Petit Socco and surrounding area have undergone significant renovation, as illustrated by the opening in 2017 the Palais Zahia hotel in the former seat of the State Bank, and the inauguration in 2022 of the Dar Niaba Museum on rue Es-Siaghine. See also Grand Socco References
Zoco chico

Petit Socco, también conocido como el "Souq Dakhli" o Zoco Chico en español, es una plaza y sus calles circundantes en Medina de Tánger, Marruecos. Las palabras son una combinación de la palabra francesa petit, que significa 'pequeño', y la palabra española zoco (a menudo deletreada como socco en el norte de Marruecos), que significa zoco, bazar (persa) o mercado.​​​ La plaza fue una vez conocida por las drogas y la prostitución.​ Referencias
University of Tifariti

The University of Tifariti (UTIFARITI; Arabic: جامعة تيفاريتي, Spanish: Universidad de Tifariti) is a university in Tifariti, Western Sahara. History The University of Tifariti is the first Sahrawi university, established in 2013 under Presidential Decree 24/2012 of 23 December 2012. President of the Sahrawi Arab Democratic Republic Mohamed Abdelaziz also appointed Khatari Ahmudi Abdallahi as its first president. International academic collaboration The idea of founding a university in the Sahrawi liberated territories has existed since at least 2009, with the help of many other universities of the world, including the University of Leeds (United Kingdom), National Autonomous University of Nicaragua (Nicaragua), University of California, Berkeley (United States), University of Pretoria (South Africa), University of Santiago de Compostela (Spain), University of Havana (Cuba), University of Mentouri (Algeria) and a dozen others from Africa, America and Europe. Sahrawi government support Sahrawi authorities have offered free basic education to children in the Sahrawi refugee camps, enabling them to rise from one of Africa's lowest literacy levels to over 90% literacy. However, prior to the university's founding, students had to travel abroad for higher education. External links Official website References
Universidad de Tifariti

La Universidad de Tifariti (en árabe: جامعة تيفاريتي‎) es una universidad ubicada en la ciudad de Tifariti (Sahara Occidental).​ Es la primera universidad saharaui fundada. Historia La Universidad de Tifariti fue un proyecto que se anunció durante la celebración de la Conferencia Internacional para la Reconstrucción y Urbanización de los Territorios Liberados en 2009, dentro del marco de la llamada Declaración de Tifariti,​ con el objetivo de dotar de un centro de enseñanza superior saharaui en los Territorios liberados o Zona Libre que controla el Frente Polisario. La universidad se fundó en 2012 con la ayuda y solidaridad de numerosas universidades europeas, africanas y latinoamericanas. Su primer rector es Jatari Hamudí Abdulah y oferta cuatro titulaciones:​ Enfermería, Magisterio, Informática y Periodismo. En 2019 la Universidad de Tifariti suscribió un importante acuerdo de colaboración con la Universidad de Oviedo.​ Referencias
Университет Тифарити

Университет Тифарити (араб. جامعة تيفاريتي‎, исп. Universidad de Tifariti) — университет, расположенный в Тифарити (Западная Сахара), временной столице Сахарской Арабской Демократической Республики (САДР). По состоянию на 2018 год, в университете числится всего 450 студентов. Обучение ведётся на двух официальных языках САДР: арабском (марокканский диалект хассания) и испанском. История Идея создания университета на освобождённых территориях Сахары существовала по крайней мере с 2009 года с помощью многих других университетов мира, таких как Лидсский университет (Великобритания), Национальный автономный университет Никарагуа (Никарагуа), Калифорнийский университет в Беркли (США), Преторийский университет (Южная Африка), Университет Сантьяго-де-Компостела (Испания), Гаванский университет (Куба), Университет Ментури (Алжир) и ещё десяток других из Африки, Америки и Европы. Первый сахарский Университет Тифарити был основан в 2013 году (в соответствии с Указом президента 24/2012 от 23 декабря 2012 года). Президент Сахарской Арабской Демократической Республики (САДР) Мухаммед Абдельазиз также назначил Хатари Ахмуди Абдаллахи его первым президентом. Учреждением Университета руководство САДР продолжило курс на всеобщий ликбез, благодаря которому в кратчайшие сроки в лагерях сахарских беженцев распространилась 90%-ная грамотность. Власти Сахары предложили бесплатное базовое образование детям в лагерях сахарских беженцев, чтобы как раз перейти от одного из самых низких уровней грамотности в Африке к грамотности свыше 90 %, но для получения высшего образования им пришлось уехать за границу. 22 мая 2019 года Университет Тифарити и Университет Овьедо подписали соглашение о сотрудничестве, которое позволит сахарским студентам получить стипендии для получения высшего образования в академическом учреждении Астурии (Испания), а также в организации совместных мероприятий по информированию о борьбе и истории сахарского народа. Факультеты По состоянию на 2018 год, всего открыто четыре факультета: Факультет ухода за нуждающимися; Факультет педагогики; Факультет компьютерных наук; Факультет журналистики. Примечания
Oued Zem

Oued Zem (àrab: وادي زم, Wādī Zam; amazic estàndard marroquí: ⵡⴰⴷ ⵣⴰⵎ, Wad Zam) és un municipi de la província de Khouribga, a la regió de Béni Mellal-Khénifra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 10.618 persones. Referències
Oued Zem

Oued Zem (arab. وادي زم) – miasto w Maroku. Według stanu na 2014 rok liczyło 95 267 mieszkańców. W mieście działa klub piłkarski – Rapide Oued Zem, który w sezonie 2020/2021 gra w GNF 1. Podczas kolonizacji francuskiej, Francuzi nazwali miasto „małym Paryżem” i stworzyli jezioro w kształcie mapy Francji. Przypisy
Уэд-Зем

Уэд-Зем (араб. وادي زم‎) — город в Марокко, расположен в области Шавия-Уардига. Географическое положение Центр города располагается на высоте 760 метров над уровнем моря. Демография Население города по годам: Транспорт Ближайший аэропорт расположен в городе Бени-Меллаль. Примечания
Уед-Зем

Уед-Зем (араб. واد زم) — місто в Марокко. Розташоване в центрі країни, в регіоні Бені-Мелалль — Хеніфра. Населення за переписом 2014 року становить 95 267 осіб (та біля 200 тис. у агломерації). Назва Назва міста складається з двох частин. Перша, Уед, є північноафриканською назвою для долин пересохлих річок. Друга частина, Зем, перекладається з берберської мови як лев. Отже, Уед-Зем дослівно перекладається як Річка Левів Свою назву місто дістало через колишнє мешкання в цій місцевості берберійського лева (наразі зниклого). Ці леви подекуди завдавали шкоди людям, і тому вважалися небезпечними. Також Уед-Зем іноді називають містом мучеників в пам'ять про різанину 1955 року. Географія Уед-Зем розташований у центральній частині Марокко між містами Касабланка та Бені-Меллаль: за 152 км від першого міста та 72 км від другого. Відстань до столиці країни, Рабату, становить 173 км, а до Марракешу — 250 км. Клімат міста є доволі помірним: з сухим літом і вологою зимою. Середньорічна кількість опадів сягає приблизно 448 мм, середньорічна температура — 18 ° C. Вітри є слабкими — переважно північними влітку та північними або північно-східними взимку. Місто лежить між двома великими сільськогосподарськими регіонами країни — Тадлою та Шавією. У навколишній місцевості є великі родовища різних корисних копалин: зокрема, фосфатів та заліза. Історія До 1917 року на місці поселення було лише джерело води, що лежало навколо мавзолею Мохамеда Ель-Хадрі, а на деякій відстані від нього розташовувалася військова казарма. За часів французької колонізації з метою створення запасів води це джерело було замінене ставом площею 400 м2. Ставок був зроблений у формі карти Парижа та мав назву «Petit Paris». Сьогодні ця водойма розташована у середмісті й оточена великою зеленою зоною. Колись в Уед-Земі розташовувався найбільший у Марокко млин. Також саме в Уед-Земі було споруджено найперший у країні залізничний вокзал, оскільки в місті сполучалися маршрути з усіх частин Марокко. Сьогодні населення міста переважно походить з трьох племен: Смаала (що є найбільшим з трьох), Бені-Смір та Бені-Хіран — це пояснюється імміграцією сільського населення до міста. Різанина 1955 року 20 серпня 1955 за правління султана Мохаммеда V в Уед-Земі відбулося повстання деяких арабських племен регіону (Смаала, Бені-Хейран, Бені-Смір та ін.), що призвело до різанини великої кількості французів — було вбито від 50 до 75 європейців. Серед жертв були жінки, діти та домашні тварини. Відповідь французької армії і, зокрема, іноземного легіону, призвела ще до більших жертв з обох боків. Згодом 17 керівників європейського походження, які працювали в шахті, були вбиті повстанцями з Уед-Зему. Після здобуття незалежності влада Марокко надала Уед-Зему статус «міста-мученика». 20 серпня 2005 р з нагоди п'ятдесятої річниці повстання в місті було відкрито монумент, присвячений боротьбі проти колонізації. Примітки
Fuerte del Desnarigado

El fuerte del Desnarigado es un fuerte, reconvertido en museo, situado en el borde litoral del frente sur del monte Hacho, en Ceuta. Posee una superficie de 1280 metros cuadrados. Historia La construcción se realizó en el siglo XIX, aunque anteriormente habían existido otras estructuras como el mismo carácter militar en ese emplazamiento. Su nombre proviene de un esclavo bereber fugado de las minas del Rif al cual le habían amputado la nariz durante su cautiverio. El Desnarigado escapó junto a otros esclavos y llegaron hasta la Ceuta portuguesa. Desembarcaron en una pequeña playa, que también recibe su nombre, y se asentaron en un pequeño montículo que constituiría la guarida a la cual retornaban después de realizar actividades de piratería en el estrecho de Gibraltar.​ Construcción y descripción A finales del siglo XVII se decidió construir un pequeño fortín del que apenas quedan restos. El actual castillo se construiría en el siglo XIX. El castillo consta de una sola planta y está compuesto de un frente y dos cuerpos laterales paralelos a la costa. Dos torreones de seis metros de altura, coronados por almenas, flanquean la puerta en la cual se encuentra una reproducción del escudo de la monarquía de los Habsburgos. El castillo estuvo en activo hasta principios del siglo XX cuando fue progresivamente abandonado. Se decidiría posteriormente su rehabilitación y transformación en un museo militar. Fue inaugurado en 1984. Desde entonces recoge diversos objetos militares relacionados con la historia de Ceuta. Véase también Bienes de interés cultural de Ceuta Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Fuerte del Desnarigado.