NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Tetrapode

Tetrapoder bruges i forbindelse med anlæg af havnemoler for at holde havet i ave. Kendetegnet for en tetrapode er, at den har fire "ben", der kan bruges til at flette ind i hinanden og derved skabe en samlet styrke, der gør det svært for havet at flytte dem i forhold til, hvis de stod enkeltvis. En typisk tetrapode vejer mellem 15 og 25 tons stykket. Brugen af tetrapoder er især kendt ved den franske Atlanterhavskyst, men er også at finde i den norske by, Berlevåg, hvor de samme arkitekter, som arbejdede i Frankrig, har hjulpet befolkningen i Berlevåg. Ved brugen af tetrapoder er indbyggerne i Berlevåg i dag indehavere af Norges to største moler.
Tetrapode (Stein)

Tetrapoden (griechisch τετραπόδης tetrapódēs, deutsch ‚vierfüßig‘, Einzahl: der Tetrapode) sind Betonblocksteine, die in Küstenschutzbauwerken Verwendung finden. Die „Arme“ der etwa sechs Tonnen schweren Steine sind auf die Ecken eines imaginären Tetraeders ausgerichtet. Tetrapoden werden an der Küstenlinie, an Dämmen oder Hafenmolen aneinander gereiht oder in mehreren Reihen aufeinander geschichtet. Sie dienen primär als Wellenbrecher und sollen die Kraft der Wasserwellen, die gegen das Ufer schlagen, mindern. Geschichte Die Erfindung der Tetrapoden geht auf das französische Laboratorium Établissements Neyrpic in Grenoble zurück. Ab 1950 wurden die Tetrapoden in vielen Ländern für Neyrpic patentiert. Herstellung Die Herstellung von Tetrapoden ist einfach und wird wegen des kostengünstigeren Transportes von flüssigem Beton zumeist direkt am vorgesehenen Einsatzort vorgenommen: Eine wiederverwendbare Hohlform aus Stahl wird von oben mit seewasserfestem Beton ausgegossen. Nachdem dieser ausgehärtet ist, wird sie an den Außenseiten geöffnet und der fertige Tetrapode wird von einem Kran an seinen endgültigen Standort gehoben. Im Hafenbau kommen hierbei oft Schwimmkräne zum Einsatz. Anwendungen Auch im Flussbau werden Tetrapoden zur Uferbefestigung eingesetzt. Sie bieten den Vorteil, dass zahlreiche Hohlräume als Rückzugsgebiet für Fische und andere Wassertiere entstehen. Bewährt haben sie sich auch bei der Errichtung von Leitdämmen oder Hafenbefestigungen auf festem Untergrund. Forschungsprojekte Das Alfred-Wegener-Institut (AWI) startete 2009 ein Projekt, um zu erforschen, welche Auswirkungen die Tetrapoden an der deutschen Nordseeküste auf die natürliche Entwicklung von Küstenstrukturen haben. Besonders wollen die Forscher herausfinden, wie die Tetrapoden Einfluss auf Salzwiesen und Wattflächen nehmen. Militärische Verwendung als Panzersperre Tetrapoden werden auch als Panzersperren eingesetzt. Siehe auch Dolos (Wasserbau) Buhne Lahnung Sandvorspülung Landgewinnung Quadripode Weblinks Einzelnachweise
Tetrapod (structure)

A tetrapod is a form of wave-dissipating concrete block used to prevent erosion caused by weather and longshore drift, primarily to enforce coastal structures such as seawalls and breakwaters. Tetrapods are made of concrete, and use a tetrahedral shape to dissipate the force of incoming waves by allowing water to flow around rather than against them, and to reduce displacement by interlocking. Invention Tetrapods were originally developed in 1950 by Pierre Danel and Paul Anglès d'Auriac of Laboratoire Dauphinois d'Hydraulique (now Artelia) in Grenoble, France, who received a patent for the design. The French invention was named tétrapode, derived from Greek tetra- 'four' and -pode 'foot', a reference to the tetrahedral shape. Tetrapods were first used at the thermal power station in Roches Noires in Casablanca, Morocco, to protect the sea water intake. Adoption Tetrapods have become popular across the world, particularly in Japan. In 2007, it was estimated that up to 12 percent of Japan's 35,000-kilometer (22,000 mi) coastline was "semi-natural", defined as having been partially altered by roads or tetrapods. Their proliferation on the island of Okinawa, a popular vacation destination in Japan, has made it difficult for tourists to find unaltered beaches and shoreline, especially in the southern half of the island. Similar designs See also Artificial reef – Human-made underwater structure that functions as a reef Breakwater (structure) – Coastal defense structure Caltrop – Area-denial weapon. It may have a similar shape. Coastal management – Preventing flooding and erosion of shorelines Coastal erosion – Displacement of land along the coastline Ocean surface wave – Surface waves generated by wind on open waterPages displaying short descriptions of redirect targets Riprap – Rock or concrete protective armour Seawall – Form of coastal defence Shoal – Natural submerged sandbank that rises from a body of water to near the surface References Further reading Lagasse, P.F. (2007). Countermeasures to protect bridge piers from scour. Washington, D.C.: Transportation Research Board. ISBN 978-0-309-09909-7. Hesse, Stephen. "The Japan Times environment columnist". Don't You Just Love 'Em ... Tetrapods. The Japan Times. Retrieved 13 May 2011. Zimmerman, Claus, ed. (2005). Environmentally friendly coastal protection : proceedings of the NATO Advanced Research Workshop on Environmentally Friendly Coastal Protection Structures, Varna, Bulgaria, 25-27 May 2004 (Online-Ausg. ed.). Dordrecht: Springer. ISBN 978-1-4020-3299-8. Wijers-HasegawaHesse, Yumi. "Tetrapodistas: Beauty beheld in huge concrete forms". The Japan Times. Hesse, Stephen. "Loving and Loathing Japan's Concrete Coasts, Where Tetrapods Reign". The Asia-Pacific Journal: Japan Focus.
Tetrápodo (estructura)

Un tetrápodo es una estructura de hormigón​ con forma de tetraedro estilizado, que, gracias a su capacidad de intrincarse con figuras análogas y a su estabilidad geométrica, al reposar siempre sobre tres pies en un equilibrio muy estable, ha sido empleado en obras civiles (particularmente en la construcción de rompeolas) y militares (para bloquear el paso de tropas o civiles, en ocasiones reforzado con alambre de espino). Fue desarrollado y patentado por el Laboratoire Dauphinois d'Hydraulique (Neyrpic) en 1950,​​ con la participación de Pierre Danel.​ Los rompeolas realizados con tetrápodos se caracterizan por una gran capacidad para absorber el impacto de las olas, debido a que forman una estructura de gran rugosidad y porosidad.​ Referencias
Tétrapode (structure)

Un tétrapode est une structure à quatre pieds, plus particulièrement utilisée en ingénierie hydraulique comme élément de brise-lames, c'est-à-dire pour résister à la houle et aux vagues. Étymologie Issu du grec ancien, le mot tétrapode se décompose en tétra (« quatre »), et -pode (« pied »). Description Faite de béton souvent armé, cette structure est composée de quatre pieds où chaque pied est à 109,5° des trois autres, comme dans les molécules tétraédriques. Le profil courbe de ses quatre pieds est calculé de telle sorte qu'il minimise l'impact des flux marins. Sa forme permet une imbrication des blocs. Utilisés en masse, ils peuvent protéger la côte, voire faire gagner des terrains secs sur la mer. Histoire La conception au début des années 1950 des tétrapodes est due au Laboratoire dauphinois d'hydraulique de Grenoble, devenu depuis Artelia en collaboration avec l'entreprise Neyrpic. Les études ont été menées par l'ingénieur Pierre Danel et le Dr. Paul Anglès d'Auriac, conduisant à un brevet. Utilisation L'utilisation de tétrapodes est notamment très répandue au Japon, comme l'illustrent les aéroports gagnés sur la mer du Kansai et du Chūbu. Il est aussi utilisé aux Maldives pour protéger les plages de l'érosion. Ce type de structure est également utilisé dans la construction de ponts et viaducs. L'un des ouvrages du LGV Rhin-Rhône, le viaduc de la Savoureuse, près de Belfort, est construit sur ce modèle[précision nécessaire]. Les tétrapodes offrent une meilleure stabilité qu'un enrochement classique grâce à leur poids et à leur emboîtement les uns dans les autres. De plus, leur forme dissipe l'énergie de l'eau, ce qui réduit l'effet d'entraînement des vagues. Ils offrent aussi une relative flexibilité lors de leur pose, qui leur permet de s'adapter aux mouvements du littoral. Cependant, leur installation peut être coûteuse et leur apparence peut être perçue comme peu esthétique par certains. Malgré cela, ils restent une option efficace et largement utilisée pour protéger des zones vulnérables contre l'érosion. Les tétrapodes sont parfois adaptés à des fins militaires défensives en raison de leur structure robuste et leur poids, pour barrer des voies d'accès notamment contre des tanks, à la manière des dents de dragon. Variantes En 1981, la société « Sogreah Consultants » a développé un modèle appelé accropode. Ce terme est un nom déposé du groupe Artelia mais utilisé en génie civil. Sur l'île de La Réunion, la « route du Littoral » utilise cette structure pour la digue de protection. De nombreuses variantes de formes et de tailles ont été développés autour du monde. Articles connexes Cordon d'enrochement Riprap Zone riparienne Notes et références Portail du bâtiment et des travaux publics Portail du monde maritime Portail des littoraux
Tetrapode (struttura)

Il tetrapode è una struttura, di solito in cemento armato, utilizzato come frangiflutti nella protezione delle coste. Il tetrapode è disegnato per dissipare in maniera efficiente la forza delle onde permettendo all'acqua di fluire attorno alla struttura piuttosto che contro essa, come invece accadeva con i frangiflutti di vecchia concezione. La particolare struttura dei tetrapodi permette di dissipare l'energia del fronte dell'onda. La forma dei tetrapodi permette a questi di incastrarsi fra di loro, rendendo solida la struttura. I tetrapodi furono originariamente sviluppati nel 1950 da Pierre Danel e Paul Anglès d'Auriac del Laboratoire Dauphinois d'Hydraulique (ora Artelia) a Grenoble, in Francia, che ricevettero un brevetto per il progetto. In seguito impiegati e diffusi in tutto il mondo. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Tetrapode Collegamenti esterni (EN) tetrapod, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Tetrapod (golfbrekerelement)

Tetrapods zijn betonnen elementen die in kustwaterbouw gebruikt worden ter bescherming van golfbrekers en oevers tegen golfslag. Tetrapods zijn gemaakt van beton en gebruiken een tetraëdrische vorm om de energie van de golven te dissiperen. De Tetrapods haken in elkaar. Geschiedenis Tetrapods zijn in 1950 ontwikkeld door Pierre Danel en Paul Anglès d'Auriac van Laboratoire Dauphinois d'Hydraulique (later SOGREAH, nu ARTELIA) in Grenoble, Frankrijk, die een patent ontvingen voor het ontwerp. De naam is afgeleid van het Grieks, met tetra - betekent vier en - pode betekent voet, een verwijzing naar de tetraëdrische vorm. Tetrapods werden voor het eerst gebruikt bij de koelwaterinlaat van de elektrische centrale in Roches Noires in Casablanca, Marokko. Door hun succes werden Tetrapods over de hele wereld populair, vooral in Japan. Geschat wordt dat bijna 50 procent van de 35.000 kilometer van de Japanse kustlijn beschermd wordt door Tetrapods en andere betonelementen. In Japan wordt het woord tetrapod vaak gebruikt als een generieke naam voor golfenergie dissiperende blokken met inbegrip van andere soorten en vormen. Overigens vermeld deze bron ten onrechte dat Tetrapod een handelsmerk is van Fudo Tetra Corporation in Osaka; dat is onjuist, zij waren de Japanse licentiehouder. De foto die de Japan Times bij dit artikel geplaatst heeft is geen Tetrapod, maar een element met 5 poten. Inmiddels zijn er effciëntere betonnen golfbrekerelementen op de markt. Desondanks wordt de Tetrapod nog steeds gebruikt, met name omdat er geen patent meer op rust, en het element dus door iedereen nagemaakt mag worden. Stabiliteit van de Tetrapod De eenvoudigste benadering is een stabiliteitsberekening met de Hudson-formule waarbij een KD waarde van 7,2 (brekende golven) of 8,3 (niet brekende golven) gebruikt kan worden. Een precieze methode wordt gegeven door Van der Meer. Hij geeft als formule: Voor brekende golven (plunging): H s Δ ⋅ d n = ( 3 , 75 ( N o d N ) 0 , 5 + 0 , 85 ) s 0 m − 0 , 2 {\displaystyle {\frac {H_{s}}{\Delta \cdot d_{n}}}=\left(3,75\left({\frac {N_{od}}{\sqrt {N}}}\right)^{0,5}+0,85\right)s_{0m}^{-0,2}} Voor niet-brekende golven (surging) H s Δ ⋅ d n = ( 8 , 6 ( N o d N ) 0 , 5 + 3 , 94 ) s 0 m 0 , 2 {\displaystyle {\frac {H_{s}}{\Delta \cdot d_{n}}}=\left(8,6\left({\frac {N_{od}}{\sqrt {N}}}\right)^{0,5}+3,94\right)s_{0m}^{0,2}} In deze formules is: Hs = Significante golfhoogte aan de teen van de constructie Δ = relatieve dichtheid van de steen (= (ρs -ρw)/ρw') waarin ρs de dichtheid van de steen en ρw de dichtheid van het water is dn = nominale diameter van de Tetrapod, deze is 0,65 maal de hoogte van de Tetrapod N is het aantal golven in de storm s0m is de steilheid van de golf Nod is de toelaatbare schade, het aantal verplaatste eenheden per strekkende eenheid golfbreker, waarbij de strekkende eenheid dn is. Normaal wordt een schade van Nod = 0,5 geaccepteerd.
Gwiazdoblok

Gwiazdoblok (ang. tetrapod) – rodzaj betonowej konstrukcji zbudowanej na planie czworościanu foremnego stosowanej w celu zapobiegania erozji linii brzegowej spowodowanej warunkami pogodowymi. Ma na celu wzmocnienie struktur przybrzeżnych takich jak falochrony i klify. Gwiazdobloki zostały wynalezione i opatentowane w 1950 przez Pierre'a Danela i Paula Anglèsa d'Auriaca z Laboratorium Hydraulicznego Dauphinois w Grenoble (Francja). Przypisy
Tetrápode (estrutura)

Um tetrápode ou pé-de-galinha é um tipo de bloco de concreto usado como quebra-mar para previnir a erosão causada pelo clima e pela deriva litorânea, sendo empregado principalmente para reforçar estruturas costeiras, como diques e quebra-mares. Os tetrápodes são feitos de concreto e possuem uma forma tetraédrica que dissipa a força das ondas ao permitir que a água flua ao seu redor, em vez de contra eles, além de reduzir o deslocamento por meio de intertravamento. Invenção Os tetrápodes foram originalmente desenvolvidos em 1950 por Pierre Danel e Paul Anglès d'Auriac, do Laboratoire Dauphinois d'Hydraulique (atualmente Artelia), em Grenoble, França, que recebeu uma patente para o design. A invenção francesa foi nomeada tetrápode, derivada do grego tetra- 'quatro' e -pode 'pé', uma referência à forma tetraédrica. Os tetrápodes foram usados pela primeira vez na usina termoelétrica de Roches Noires, em Casablanca, Marrocos, para proteger a entrada de água do mar. Adoção Os tetrápodes se tornaram populares em todo o mundo, especialmente no Japão; estima-se que cerca de 50% dos 35 000 quilômetros de costa do Japão tenham sido cobertos ou de alguma forma alterados por tetrápodes e outras formas de concreto. A sua proliferação na Ilha de Okinawa, um destino de férias popular no Japão, tornou difícil para os turistas encontrarem praias e linhas costeiras inalteradas, especialmente na metade sul da ilha. Designs semelhantes Um bloco de concreto usado como quebra-mar é uma estrutura de concreto que se interliga naturalmente ou manualmente, projetada e utilizada para minimizar os efeitos da ação das ondas sobre as costas e estruturas litorâneas, como cais e píeres. Um dos primeiros designs é o Tetrápode, inventado em 1950. Outros designs proprietários incluem o Modified Cube (Estados Unidos, 1959), o Stabit (Reino Unido, 1961), o Akmon (Países Baixos, 1962), o Dolos (África do Sul, 1963), o Stabilopod (Romênia, 1969), o Seabee (Austrália, 1978), o Acrópode (França, 1981), o Hollow Cube (Alemanha, 1991), o A-jack (Estados Unidos, 1998), o Xbloc (Países Baixos, 2001) e o KOLOS (Índia, 2010), entre outros. Ver também Recife artificial Quebra-mar Gestão costeira Erosão costeira Onda oceânica de superfície Enrocamento Referências Leitura adicional Lagasse, P.F. (2007). Countermeasures to protect bridge piers from scour. Washington, D.C.: Transportation Research Board. ISBN 978-0-309-09909-7 Hesse, Stephen. «The Japan Times environment columnist». Don't You Just Love 'Em ... Tetrapods. The Japan Times. Consultado em 13 de maio de 2011 Zimmerman, Claus, ed. (2005). Environmentally friendly coastal protection : proceedings of the NATO Advanced Research Workshop on Environmentally Friendly Coastal Protection Structures, Varna, Bulgaria, 25-27 May 2004 Online-Ausg. ed. Dordrecht: Springer. ISBN 978-1-4020-3299-8 Wijers-HasegawaHesse, Yumi. «Tetrapodistas: Beauty beheld in huge concrete forms». The Japan Times Hesse, Stephen. «Loving and Loathing Japan's Concrete Coasts, Where Tetrapods Reign». The Asia-Pacific Journal: Japan Focus
Stabilopod

Stabilopodul este o structură de beton cu formă tetraedrică (tetrapod echifacial) folosită în lucrările hidrotehnice. La proiectarea acestuia au participat inginerul Mircea Ulubeanu, dr. inginer Mircea Lateș, cercetători de la ISCH București și proiectanți de la IPTANA. Invenția respectivă a fost brevetată la OSIM (brevetul de invenție nr. 56.171) sub denumirea „bloc din beton pentru apărarea construcțiilor expuse valurilor”. Structuri similare cu stabilopodul sunt: Tetrapod - creat în 1950 de Pierre Danel și Paul Anglès d'Auriac în Laboratorul Dauphinois d'Hydraulique (acum Artelia) în Grenoble, Franța; Modified Cube - SUA, 1959; Stabit - UK, 1961; Akmon - Țările de Jos (Olanda), 1962; Dolos - Africa de Sud, 1963; Seabee - Australia, 1978; Accropode - Franța, 1981; Hollow Cube - Germania, 1991; A-jack - SUA, 1998; Xblok - Țările de Jos (Olanda), 2001. Stabilopozii au fost utilizați atât ca „manta de protecție la acțiunea valurilor” pentru digurile Portului Constanța, cât și pentru lucrări de protecție costieră de-a lungul litoralului românesc. Note Legături externe „Stabilopodul – pe urmele unei istorii (I).pdf” (PDF), Ibn.idsi.md, 2016, accesat în 5 iunie 2020
Тетрапод

Тетрапод — тип искусственного берегозащитного элемента, применяемого в гидротехническом строительстве. Представляет собой железобетонный блок сложной пространственной формы, используемый в составе волноломов и других сооружений для защиты побережий, портов и гаваней от воздействия морского волнения. Конструкция тетрапода состоит из четырёх лучей конической или усечённо-конической формы, соединённых под различными углами. Такая форма способствует рассеиванию волновой энергии и снижению скорости потока воды в прибрежной зоне. Тетраподы укладываются навалом, без фиксированного положения, что обеспечивает их взаимное зацепление и устойчивость берегозащитного сооружения при волновых нагрузках. Тетраподы применяются в береговых волноломах, молах, защитных дамбах, а также в акваториях портов и яхтенных марин. Форма тетрапода обеспечивает рассеивание волновой энергии за счёт изменения направления движения воды и формирования турбулентных потоков. При укладке навалом тетраподы располагаются в случайной ориентации, что способствует снижению скорости течения и уменьшению воздействия волн на береговые сооружения. В отличие от массивных каменных набросок и простых бетонных блоков, тетраподы характеризуются повышенной устойчивостью к волновым нагрузкам за счёт пространственной формы и взаимного зацепления элементов. Изобретение Тетраподы были первоначально разработаны в 1950 году Пьером Данелем и Полем Англе д’Ориаком из Laboratoire Dauphinois d’Hydraulique (ныне Artelia) в Гренобле, Франция, которые получили патент на эту конструкцию. Французское изобретение получило название tétrapode, происходящее от греческих слов tetra- «четыре» и -pode «нога», что указывает на тетраэдрическую форму. Тетраподы впервые были использованы на тепловой электростанции в Рош-Нуар в Касабланке, Марокко, для защиты водозабора морской воды. Распространение Тетраподы стали популярны во всем мире, особенно в Японии. В 2007 году было подсчитано, что до 12 процентов 35 000-километровой (22 000 миль) береговой линии Японии были «полуестественными», то есть частично изменёнными дорогами или тетраподами. Их распространение на острове Окинава, популярном месте отдыха в Японии, затруднило туристам поиск нетронутых пляжей и береговой линии, особенно в южной половине острова. Литература Lagasse, P.F. Countermeasures to protect bridge piers from scour. — Washington, D.C. : Transportation Research Board, 2007. — ISBN 978-0-309-09909-7. Hesse, Stephen. The Japan Times environment columnist . Don't You Just Love 'Em ... Tetrapods. The Japan Times. Дата обращения: 13 мая 2011. Environmentally friendly coastal protection : proceedings of the NATO Advanced Research Workshop on Environmentally Friendly Coastal Protection Structures, Varna, Bulgaria, 25-27 May 2004. — Online-Ausg. — Dordrecht : Springer, 2005. — ISBN 978-1-4020-3299-8. Wijers-HasegawaHesse, Yumi. Tetrapodistas: Beauty beheld in huge concrete forms . The Japan Times. Hesse, Stephen. Loving and Loathing Japan's Concrete Coasts, Where Tetrapods Reign . The Asia-Pacific Journal: Japan Focus.
Тетрапод (конструкція)

Тетрапо́д (грец. Τέτρα, латиніз. tetra — чотири, pus, podos — нога) — інженерна конструкція, тетраедроподібний залізобетоннний блок. Їх використовують при створенні берегозахисних і огороджувальних споруд. Конструкція тетраподів дозволяє розсіяти силу хвиль, змушуючи воду обтікати їх, а також запобігає зсуву ґрунту в море. Форма тетраподів забезпечує їх взаємне блокування при будівництві берегозахисних споруд, що підсилює їх ефективність. Тетрапод був винайдений у 1950 році Laboratoire Dauphinois d'Hydraulique (нині компанія Sogreah) в Греноблі у Франції. Виріб не захищений патентом і широко використовується у всьому світі. Конструкція, стандарти Згідно з ГОСТ 20425-75, тетрапод має тетраедроподібну форму. Кут між осями конусів-основ по горизонталі 120°, між основою і поверхнею — 19°28'. Конус-вершина розташований під кутом 109°28' до конусів-основи. Як правило, тетраподи виготовляють без підйомних петель — через велику вагу підйом і установку тетраподів здійснюють за допомогою спеціальних пристосувань. В окремих випадках тетраподи можуть виготовлятися з підйомними петлями, розташованими вздовж осі кожного конуса або з одною петлею, розташованою по осі одного з конусів основи. Через те, що тетраподи використовують в агресивному середовищі, яким є морська вода, їх виготовляють з гідротехнічного бетону марки не нижче 300 по міцності на стиснення. Тетраподи мають бути морозостійкими і водонепроникними. Марки тетраподів Т-1,5 (1,5 тони, висота 134 см), Т-3,0 (3 тони, висота 170 см), Т-5,0 (5 тон, висота 207 см), Т-7,8 (7,8 тон, висота 235 см), Т-13 (13 тон, висота 279 см), Т-20 (20 тон, висота 310 см). Маріупольські художні тетраподи Одним з основних виробників тетраподів в Україні є Маріупольське проєктно-будівельне підприємство «Азовінтекс». 2013 року «Азовінтекс» передав Маріуполю близько 80-ти тетраподів, які до Дня міста були художньо розписані професійними художниками і аматорами в найрізноманітніших стилях від експресіонізму до петриківського розпису. Для нанесення малюнків використовували вологостійкі та морозостійкі акрилові фарби (всього було використано понад 50 2,5-літрових банок фарби TITAN FACADE сорока відтінків), а потім конструкції покривалися лаком. Професійні художники на розпис одного триметрового тетрапода витрачали від двох днів до тижня, виходячи з складності малюнка. Ініціатива була продовжена в 2014 році. Художні тетраподи були виставлені в Центрі відпочинку «Акварель», найбільших площах міста — площі Леніна і Ленінського Комсомолу, а також на вулиці Апатова, в міських парках і скверах. Після початку російської збройної агресії на сході України частина тетраподів була використана для зміцнення блок-постів навколо міста. Тетраподи і тетраподоподібні конструкції як протитанкові інженерні загородження використовували і раніше, зокрема швейцарці у часи Другої світової війни. Галерея маріупольських тетраподів Примітки Див. також Протитанковий надовб Протитанковий їжак
Ouled Aissa

Ouled Aissa (en àrab أولاد عيسى, Ūlād ʿĪsà; en amazic ⵡⵍⴰⴷ ⵄⵉⵙⴰ) és una comuna rural de la província de Taroudant, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 12.331 persones. Referències
Oulad Aissa

Oulad Aissa (in arabo اولاد عيسى‎?) è un centro abitato e comune rurale del Marocco situato nella provincia di Taroudant, nella regione di Souss-Massa. Conta una popolazione di 5 845 abitanti (censimento 2014). Note Voci correlate Comuni del Marocco Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Oulad Aissa