NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Podgorica (nádraží)

Podgorica (černohorsky: Подгорица) je hlavním a nejdůležitějším osobní nádražím v Podgorici, hlavním městě Černé Hory a zároveň nejvytíženější černohorskou železniční stanicí. Nádraží se nachází v centru města na náměstí Trg golootočkih Žrtava vedle Hlavního autobusového nádraží a tvoří významný dopravní uzel celé země. Zajišťuje spojení jak s pobřežím a vnitrozemím Černé Hory, tak i se zahraničními městy. Nejznámější spojka vedoucí přes Podgoricu, je železniční trať Bělehrad - Bar spojující Černou Horu se Srbskem. Ta slouží pro vnitrostátní dopravu, kterou umožňují z důvodu krátké vzdálenosti pouze osobní vlaky. Zmíněná trať slouží též pro dopravu mezinárodní, kterou pravidelně zajišťuje denní rychlík „Tara“ a jeden noční rychlík „Lovćen“. K roku 2013 je v sezóně ještě doplňují další dva noční rychlíky „Auto voz“ a „Panonija“. Odbočuje zde také trať do černohorského města Nikšić, která byla nedávno[kdy?] elektrizována. Na tuto trať Černohorské železnice chtějí nasadit v letošním roce[kdy?] zcela nové elektrické jednotky. Dále zde odbočuje železniční trať vedoucí do Albánie, ta je však v současnosti[kdy?] používána pouze pro nákladní dopravu. Bosna a Hercegovina získává s Podgoricou spojení, stejně jako Srbsko, prostřednictvím tratě Bělehrad – Bar, jelikož její desetikilometrová část tudy prochází a má zde několik zastávek. Nádraží je ve vlastnictví Černohorských železnic.[zdroj?] Nádraží je hluboko pod evropskými standardy. Odbavovací hala je vybavena malou restaurací, několika novinovými stánky, malou pekárnou, lavičkami apod., avšak stáří těchto zařízení je nepopíratelné. Rozsáhlá rekonstrukce stanice je však v nedohlednu.[zdroj?] O současném stavu příjezdů a odjezdů vlaků informuje jeden analogový překlápěcí panel. Nádraží má bezbariérový přístup.[zdroj?] Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Podgorica na Wikimedia Commons
Podgorica railway station

The Podgorica Railway Station (Montenegrin: Жељезничка станица Подгорица, romanized: Željeznička stanica Podgorica) is a railway station located in Podgorica, Montenegro. History The first railway station in Podgorica was built in 1927 near the clock tower in the Stara Varoš (Old Town) part of the city, some 0.8 km (0.50 mi) away from the current station. The current station was built after World War II, and it was upgraded gradually to its current shape and capacity up until the 1970s. It is the only train station located in Podgorica, and serves as a hub for Railways of Montenegro. The Belgrade–Bar railway converges with the line to Nikšić and line to Shkodër at the station. The station is a through station, located on a trunk line that bisects Podgorica in a north–south direction. The station building was not planned as a permanent passenger station, but rather as an administration and control centre for the Montenegrin railway system. The passenger terminal was meant to be built as a separate building. However, due to the lack of funds, the current building is still serving as a provisional passenger terminal. Thus, the waiting room, restaurant, ticket booths and retail facilities are of inadequate capacity, and the quality of service is subpar when compared to the main stations of cities of similar size. There are three tracks for passenger service, served by one side platform adjacent to the terminal building, and one island platform, with a pedestrian crossing between the two. The area further from the station terminal building is occupied by the largest rail yard in Montenegro, where there are numerous service, repair, freight and other facilities used by the various Montenegrin railway companies. The large area surrounding the station, coupled with the headquarters and operational services situated in the station building, make up the heart of the Montenegrin railway system. Services It is one of 52 scheduled stops on the Belgrade–Bar railway and the main southern terminal (freight trains continue south to the port). The station is served by both Montenegro Railways and Serbian Railways for regular Serbia-Montenegro routes, however during the summer season, it also serves Macedonian Railways (Bar-Skopje line). and Russian Railways (Bar-Moscow line). References
Stazione di Podgorica

La stazione di Podgorica (Подгорица) è la stazione principale della città di Podgorica in Montenegro, che fa da capolinea alla linea Nikšić-Podgorica ed è il centro nevralgico della linea Belgrado-Antivari. Dati ferroviari La stazione presenta tre binari utilizzati per il servizio viaggiatori e sei utilizzati per i treni merci. Movimento passeggeri e ferroviario Nella stazione fermano tutti i treni. Il movimento passeggeri è buono in tutte le ore del giorno. Servizi La stazione dispone di: Biglietteria Servizi igienici Voci correlate Jugoslovenske Železnice Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su stazione di Podgorica Collegamenti esterni ZCG, su zcg-prevoz.me. URL consultato il 22 agosto 2012 (archiviato dall'url originale il 5 settembre 2012).
Podgorica (stacja kolejowa)

Podgorica (czarnogórski: Жељезничка станица Подгорица, Željeznička stanica Podgorica) – stacja kolejowa w Podgoricy, stolicy Czarnogóry. Ważny węzeł kolejowy na linii Belgrad – Bar. Jest zarządzana i obsługiwana przez Željeznica Crne Gore. Pierwszy dworzec kolejowy w Podgoricy został zbudowany w 1927 roku w pobliżu wieży zegarowej w dzielnicy Stara Varoš (Stare Miasto), części miasta położonej 0,8 km od aktualnej stacji. Obecna stacja została wybudowana po II wojnie światowej i zmodernizowane stopniowo do obecnego kształcie i wielkości do lat 70. Jest to jedyna stacja w Podgoricy i służy jako centrum Željeznica Crne Gore. Linia Belgrad – Bar zbiega się tutaj z linią do Nikšić i linią do Szkodry. Sam budynek dworca nie był planowany jako stały dworzec pasażerski, ale raczej jako centrum zarządzania i kontrolą systemu kolejowego Czarnogóry. Terminal pasażerski miał być zbudowany w oddzielnym budynku. Jednakże z powodu braku środków, wciąż obecny budynek służy jako tymczasowy terminal pasażerski. Tak więc, poczekalnia, restauracja, kasy biletowa i inne udogodnienia są niezbyt wydajne i jakości usług jest gorsza w porównaniu do głównych stacji w miastach o podobnej wielkości. Linie kolejowe Belgrad – Bar Nikšić – Podgorica Podgorica – Szkodra Linki zewnętrzne Koleje czarnogórskie' Infrastruktura kolejowa Czarnogóry
Подгорица (железнодорожная станция)

Подгорица (черног. Жељезничка станица Подгорица) — железнодорожная станция, расположенная в столице Черногории Подгорице примерно в 1 километре к юго-востоку от центра города. Это единственная железнодорожная станция на территории столицы государства, она является узловой для системы железных дорог Черногории. Изначально железнодорожная станция располагалась неподалёку от Часовой башни в старой части города, её открытие произошло в 1927 году. После Второй мировой войны станцию перенесли на нынешнее местоположение. Последний раз она модернизировалась в 70-х годах XX века, с тех пор облик станции существенно не изменился. Через Подгорицу проходит три железнодорожные линии: Белград — Бар (лидирующая по пассажиропотоку и объёму перевозки грузов); Подгорица — Никшич; Подгорица — Шкодер (единственная линия, которая соединяет Албанию с железнодорожными системами других стран. Однако, в последнее время движение по ней не производится). Пассажирские поезда следуют до станций Белград, Бар, Никшич и Биело-Поле. Станция расположена вблизи автовокзала, имеет выход к остановкам общественного транспорта. По изначальной задумке, здание вокзала должно было выделено под административные нужды, а пассажирский терминал должен был располагаться в другом здании. Внутри вокзала размещаются билетные кассы, зал ожидания, кафе, стойка информации и туалетные комнаты. Ввиду первоначальной неприспособленности строения под обслуживание пассажиров, качество предоставляемых услуг находится на низком уровне. Пассажирских платформ на станции 2: боковая и островная. Помимо вокзала на станции расположены ремонтные и грузовые объекты для обслуживания поездов, головные офисы железнодорожных компаний страны и штабы оперативных служб. Примечания
Железничка станица Подгорица

Железничка станица Подгорица је једна од железничких станица и железнички чвор на прузи Београд—Бар. Налази се насељу Подгорица у Главном граду Подгорици. Пруга се наставља у једном смеру ка Голубовцима, у другом према Биочу, у трећем према Спужу и четвртом према Тузију. Железничка станица Подгорица састоји се из 12 колосека. Повезивање линија Пруга Београд—Бар Види још Жељезнички превоз Црне Горе Референце Спољашње везе
Подгориця (станція)

Подгориця (чорн. Жељезничка станица Подгорица, трансліт. Željeznička stanica Podgorica) — залізнична станція в столиці Чорногорії Подгориця. Історія Перша залізнична станція в Подгориці була побудована в 1927 році біля годинникової вежі в частині міста Стара Варош (Старе місто), приблизно 0,8 км від нинішнього вокзалу. Нинішній вокзал був побудований після Другої світової війни та поступово модернізувався до нинішнього вигляду і пропускної здатності аж до 1970-х років. Це єдина залізнична станція, розташована в Подгориці, і слугує вузловим пунктом для залізниць Чорногорії. Залізниця Белград — Бар сходиться з лінією на Нікшич і лінією на Шкодер на станції. Станція є наскрізною і розташована на магістральній лінії, що перетинає Подгорицю в напрямку північ-південь. Будівля вокзалу не планувалася як постійна пасажирська станція, а скоріше як адміністративно-контрольний центр для чорногорської залізничної системи. Пасажирський термінал мав бути побудований як окрема будівля. Однак, через брак коштів, нинішня будівля все ще слугує тимчасовим пасажирським терміналом. Таким чином, зал очікування, ресторан, квиткові каси та торгові об'єкти мають недостатню місткість, а якість обслуговування є низькою порівняно з головними вокзалами міст подібного розміру. Для пасажирських перевезень є три колії, які обслуговуються однією бічною платформою, що прилягає до будівлі вокзалу, та однією острівною платформою, між якими є пішохідний перехід. Територія далі від будівлі вокзалу зайнята найбільшою залізничною станцією в Чорногорії, де розташовані численні сервісні, ремонтні, вантажні та інші об'єкти, що використовуються різними чорногорськими залізничними компаніями. Велика територія навколо вокзалу, разом зі штаб-квартирою та оперативними службами, розташованими в будівлі вокзалу, складають серце залізничної системи Чорногорії. Послуги Це одна з 52 запланованих зупинок на залізниці Белград — Бар і головний південний термінал (вантажні поїзди продовжують рух на південь до порту). Станція обслуговується як Чорногорськими залізницями, так і Сербськими залізницями для регулярних сербсько-чорногорських маршрутів, проте в літній сезон вона також обслуговує Македонську залізницю (лінія Бар-Скоп'є) та Російську залізницю (лінія Бар-Москва).. Примітки
Biljarda

Biljarda – palác Petara II. Petroviće-Njegoše stojí blízko Cetinjského kláštera. Toto sídlo bylo postaveno roku 1838 jako rezidence knížete Petara II. Petroviće-Njegoše. V současné době se zde nachází Černohorské Národní muzeum. Je zde vystaveno mnoho jeho osobních předmětů, zbraní, obrazů a jiných historických artefaktů, mj. a rukopis básně Horský věnec. Tomuto domu se dnes říká Biljarda, podle kulečníkového stolu uvnitř, který si kníže Petr přivezl z Itálie. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Biljarda na Wikimedia Commons
Biljarda

Biljarda (Serbian and Montenegrin Cyrillic: Биљарда) is a (former) royal residence in Cetinje, the historic capital of Montenegro. The palace is located in the historic center of Cetinje, near the Cetinje Monastery. History Prince-Bishop Petar II Petrović-Njegoš started the building of the palace on 29 March 1838. Initially, it was called the 'New House', but soon it got its new name 'Biljarda' (Billiard House) after the central room on the first floor which contained a billiard table, the prince-bishop's favorite game. Designed by the Russian Lieutenant Colonel Jakov Nikolaevich Ozeretskovsky, the Biljarda palace has the appearance of a medieval fortified feudal castle: a rectangular two-storied stone building, covered with lead, enclosed by a high stone wall with four defensive towers on the corners. At the time of its construction, it was an impressive building, over 70 metres in length and 7.5 metres wide. It contains eleven rooms on the ground floor and 14 rooms on the first floor. The palace was not only the home of the prince-bishop, but also provided accommodation to the Senate and other state authorities as well as being a guest house for important visitors. The palace served as a royal residence for Danilo I, Prince of Montenegro and his wife, Princess Darinka until 1860, for his nephew Nicholas I until 1867, when the Montenegrin royal family moved to King Nikola's Palace, previously designed to be home for Darinka, Princess Dowager of Montenegro and her daughter, Princess Olga. At the start of the 20th century, it housed various ministries and the two world wars it was used by the military. Currently, it is part of the National Museum of Montenegro. References Bibliography Dušan D. Vuksan, »Biljarda vladike Rada«, Zapisi : glasnik Cetinjskog istorijskog društva, knj. 25., 1-2, Cetinje, 1941., str. 15., Risto J. Dragićević (6. rujna 1901. - 15. prosinca 1980.), »Njegoševa biljarda«, Istoriski zapisi : organ Istoriskog društva Narodne Republike Crne Gore, God. I., br. 3. — 4., Cetinje, 1948., str. 113. — 138. Jevto Milović, »Njegoševa „Biljarda”«, Istoriski zapisi : organ Istoriskog društva Narodne Republike Crne Gore, ISSN 0021-2652, God. IV., knj. VII., br. 1–3, Cetinje, 1951., str. 1. – 15., External links Biljarda on the official website of the National Museum of Montenegro
Biljarda

Il Bilijarda è una ex-residenza principesca di Cettigne, la capitale storica del Montenegro. Al suo interno ospita il Museo Pietro II Petrovic-Njegoš che, assieme ad altre istituzioni culturali, forma il Museo di Storia del Museo nazionale del Montenegro. Storia e descrizione Il palazzo fu costruito per volontà del principe montenegrino Pietro II Petrovic-Njegoš nel 1838. L'edificio venne progettato dall'architetto russo Jakov Ozereckovski e funse da residenza ufficiale Casa Reale montenegrina fino al 1867, anno in cui il principe Nicola I si trasferì nel nuovo palazzo. Oltre ad espletare le funzioni di palazzo principesco, la Biljarda ospitava uffici governativi, le sedute degli Anziani e la tipografia della Casa Reale. Il palazzo prende il nome dal tavolo da biliardo, il primo portato nel Montenegro, presente al suo interno. L'edificio ha una mole imponente e spartana. Ha una pianta rettangolare, è realizzato in pietra, è sovrastato da un tetto in piombo ed è delimitato da un muro di cinta con torri circolari ai quattro angoli. All'interno del Biljarda vi sono 25 stanze, distribuite su due piani, all'interno delle quali è ospitato il Museo Njegoš. All'interno del giardino del palazzo è presente un padiglione all'interno del quale è custodito un plastico del Montenegro realizzato dalle autorità militari austro-ungariche nel 1917. Note Voci correlate Cettigne Pietro II Petrovic-Njegoš Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Biljarda Collegamenti esterni Sito ufficiale, su narodnimuzej.me.
Бильярда

Билья́рда (черног. Biljarda) — крепость в городе Цетине, Черногория. Резиденция черногорских владык в 1838—1867 годах. История Крепость у Цетинского монастыря была построена по проекту русского военного Якова Озерецковского в 1838 году как резиденция черногорского владыки Петра II Негоша и его канцелярии. Поначалу называлась Новым домом, впоследствии здание получило название Бильярда — по бильярду, купленному в Вене в 1839 году (по другим сведениям — в Италии). Служила резиденцией для Петра II Негоша и его преемников — князей Данилo I и Николы I до 1867 года, когда был построен княжеский дворец. Музей Состоит из крепостной стены с четырьмя круглыми башнями и двухэтажного здания внутри. В цокольных помещениях располагались комнаты прислуги, кухня и столовая. Верхний этаж состоял из 25 помещений, в том числе оружейной, зала с бильярдом, зала заседаний сената, спальной комнаты владыки, его рабочего кабинета, кабинета государственной канцелярии, спальной комнаты секретаря владыки. Полные данные об интерьере XIX века не сохранились. Известно, что на стенах висели предметы оружия, портреты российских императоров Петра I и Николая I, предводителя Первого сербского восстания Карагеоргия, английского поэта Байрона, Наполеона и Фридриха Саксонского. В 1951 году в здании Бильярды открыт музей, ныне — Национальный музей Черногории. Бильярдную украшает портрет Петра Негоша венского художника Йохана Беса (1847). В кабинете владыки имеется богатая библиотека с книгами на 9 языках. В Бильярде хранятся рукописи Негоша, включая поэмы «Горный венец» и «Ночь собирает века». Во дворе Бильярды расположен макет «рельеф Черногории». Относится к памятникам культуры первой категории. См. также Другие королевские резиденции в городе: Королевский дворец (Цетине) Голубой дворец (Цетине) Примечания
Биљарда

Биљарда је некадашња резиденција Петра II Петровића Његоша. Налази се у историјском језгру Цетиња у непосредној близини Цетињског манастира. Изграђена је 29. марта 1838. године по плану руског емисара Јакова Озерцковског и уз знатну новчану помоћ Русије. У почетку се звала Нова кућа, али је убрзо добила ново име – Биљарда, по билијару, Његошевој омиљеној игри. Основни архитектонски концепт Биљарде одговара изгледу средњовјековног замка. Издужена правоугаона камена грађевина на спрат, изузетно скромне обраде, покривена оловом, ограђена је високим каменим зидом са округлим кулама на угловима и капијама на свакој страни. За вријеме кад је подигнута зграда је импресивно изгледала, дужине преко 70 m и ширине 7,5 m, са 11 просторија у приземљу и 14 на спрату. Одређен број просторија Његош је користио за своје личне потребе, док је већи дио био намијењен Сенату, перјаницима и другим државним органима, као и за боравак угледнијих гостију. Биљарда је и Његошевим насљедницима, све до 1867. године, служила као резиденција, прво кнезу Данилу, а потом, накратко и кнезу Николи. Ова знаменита зграда која је првенствено везана за Његоша, осим за резиденцијалне потребе служила је временом и за смјештај разних државних институција. У њој је након пресељења из манастира једно вријеме радила Његошева штампарија, основана 1834. године, затим богословија, гимназија и накратко дјевојачки институт. Почетком 20. вијека коришћена је за смјештај министарстава, а између два свјетска рата за потребе војних установа. У дворишту Биљарде 1916/17. године смјештена је рељефна карта Црне Горе са павиљоном који је пресјекао оградни зид. Данас се у Биљарди налази Његошев музеј. Као трофеј због ослобођења Жабљака Црнојевића, Цеклињани су са тврђаве на Цетиње понијели два топа, назвали их Крњо и Зеленко, а на Зеленку је Његош дао урезати: „Црногорци кад оно витешки, Жаблѧк тверди турски похараше, Онда мене старца заробише, на Цетинѣ Србско довукоше. Мѣсеца марта 10 1835”. Цетињски манастир је било мјесто гдје су топови били до 1916. године, када су их аустријски окупатори однели у Беч. Топови су враћени након Другог светског рата, и од тада су смештени у Биљарди. Референце Литература
Більярда

Більярда (чорн. Biljarda) — фортеця в місті Цетинє, Чорногорія. Резиденція чорногорських владик у 1838—1867 роках. Історія Фортеця неподалік від Цетинського монастиря була побудована за проєктом російського військовика Якова Озерецьковського в 1838 році як резиденція чорногорського владики Петра Негоша та його канцелярії. Спочатку будівля називалася Новим будинком, згодом будівлю назвали Більярда — в честь більярду, купленого у Відні в 1839 році (за іншими відомостями — в Італії). Будинок слугував резиденцією для Петра Негоша та його наступників — князів Данила I та Ніколи I до 1867 року, коли побудували князівський палац. Музей Музейний комплекс являє собою стіну фортеці з чотирма круглими баштами та двоповерхову будівлю всередині. У цокольних приміщеннях розташовувалися кімнати прислуги, кухня та їдальня. Верхній поверх складався з 25 приміщень, у тому числі збройової, зали з більярдом, зали засідань сенату, спальної кімнати владики, його робочого кабінету, кабінету державної канцелярії, спальної кімнати секретаря владики. Повні дані стосовно інтер'єру XIX століття не збереглися. Відомо, що на стінах висіли предмети зброї, портрети російських імператорів Петра I та Миколи I, ватажка Першого сербського повстання Карагеоргія, англійського поета Байрона, Наполеона й Фрідріха Саксонського. У 1951 році в будівлі Більярди відкрито музей, нині — Національний музей Чорногорії. Більярдну прикрашає портрет Петра Негоша віденського художника Йогана Біса (1847). У кабінеті владики є бібліотека з книжками дев'ятьма мовами. У Більярді зберігаються рукописи Негоша, включаючи поеми «Гірський вінець» і «Ніч збирає століття». У дворі Більярди розташований макет «рельєф Чорногорії». Належить до пам'яток культури першої категорії. Примітки
Estadi Ciutat de Berane

L'Estadi Ciutat de Berane (en montenegrí: Gradski stadion Berane/Градски стадион Беране), també anomenat Stadion pod Bogavskim brdom (Стадион под Богавским брдом, Estadi sota el turó Bogavsko) és un estadi esportiu de la ciutat de Berane, Montenegro. És utilitat pels clubs FK Berane (1975–present) i FK Radnički (2012–present). L'estadi es va construir el 1981 amb l'objectiu d'acollir els Jocs Esportius Juvenils Intermunicipals, també coneguts com a Jocs MOSI (montenegrí: Međuopštinske omladinske sportske igre/Међународне омладинске спортске игре). En aquell moment, la capacitat de dues noves graderies era d'11.000 seients. Durant el 2017, l'Associació de Futbol de Montenegro va iniciar la renovació de l'estadi. La nova graderia amb seients, sostres, vestidors i oficines que compleixen els criteris de la UEFA es va inaugurar el setembre de 2018. Després de les obres, la capacitat de l'estadi es va reduir a 6.500 seients. Referències
Gradski Stadion (Berane)

Das Gradski Stadion (deutsch Städtisches Stadion) ist ein Fußballstadion mit Leichtathletikanlage in der montenegrinischen Stadt Berane. Auch bekannt als Stadion pod Bogavskim brdom – Стадион под Богавским брдом (deutsch Stadion unter dem Bogavac Hügel) ist die Heimspielstätte der Fußballvereine FK Berane und FK Radnički Berane. Die Anlage wurde 1975 eröffnet und bietet Platz für 10.000 Zuschauer. 2018 wurde die Haupttribüne renoviert und überdacht. Es ist das größte Stadion im Nordosten Montenegros und das zweitgrößte in Montenegro nach dem Stadion pod Goricom in Podgorica, erfüllt aber nicht die Anforderungen der UEFA, sodass keine internationalen Spiele ausgetragen werden dürfen. Weblinks europlan-online.de: Gradski Stadion – Berane Einzelnachweise
Berane City Stadium

Berane City Stadium (Montenegrin: Gradski stadion Berane/Градски стадион Беране) is a multi-purpose stadium in Berane, Montenegro. Also known as Stadion pod Bogavskim brdom, it is currently used mostly for football matches and is the home ground of FK Berane and FK Radnički. Also it serves as home ground of Athletic Club Lim. History Stadium was built in 1981 for purposes of hosting Inter-municipalities Youth Sports Games also known as the MOSI Games (Montenegrinn: Međuopštinske omladinske sportske igre/Међународне омладинске спортске игре). At that time, capacity of two new stands was 11,000 seats. During the 2017, Football Association of Montenegro started the renovation of the stadium. New stand with seats, roofs, dressing rooms and offices which meets UEFA criteria were opened in September 2018. After the works, capacity of stadium was reduced to 6,500 seats. Pitch and conditions The pitch measures 105 x 70 meters. Between the stands and pitch, there is an athletic track. There is one additional pitch with artificial turf near the main stadium. New Berane sports hall, built in 2017, is situated in front of the Berane City Stadium. See also FK Berane FK Radnički Berane Berane Montenegrin Second League References