Mausoleu de Mulay Ismail

El mausoleu de Mulay Ismail és un complex funerari islàmic històric a Meknes, Marroc. Conté la tomba del sultà Moulay Isma'il, que va governar el Marroc des del 1672 fins a la seva mort el 1727, i es troba dins de la seva antiga alcassaba (ciutadella). És un important lloc històric i religiós de la ciutat. Història Moulay Isma'il es va convertir en sultà després de la mort del seu germà Moulay Rashid el 1672. Trencant amb la tradició, va optar per fer de Meknes la seva capital. Aquí, va construir una monumental ciutat-palau imperial (kasbah) al costat sud-oest de la ciutat vella (la medina ). Consistia en diversos complexos palatins i altres instal·lacions repartides per una vasta zona tancada per muralles fortificades. Com a sultà, el regnat de 55 anys d'Ismaïl va ser un dels més llargs de la història del Marroc. Es va distingir com un governant que desitjava establir un estat marroquí unificat com a autoritat absoluta del país, independent de qualsevol grup en particular dins del Marroc, en contrast amb les dinasties anteriors que es basaven en certes tribus o regions com a base del seu poder. Ho va aconseguir en part creant un nou exèrcit compost per esclaus negres (els 'Abid al-Bukhari ) de l'Àfrica subsahariana (o descendents d'esclaus importats anteriorment), molts d'ells musulmans, la lleialtat dels quals era només cap a ell. El mateix Isma'il era meitat negre, ja que la seva mare havia estat una esclava negra. També va liderar contínuament campanyes militars contra rebels, rivals i posicions europees al llarg de la costa marroquina. A la pràctica, encara havia de confiar en diversos grups per controlar les zones perifèriques, però tot i així va aconseguir recuperar moltes ciutats costaneres ocupades per Anglaterra i Espanya i va aconseguir imposar l'ordre i uns elevats impostos a tots els seus territoris. Va posar fi definitivament als intents otomans de guanyar influència al Marroc i va establir el Marroc en una base diplomàtica més igualitària amb les potències europees, en part obligant-les a rescatar els captius cristians de la seva cort. Aquests cristians van ser capturats majoritàriament per flotes pirates marroquines, que va patrocinar en gran manera com a mitjà d'ingressos i de guerra. Mentre estava en captivitat, els presoners sovint eren obligats a treballar en els seus projectes de construcció. Totes aquestes activitats i polítiques li van donar una reputació de crueltat i crueltat entre els escriptors europeus i una reputació mixta també entre els historiadors marroquins, tot i que se li atribueix la unificació del Marroc sota un lideratge fort (però brutal). Amb tres estances contigües, 12 columnes i un santuari central on jeu el gran sultà Mulay Ismail. El mausoleu recorda en alguns aspectes les tombes sadites de Marràqueix. Es va construir al segle xvii i fou reformat als segles XVIII i XX. La muller de Mulay Ismail i el seu fill, Mulay Ahmed al-Dahbi, així com el sultà Mulay Abder Rahman (1822-1859), descansen a la cambra funerària, decorada amb estucs i mosaics. L'entrada al mausoleu es fa a través d'una porta treballada, rematada per un teuladell i una coberta piramidal, marca la importància de l'edifici reial al qual dona accés. Els costats oest i est del pati estan ocupats per pòrtics de tres arcs de ferradura. La paret est del pati, davant del mausoleu, també presenta un petit mihrab (nínxol que indica la direcció de l'oració). De camí cap a la cambra funerària es travessen diversos patis buits, decorats sòbriament. El recorregut però permet deixar enrere el soroll del carrer. La sala de les ablucions, amb rajols verds, és un pati quadrat amb una font i una pica en forma d'estrella. Les 12 columnes que l'envolten procedeixen de Volubilis. Galeria d'imatges Referències