NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Beni Mellal Airport

Beni Mellal Airport (IATA: BEM, ICAO: GMMD) is an airport serving Beni Mellal, Morocco opened in 2014. The airport is located near the township of Oulad Yaich. Airlines and destinations The following airlines operate regular scheduled and charter flights at Beni Mellal Airport: See also Transport in Morocco References OurAirports - Beni Mellal Great Circle Mapper - Beni Mellal External links National Office of Airports
Aeropuerto de Beni Mellal

El aeropuerto Beni Mellal-Oulad Yaich es un aeropuerto situado a ocho kilómetros al noroeste de la ciudad de Beni Melal que fue inaguado el 19 de mayo de 2014 por el propio rey de Marruecos acompañado del Ministro de Fomento.​​ La infraestructura tiene una capacidad de 150 000 pasajeros al año, con una terminal que consta de 1500 m² (metros cuadrados). En un principio este aeropuerto era un aeródromo pero, después de las obras de reconstrucción y de reordenación que necesitaron un presupuesto de 195,5 millones de dírhams, se convirtió en un aeropuerto. Las instalaciones​ están dotadas de equipamientos de última tecnología que responden a las exigencias internacionales en materia de seguridad y de calidad de los servicios y de una arquitectura que optimiza los espacios para una fluida gestión de los pasajeros. Aerolíneas y destinos Destinos internacionales Referencias
Aéroport de Béni Mellal

L'aéroport de Beni Mellal (code IATA : BEM • code OACI : GMMD) est situé à 8 km au nord-ouest de la ville de Béni Mellal au centre du Maroc, sur une emprise domaniale d’environ 170 hectares. Aérogare L'aérogare fait 1 500 m2, avec une capacité de 150 000 passagers par an. Situation Statistiques Voir la requête brute et les sources sur Wikidata. Infrastructures et équipements aéronautiques La piste d’atterrissage a été allongée, renforcée et élargie pour permettre l’accueil d’avions moyen-courrier de type Boeing 737-800. Il a été également procédé à la construction d’une nouvelle tour de contrôle et à l’acquisition d’équipements de radionavigation et de balisage de haute intensité permettant respectivement le guidage des avions en route et le décollage et atterrissage nocturnes. Cet investissement a nécessité une enveloppe budgétaire de 195,6 millions de Dirhams, financée conjointement par l'Office national des aéroports et le Conseil Régional de la Région Tadla-Azilal. Compagnies et destinations Actualisé le 01/11/2024 Références Portail de l’aéronautique Portail du Maroc
Beni Mellál repülőtér

A Beni Mellál repülőtér (franciául: Aéroport de Béni Mellal, arabul: مطار بني ملال) (IATA: BEM, ICAO: GMMD) egy nemzetközi repülőtér Marokkóban, Beni Mellal közelében. Éves utasforgalma 2 (2022) fő. Futópályák A repülőtér futópályái: 05/23 Légitársaságok és úticélok Forgalom Az utasforgalom az elmúlt években az alábbi módon változott: Jegyzetek További információk A repülőtér aktuális időjárása a NOAA/NWS-től Baleset- és repülőesemény-történet az Aviation Safety Network adatbázisában
Aeroporto di Béni Mellal

L'aeroporto di Béni Mellal (in arabo مطار بني ملال‎?), noto anche col nome commerciale di aeroporto internazionale di Béni Mellal-Oulad Yaich (IATA: BEM, ICAO: GMMD) è stato aperto nel 2014 e si trova a 10 km dal centro della città di Béni Mellal. In precedenza era un piccolo aerodromo da turismo.
Aeroportul Beni Mellal

Aeroportul Beni Mellal (în franceză Aérodrome de Béni Mellal) (IATA: BEM, ICAO: GMMD) este un aeroport din Béni Mellal-Khénifra⁠(d), Maroc ce deservește zona Beni Mellal. Aeroportul a fost tranzitat în 2022 de 2 pasageri. A fost numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 518 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Este operat de Airports of Morocco⁠(d). Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista are orientarea 05/23. Terminale Note Vezi și
Aeroport d'Ouezzane

L'Aeroport d'Ouezzane (codi IATA: -, codi OACI: GMFA) és un aeroport públic del Marroc de vols no programats que serveix la vila d'Ouezzane. És operat per l'Oficina Nacional dels Aeroports (ONDA). Infraestructura L'aeroport té una pista d'aterratge de direcció 18/36, de 1.207 metres de llarg amb superfície d'herba. Referències Enllaços externs OurAirports - Ouezzane Arxivat 2014-07-14 a Wayback Machine. Great Circle Mapper - Ouezzane
Ouezzane Airport

Ouezzane Airport (ICAO: GMFA) was an airport serving Ouezzane, Morocco. The airport is 5 kilometres (3.1 mi) west of the city. There is rising terrain southeast and southwest of the airport. The Sidi Slimane VOR-DME (Ident: SMN) is located 39.0 nautical miles (72.2 km) south-southwest of the airport. See also Transport in Morocco List of airports in Morocco References External links OurAirports – Ouezzane Airport Great Circle Mapper – Ouezzane Accident history for GMFA at Aviation Safety Network
Aérodrome de Ouezzane

L'aérodrome de Ouezzane est un ancien aérodrome doté d'une piste en terre et situé à 5 km à l'ouest de la ville de Ouezzane, au Maroc (code OACI : GMFA)). Situation Voir aussi Transport au Maroc Liste des aéroports au Maroc Références Liens externes OpenStreetMap - Ouezzane Aéroport OurAirports - Ouezzane Aéroport Grand Cercle Mappeur - Ouezzane (en) Historique des accidents pour GMFA sur Aviation Safety Network Google Earth Portail de l’aéronautique Portail du Maroc
Aeroport de Zagora

L'aeroport de Zagora (àrab: مطار زاكورة, maṭār Zāgūra) (codi OACI: GMAZ) és un aeroport regional del Marroc que serveix la vila de Zagora. L'actual aeroport fou construït entre 2007 i 2009. L'anterior aeroport tenia una pista de sorra a 30° 19′ 13″ N, 005° 52′ 00″ O de 1,140 metres (3,740 ft) longitud. Aerolínies i destins Referències Enllaços externs OurAirports - Zagora Great Circle Mapper - Zagora
Flughafen Zagora

Der Flughafen Zagora (IATA-Code: OZG, ICAO-Code: GMAZ) ist ein Inlandsflughafen sieben Kilometer südlich der Oasenstadt Zagora in Marokko. Geschichte Ehemals befand sich das Fluggelände an anderer Stelle und verfügte über eine 1140 m lange Sandpiste. Der heutige Flughafen wurde in den Jahren 2007 bis 2009 erbaut. Ausstattung Das ungerichtete Funkfeuer Zagora (El Faija) NDB (Kennung: FJA, Frequenz: 420 kHz) befindet sich auf dem Platz. Siehe auch Liste der Flughäfen in Marokko Weblinks OpenStreetMap – Zagora SkyVector – Zagora Flugunfalldaten und -bericht im Aviation Safety Network (englisch) Einzelnachweise
Zagora Airport

Zagora Airport (IATA: OZG, ICAO: GMAZ) is an airport serving Zagora, Morocco. The current airport was constructed between 2007 and 2009, 7 kilometres (4.3 mi) south-southwest of Zagora. The previous facility sat at 30°19′13″N 005°52′00″W, with a sand runway of 1,140 metres (3,740 ft) length. The Zagora VOR-DME (Ident: unavailable) is located 0.65 nautical miles (1.2 km) off the approach threshold of Runway 29. The Zagora non-directional beacon (Ident: FJA) is located on the field. Airlines and destinations The following airlines operate regular scheduled and charter flights at Zagora Airport: See also Transport in Morocco List of airports in Morocco References External links SkyVector - Zagora Accident history for Old Zagora airport at Aviation Safety Network
Aéroport de Zagora

L'aéroport de Zagora (code IATA : OZG • code OACI : GMAZ) est un aéroport situé 7 km au sud-ouest de la ville de Zagora au Maroc et construit entre 2007 et 2009. Il a remplacé un aérodrome doté d'une piste en terre de 1140 m et situé plus au nord (par 30°19′13″N 005°52′00″W). Destinations Royal Air Maroc propose des vols entre Zagora et Casablanca trois fois par semaine sur un avion de type ATR, deux vols directs et un vol avec escale à Ouarzazate. Le prix du billet est 400 Dh (aller simple). Air Arabia Maroc assure des vols entre Zagora et Marrakech avec un avion de type A320 deux fois par semaine, le prix d'un aller simple est 300 Dh. Situation Statistiques Voir la requête brute et les sources sur Wikidata. Compagnies aériennes et destinations Édité le 13/01/2019 Actualisé le 5/08/2023 Références Portail de l’aéronautique Portail du Maroc
Aeroportul Zagora

Aeroportul Zagora (IATA: OZG, ICAO: GMAZ) este un aeroport din Maroc ce deservește zona Zagora, Maroc. Aeroportul a fost tranzitat în 2022 de 10.394 de pasageri. A fost numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 736 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Чафарински острови

Чафаринските острови на (на испански: Islas Chafarinas) са група острови, разположени срещу африканския бряг на около 45 км източно от испанския град Мелиля и имат площ от 0,525 км2. Чафаринските острови са част от испанските територии в Северна Африка, известни като Plazas de soberanía. Състоят се от три малки островчета (Исла дел Конгресо, Исла Исабела II и Исла дел Рей) на 3,3 км от мароканския бряг. Островите са под испански контрол от 1847 г. На остров Исабела II има гарнизон от 190 войници, като през 1910 г. те са били 736.
Chafarinas

Chafarinas (španělsky Islas Chafarinas) je skupina nevelkých ostrovů patřící Španělsku, ležící ve Středozemním moři 3,5 km od pobřeží Maroka, nedaleko od hranice Maroka s Alžírskem, 48 km východně od Melilly, španělské exklávy na marockém pobřeží. Ostrovy a okolní moře mají status národní přírodní rezervace. Na ostrovech je malá španělská posádka a maják. Etymologie Název Chafarinas pochází ze slova chofar, což znamená v místním nářečí arabského jazyka pirát. Název je spojen s tím, že koncem 19. a na počátku 20. století ostrovy byly základnou pirátů. Tyto ostrovy jsou také připomínány pod názvem Tres insulae v latinském spise z 3. století Itinerarium Antonini. Geografie Skupina se skládá ze tří ostrovů (ze západu na východ): Congreso, Izabel II. A Del Rey. Maximální nadmořská výška – kopec Cerro Nido de las Águilas „Orlí hnízdo” na ostrově Congreso s výškou 137 m. Celková rozloha ostrovů je 52,5 ha. Congreso: 25,6 ha Isabel II: 15,3 ha Del Rey: 11,6 ha Ostrovy jsou vulkanického původu. Od pevniny jsou odděleny mělkým průlivem s hloubkou deseti až patnácti metrů. Podnebí Průměrná roční teplota: 19,5 °C Maximální teplota v létě: 41,1 °C (průměrná 23,3 °C) Minimální teplota: 5,2 °C (průměrná 16,5 °C) Průměrná vlhkost: 76,9 % Průměrný atmosférický tlak: 1017,8 mm Hg Průměrné srážky: 279,2 mm Fauna a flóra Na pevnině žije okolo 180 druhů rostlin (15 endemických severoafrických druhů); 12 druhů plazů (1 endemický), 90 druhů ptáků (10 druhů hnízdících na ostrovech), 153 druhů bezobratlých živočichů: 11 druhů slimáků, 12 druhů stonožek, 74 druhů pavouků, 56 druhů hmyzu. V moři v blízkosti ostrovů pak žije 64 druhů vodních řas, 26 druhů ostnokožců, 150 druhů kroužkovců a 60 druhů ryb. Obyvatelstvo Ostrovy nejsou trvale obydlené. Na ostrově Isabel II. je malá posádka španělské armády, obsluhující biologickou stanici a maják. Ostrovy Congreso a Del Rey jsou neobydlené. Na ostrově Congreso je posádková budova, v současnosti ale nevyužívaná. V roce 1970 žilo na ostrovech 195 lidí. Dějiny Ostrovy náleží Španělsku od 6. ledna 1848, kdy na ně vystoupila expedice z Málagy, ze dvou válečných lodí pod velením generála Serrana, která o několik hodin předstihla francouzskou expedici. Ta zamýšlela prohlásit ostrovy za vlastnictví Francie. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Chafarinas na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chafarinas na Wikimedia Commons Historické fotografie ostrovů (španělsky) Detailní popis Archivováno 23. 7. 2015 na Wayback Machine. (španělsky)
Islas Chafarinas

Die Islas Chafarinas (Chafarineninseln, marokkanisches Tamazight ⵜⴰⴽⴼⴰⵔⵉⵏⴰⵙ Takfarinas) sind eine politisch zu Spanien gehörende Inselgruppe, die etwa 50 km östlich von Melilla und nur vier Kilometer vor dem Ort Ras el Ma an der marokkanischen Küste liegt. Der Archipel, der eine Plaza de soberanía darstellt, besteht aus den Inseln Isla de Isabel II, Isla del Congreso und Isla del Rey (Francisco). Die Gesamtfläche der Inseln beträgt 52 ha. Geographie Isla del Congreso: Auf der größten Insel des Archipel befindet sich ein Gefängnis, das aber nicht mehr genutzt wird. Der Cerro Nido de las Águilas ist mit einer Höhe von 137 Metern die höchste Erhebung der Inselgruppe. Isla de Isabel II: Die einzige bewohnte Insel des Archipel beherbergt eine Militärstation. Außer den militärischen Gebäuden gibt es eine Kirche, die zwischen 1851 und 1853 erbaut wurde. Isla del Rey: Die dritte Insel des Archipel hat eine Fläche von etwa 12 Hektar, steht unter Naturschutz und wird nicht bewohnt. Bevölkerung Auf den Inseln gibt es keine zivile Bevölkerung; lediglich auf Isla de Isabel II befindet sich eine kleine Militärstation. Geschichte Die damals unbewohnten Inseln wurden am 6. Januar 1848 von den Spaniern besetzt, im Wettlauf gegen eine französische Militärexpedition, die die Inselgruppe nur einige Stunden später erreichte. Sie ist heute mit Garnison, kleinem Hafen und Leuchtturm ausgestattet, zudem mit einem Vogelschutzgebiet. Der Name Chafarinas entstammt der Berbersprache und bedeutet in etwa ‚die Inseln der Piraten‘. Spanien und Marokko beanspruchen die Inseln für sich. Siehe auch Liste von Territorialstreitigkeiten Plazas de soberanía Weblinks Einzelnachweise
Chafarinas Islands

The Chafarinas Islands, also spelled Zafarin, Djaferin or Zafarani, are a group of three Spanish small islets located in the Alboran Sea off the coast of Africa with an aggregate area of 0.525 square kilometres (0.203 sq mi), 45 km (28.0 mi) to the east of Nador and 3.3 km (2.1 mi) off the Moroccan town of Ras Kebdana. They are uninhabited except for a garrison of the Spanish Army, though there was also a civil population roughly between the mid-19th and mid-20th centuries. The Chafarinas Islands are one of the Spanish territories in North Africa off the Moroccan coast known as plazas de soberanía. The islands are administered by Spain but also claimed by Morocco as part of its territory alongside other Spanish overseas territories in Northern Africa. History These offshore islands were probably the Tres Insulae of the Romans and the Zafrān of the Arabs. They were uninhabited and unclaimed in 1848, when the French government decided to occupy them, in order to monitor the tribes living in the border area between Morocco and French-ruled Algeria. A small expedition under the command of then Colonel MacMahon left Oran by sea and by land in January 1848 to take possession of the islands. Forewarned by its consul in Oran, Spain, which also coveted the Chafarinas, quickly dispatched a warship to the islands from Málaga. When the French arrived, the Spaniards had already taken possession of the islands in the name of Queen Isabella II. Geography The Chafarinas Islands are made up of three islands (from west to east, with areas in hectares): Isla del Congreso (25.6 ha) Isla de Isabel II (15.3 ha) (with garrison) Isla del Rey (11.6 ha). Under Spanish control since 1847, there is a 30-man military garrison on Isla Isabel II, the only stable population on the small archipelago, down from 426 people in 1900 and 736 people in 1910. Small numbers of scientists, anti-trafficking police, and other authorized personnel sometimes increase the population to around 50. Natural history The islands had relevance in Spanish environmentalist circles during the 1980s and 1990s, as the last individual of Mediterranean monk seal in Spanish territory lived there until it disappeared in the 1990s. Nine out of eleven of its marine invertebrates are considered endangered species and it is the home of the second largest colony of endangered Audouin's gull in the world. The islands have been recognised as an Important Bird Area (IBA) by BirdLife International because they support, as well as the Audouin's gull colony, a breeding colony of Scopoli's shearwaters, with some 800–1,000 breeding pairs estimated in 2001–2004. Gallery See also Plazas de soberanía List of islands of Spain List of Spanish Colonial Wars in Morocco Spanish protectorate in Morocco References
Îles Zaffarines

Les îles Zaffarines, îles Jaafarines ou îles Chafarines (en espagnol islas Chafarinas, en arabe جزر إشفارن) sont un groupe de trois petites îles espagnoles situées en mer Méditerranée au large des côtes africaines, à 3,3 km au large du village marocain de Ras El Ma (Cap de l’eau) et à 46 km à l'est-sud-est de la ville espagnole de Melilla. Les Zaffarines sont l'un des territoires espagnols revendiqués par le Maroc, tout comme les villes de Ceuta et Melilla, les rochers de Vélez de la Gomera, Persil et d'Alhucemas. Ces îles, situées à 3 kilomètres de la côte marocaine sont sous contrôle de l'Espagne depuis 1848. Les 200 habitants de l'archipel sont des militaires et des garde-côtes espagnols. Le chiffre peut évoluer d'une année à une autre, mais cette population est essentiellement stationnée dans une caserne et quelques maisons situées sur l'ile Isabelle II (Isabel II). Par ailleurs, il peut y avoir quelques météorologues et scientifiques. Situation Description Superficie terrestre : 52,5 ha Île du Congrès : 25,6 ha Île Isabelle II : 15,3 ha Île du Roi : 11,6 ha Sur l'île Isabelle II, l'Espagne dispose d'une base militaire. Étymologie Leur nom latin était Tres Insulae (« trois îles »). Leur nom actuel est la transcription espagnole du mot amazigh ichfaren qui signifie les îles des Voleurs. Notes et références Bibliographie (es) Francisco Mir Berlanga, « Las Islas Chafarinas. Historia del archipiélago de Chafarinas », Jábega, Malaga, Centro de Ediciones de la Diputación de Málaga (CEDMA), no 32,‎ 1980, p. 51-54 (ISSN 0210-8496, lire en ligne). Voir aussi Articles connexes Plazas de soberanía Phare de l'Île Isabelle II Portail des îles Portail de la mer Méditerranée Ceuta, Melilla et plazas de Soberanía Portail de l’Afrique
Čafarinski otoci

Čafarinski otoci (šp. Islas Chafarinas) je grupa od tri mala otoka (Isla del Congreso, Isla de Isabel II (ili Isla de la Conquista) te Isla del Rey) u Sredozemnom moru nedaleko od obale Maroka, 48 km od Melille i oko 3,5 km od Marokanskog grada Ra'su l-Ma'. Čafarinski otoci su dio Španjolske u sjevernoj Africi, zajedno s gradovima Ceuta, Melilla i otocima Peñón de Alhucemas i Peñon de Vélez de la Gomera. Otoci su pod španjolskom kontrolom od 1847. i na otoku Isla del Congreso se nalazi garnizon od 190 vojnika. Izvori
Islas Chafarinas

De Islas Chafarinas (Berbers: Taẓrut n Cebdan / Tigzirin n iceffaṛen Arabisch: Djuzur 'iishfarin) zijn een archipel van drie kleine eilandjes in de Middellandse Zee, voor de kust van Marokko, 48 km ten oosten van Melilla en 3,5 km voor de Marokkaanse stad Ra'su l-Ma'. De Islas Chafarinas zijn een van de Spaanse territoria in Marokko (de zogenaamde Plazas de soberanía), samen met de kustenclaves Ceuta en Melilla, de eilanden Peñón de Vélez de la Gomera en Peñón de Alhucemas, en het betwiste rotseiland Isla Perejil. De eilandjes zijn sinds 2018 een Natura 2000 gebied. Geschiedenis De eilanden bevinden zich onder Spaanse soevereiniteit sinds 6 januari 1848, toen twee Spaanse oorlogsschepen ze bezetten, enkele uren voor de aankomst van hun Franse concurrenten. Geografie De archipel bestaat uit het westelijke Isla del Congreso (22,5 hectare, maximaal 137 meter boven zeeniveau), het centrale Isla de Isabel II (15,9 hectare, maximaal 35 meter boven zeeniveau) en het oostelijke Isla del Rey (12,7 hectare, maximaal 31 meter boven zeeniveau). Bevolking Enkel het centrale eiland Isla de Isabel II wordt permanent door een militair garnizoen van 190 soldaten en door wetenschappers bewoond. In het begin van de twintigste eeuw leefden tot 736 mensen (in 1910) op dit eilandje. Op dit eiland bevindt zich ook een kerk, gewijd aan Onze-Lieve-Vrouw van de onbevlekte ontvangenis, gebouwd tussen 1851 en 1853. Naam Deze eilanden groep stond voor de toegenomen Arabisatie van Noord-Afrika bekend als het eiland waar de Riffijnse stam "Kebdan/Cebdan" over heerste. In de Rif werd de eilandengroep daarom "Taẓrut n Cebdan" genoemd ofwel "Steen van Kebdan". De naam "Djuzur 'iishfarin" ontspringt ook vanuit het Riffijns-Berberse woord "Chefar", wat "dief" betekent, aangezien de eilanden het toevluchtsoord vormden voor criminelen van het vasteland. In de antieke oudheid werden de eilanden aangeduid als Tres Insulæ (drie eilanden). Afbeeldingen Zie ook Spaans-Marokko Externe link Islas Chafarinas in de Spaanstalige Revista-ibérica
Ilhas Chafarinas

As ilhas Chafarinas (em castelhano: Islas Chafarinas) são um arquipélago situado a 4 km da costa noroeste da África, no Mar de Alborão (Mediterrâneo), que faz parte das possessões espanholas. É composto por três ilhas principais: a do Congresso, de Isabel II e do Rei. Este arquipélago encontra-se protegido sob a forma de Reserva Nacional. Ver também Plazas de soberanía
Insulele Chafarinas

Islas Chafarinas (Insulele Chafarinas) este un arhipelag spaniol. Un grup de trei insule mici situate în Marea Mediterană în largul coastelor Marocului, cu o suprafață totală de 0.525km², la 45 kilometri la est de Melilla și 3.3 km de orașul marocan Ra'su l-MA.
Чафаринска острва

Чафаринска острва (шп. Islas Chafarinas) је група од три мала острва (Isla del Congreso, Isla de Isabel II (или Isla de la Conquista) и Isla del Rey) у Средоземном мору недалеко од обале Марока, 48 km од Мелиље и око 3,5 km од Мароканског града Ra'su l-Ma'. Чафаринска острва су део Шпаније у северној Африци, заједно са градовима Сеута, Мелиља и острвима Пењон де Алусемас и Пењон де Велес де ла Гомера. Острва су под шпанском контролом од 1847. и на острву Isla del Congreso се налази гарнизон од 190 војника. Спољашње везе
Islas Chafarinas

Islas Chafarinas (spanska för "Chafarinasöarna", arabiska Jaafariya, även Zaafarina) är en liten ögrupp i Alboránsjön utanför Marockos kust. Ögruppen är del av de spanska Plazas de soberania men även Marocko gör anspråk på öarna. Geografi Islas Chafarinas ligger cirka 3,5 kilometer utanför Marockos kust nära staden Rahsu el-Mah mot gränsen till Algeriet och cirka 45 kilometer öster om Melilla. Ögruppen har en areal om ca 0,52 km² och består av tre öar: Isla del Congreso ca 0,25 km², med en längd på ca 900 m lång och ca 500 m bred Isla de Isabel II ca 0,15 km², här finns en militärstyrka på ca 190 personer stationerad, ca 1 km öster om Isla Congreso Isla del Rey (även Isla del Rey Francisco I) ca 0,12 km², ca 200 m öster om Isla Isabel II Den högsta höjden är Cerro Nido de las Águilas på Isla del Congreso med cirka 137 m ö.h. Historia Ögruppen användes länge som bas för pirater. Den 26 jun 1847 beordrade slutligen Madrids guvernör i samarbete med Frankrike att öarna skulle intas, den 6 januari 1848 av spanska marinen strax innan en fransk militärexpedition anlände i samma syfte. Därefter upprättade Spanien en militärpost på ön som har varit bemannad sedan dess och idag finns ca 190 militärpersonal stationerade här. Åren 1851 och 1853 byggdes en kyrka på Isla del Congres som numera dock endast är en ruin. 1899 byggdes en 52 meter hög fyr på Isla Isabel II som står än idag. Ögruppen kvarstod under Melillas och Spaniens förvaltning efter Spansk-marockanska kriget, den 30 mars 1912 skapades det fransk-spanska protektoratet Marocko (Fèsfördraget) uppdelad på Franska Marocko och Spanska Marocko, protektoratet omfattade dock inte Melilla och Islas Chafarinas som kvarstod under direkt spanskt styre. Vid Marockos självständighet 1956 kvarstod ögruppen under spansk överhöghet. När Melilla erhöll autonomistatus (Ciudad autónoma) den 14 mars 1995 medföljde även öarna under Melillas förvaltning. Sedan 1982 är hela ögruppen ett Refugio Nacional de Caza (naturreservat)., här finns den näst största kolonin av Rödnäbbad trut i världen. Referenser Wikimedia Commons har media som rör Islas Chafarinas. Externa länkar kort om Islas Chafarinas Flygbild över området