NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Stadion Tuško Polje

Stadion Tuško Polje (nicknamed Arena Besa) is a football stadium in Tuzi, Montenegro. It is used for football matches and is the home ground of FK Dečić. History During the decades, at location of Stadion Tuško Polje existed football pitch which didn't meet criteria for official games. So, FK Dečić, a football club from Tuzi, played their home games in Podgorica or Golubovci. But in 2006, a new stadium was built. The first game played at Stadium ARENA BESA was played on 19 August 2006. At second week of the 2006-07 Montenegrin First League, FK Dečić hosted Montenegrin strongest side FK Budućnost (0-3) in front of 3,000 spectators. That was a record attendance at the stadium. The stadium was renovated several times, so today it has a capacity of 2,000 seats on two stands. Next phase of work will be the expansion of the western stand and after that, the capacity of the stadium will be 3,000 seats. Attendances Below is the list of attendances at FK Dečić home games on ARENA BESA by every single season. Pitch and conditions The pitch measures 110 x 70 meters. The stadium didn't met UEFA criteria for European competitions. In addition to the main field is an auxiliary field with artificial grass that is used for competitions in the junior categories. See also FK Dečić Tuzi Podgorica External links Stadium information (before expanding works) References
Estadio Tuško Polje

El Stadion Tuško Polje es un estadio de fútbol situado en la ciudad de Tuzi en el sureste del país balcánico de Montenegro, dispone de césped natural de dimensiones de 102 x 69 metros y de una capacidad aproximada de 2000 espectadores ya que tan solo dispone de una pequeña grada. El estadio fue construido en los años 1970 Véase también Anexo:Estadios de fútbol de Montenegro Enlaces externos Información sobre los estadios del mundo Archivado el 5 de octubre de 2018 en Wayback Machine.
Стадион Тушко Поље

Стадион Тушко Поље је фудбалски стадион у Тузима, Црна Гора. Користи се за фудбалске утакмице и домаћи је терен Фудбалског клуба Дечић. Историјат Прије изградње стадиона 2006. године, на истом мјесту се налазио фудбалски терен који није испуњавао критеријуме за одигравање званичних утакмица, па је ФК Дечић играо утакмице у Подгорици или Зети. Прва утакмица на новом стадиону одиграна је 19. августа 2006. године, у којој је Дечић био домаћин ФК Будућност (0-3). На тој утакмици је постављен рекорд броја посјетилаца, њих 3 000. Стадион је реновиран неколико пута, те данас има двије трибине и укупан капацитет од 2 000 гледалаца. Услови Стадион је димензија 110m x 70m, што чини да не испуњава УЕФА услове за одржавање европских такмичарских утакмица. Уз стадион се налази и помоћни терен са вјештачком травом који се користи за утакмице јуниора. Види још Списак фудбалских стадиона у Црној Гори Референце
Тушко Полє (стадіон)

Стадіон «Тушко Полє» — футбольний стадіон у Тузі, Подгориця, Чорногорія. Використовується для проведення футбольних матчів і є домашнім стадіоном ФК «Дечич». Історія Протягом десятиліть на місці Тушко Полє існувало футбольне поле, яке не відповідало критеріям для проведення офіційних ігор. Тому ФК Дечич, футбольний клуб з Тузі, проводив свої домашні ігри в Подгориці або Голубовці. Але у 2006 році був побудований новий стадіон. Перша гра на стадіоні «Тушко Польє» відбулася 19 серпня 2006 року. На другому тижні першої ліги Чорногорії 2006-07 ФК «Дечич» на очах у 3 000 глядачів приймав найсильніший чорногорський клуб ФК «Будучност». Це був рекорд відвідуваності стадіону «Тушко Полє». Стадіон неодноразово реконструювали тож сьогодні він вміщує 2 000 глядачів на двох трибунах. Наступним етапом робіт стане розширення західної трибуни, після чого місткість стадіону складе 3 000 місць. Майданчик та умови Поле має розміри 110 х 70 метрів. Стадіон не відповідав критеріям УЄФА для єврокубків. Крім основного поля є допоміжне поле зі штучним покриттям, яке використовується для змагань у юніорських категоріях. Див. також ФК Дечич Тузі Подгориця Посилання Інформація про стадіон (перед розширенням) Примітки
Cerkiew Trójcy Świętej w Budvie

Cerkiew Trójcy Świętej (czarn. Crkva Svete Trojice) – prawosławna cerkiew parafialna w Budvie, przy Trgu Starogradskih Crkava, w jurysdykcji metropolii Czarnogóry i Przymorza Serbskiego Kościoła Prawosławnego. Historia Cerkiew została wzniesiona w latach 1798-1804, z inicjatywy władyki czarnogórskiego Piotra I. Ikonostas w jej wnętrzu wykonał w 1833 r. grecki ikonograf Naum Zetiri. Na początku XX w. budowla została poważnie uszkodzona podczas trzęsienia ziemi, następnie odbudowana w pierwotnym kształcie. Architektura Cerkiew Trójcy Świętej jest budowlą jednonawową z pomieszczeniem ołtarzowym zamkniętym półkolistą absydą, z kopułą położoną centralnie nad nawą. Zbudowano ją w stylu bizantyjskim. Nad wejściem do świątyni widoczna jest mozaika z wyobrażeniem Trójcy Świętej wzorowanym na ikonie Andrieja Rublowa. XIX-wieczny ikonostas reprezentuje styl barokowy. Autorstwa Nauma Zetiriego, twórcy ikonostasu, są również inne ikony w świątyni, które przetrwały trzęsienie ziemi na pocz. XX wieku. Na cerkiewnej dzwonnicy, położonej na elewacji budynku, znajdują się trzy dzwony. Ściany budynku są dekoracyjnie wyłożone białymi i czerwonymi kamieniami. Przypisy
Церковь Святой Троицы (Будва)

Церковь Святой Троицы — православная церковь начала XIX века, расположенная на Церковной площади Старого города Будвы в Черногории. Является памятником культурного наследия Черногории. История и убранство Идея строительства храма родилась в 1797 году, именном этим годом датируется разрешение на строительства храма полученное городскими властями от черногорского митрополита Петра I Цитинского. Строительные работы были начаты уже в следующем 1798 году и продлились до 1804 года, возведение храма велось силами верующих. Церковь построена в византийском стиле — стены храма выложены из камня белых и красных оттенков. Крыша выложена из красной черепицы. На высокой колокольне расположенной прямо над входом в храм (колокольня является частью церкви) расположены три колокола, звон которых во время служений разносится по всей Будве. Венчает же всё здание большой купол, покрытый ярко-красной черепицей, на вершине купола белый каменный крест. Купол как бы врезается в крышу церкви, не покрывая ее полностью. Для росписи внутренних пространств церкви был приглашен православный греческий иконописец с острова Милос — Наум Зетири, который приступил к работе в 1833 году. Созданный им иконостас в стиле барокко с ликами святых и с эпизодами известных сюжетов древней религии выделяется не золотым окладом икон, а искусностью художественного оформления. Потолок и купол храма увенчаны фресками, рисунки которых повторяют библейские темы, начиная от рождения Иисуса Христа, его крещения, далее тайной вечери, распятия, его воскресения и завершая вознесением. Фрески выполнены очень сочными красками на ярком сине-голубом фоне по все внутренней пономаре храма. Следует отметить, тот факт, что в росписи и убранстве храма отмечены образы святых не только тех, которые почитаются в православии повсеместно, но и святых почитаемых поместной сербской церковью. Вход в храм венчает мозаичное панно с изображением Отца, Сына и Святого Духа, данная работа является копией картины «Троица» русского иконописца Андрея Рублёва, выполненного в типичном византийском стиле. Церковь значительно пострадала во время землетрясения в 1979 году, однако разрушения не коснулись внутреннего убранства и росписи. Вскоре церковь была отреставрирован и возвращена к прежнему виду. Расположение Церковь находится в самом центре Старого города Будвы, на центральной (Церковной) площади города. Церковь соседствует со зданием Цитадели Будвы (крепость Святой Марии), церковью Святого Саввы, церковью Девы Марии и католическим собором Святого Иоанна Крестителя. Все эти постройки расположены на расстоянии не более 100-150 метров друг от друга. Примечания
Црква Свете Тројице у Будви

Црква Свете Тројице у Будви је храм Митрополије црногорско приморске Српске православне цркве. Историја цркве Свете Тројице Након вишедеценијских напора и покушаја православних Будванаца да се обнови и изгради православна црква, услови су се стекли тек 1789. године, након што су Млечани напустили Будву. Радови на изградњи почели су под вођством црногорског митрополита Петра I Цитинског 1798. године и трајали су до 1804. године. Црква је грађена у српко-византијском стилу – зидови храма су од белог и црвеног камена. Кров је обложен црвеним црепом. На високом звонику који се налази непосредно изнад улаза у храм, налазе се три звона. Цела зграда је крунисана великом куполом покривеном јарко црвеним плочицама, на врху куполе је бели камени крст. Унутрашњи простор цркве иконописао је православни грчки иконописац са острва Милоша, Наум Зетири, 1833. године. Иконостас који је направио у барокном стилу са ликовима светитеља и епизодама познатих библијских догађаја. Плафон и купола храма осликани су фрескама, чији цртежи понављају библијске теме, почев од рођења Исуса Христа, његовог крштења, затим Тајне вечере, Распећа, његовог Васкрсења и завршавајући Вазнесењем. Фреске су направљене у веома богатим бојама на светло плаво-плавој позадини по целом унутрашњем делу храма. У живопису и декорацији храма налазе ликови светитеља, опште поштованих у православљу, као и светитеља помесне српске цркве. Улаз у храм је иконописан мозаичким паноом са приказом Оца, Сина и Светога Духа, ово дело је копија икона „Света Тројица“ руског иконописца Андреја Рубљова, рађена у типичном византијском стилу. Црква је знатно оштећена током земљотреса 1979. године, али унутрашња декорација и живопис нису уништени. Убрзо је црква обновљена и враћена у првобитни облик. Локација Црква се налази у самом центру Старог града Будве, на централном (црквеном) градском тргу. Црква се налази у близини зграде Цитаделе Будве (тврђаве Свете Марије), цркве Светог Саве, цркве Богородице и католичке катедрале Светог Јована Крститеља. Испред цркве је гроб Стефана Митрова Љубише, познатог писца и политичара рођеног у Будви. Референце
Estadi Sveti Petar Cetinjski

L'Estadi Sveti Petar Cetinjski (en montenegrí: Stadion Sveti Petar Cetinjski) és un estadi esportiu de la ciutat de Cetinje, Montenegro. També és anomenat Stadion Obilića Poljana. Fou inaugurat l'any 1957 i fou utilitzat fins 2017. Fou remodelat entre 2017 i 2022, El seu nom prové de Petar I Petrović-Njegoš (Pere I de Montenegro). El nou estadi compleix amb el requeriments UEFA i té una capacitat per a 5.192 seients. És la seu dels club següents: 1957–present: FK Lovćen 1975–present: FK Cetinje 2010–present: ŽFK Lovćen Referències
Stadion Sveti Petar Cetinjski

Stadium Sveti Petar Cetinjski (Montenegrin: Stadion Sveti Petar Cetinjski) is a football-specific stadium constructed in 2022 in Cetinje, Montenegro. It is the same site on which there was a historic venue called Stadion Obilića Poljana which opened in 1957 and was used until 2017. Upon its completion, the new stadium will be used by Cetinje's local football teams as well as the Montenegro national football team. It was named after Petar I Petrović-Njegoš. History The first stadium in Cetinje was built in 1913, near the location of Obilića Poljana. From 1943 to 1957, the stadium was relocated near the Cetinje Monastery, and during the summer of 1957, the newer Stadion Obilića Poljana was opened. The first game on Obilića Poljana was a Yugoslav Second League match between FK Lovćen and NK GOŠK, played in August 1957. The highest attendance in the history of stadium was recorded during a Yugoslav Cup game between FK Lovćen and NK Dinamo Zagreb in 1971. It was attended by 6,500 spectators. In 2016, the stadium had a capacity for 2,000 people. New stadium construction (2017-2022) In 2014, the first documentation for a new stadium on the current location Obilića Poljana was drafted. The new stadium was named after Montenegrin ruler Sveti Petar Cetinjski. The new stadium was built to meet UEFA standards, with a capacity of 5,192 seats. The investors of the project were the Old Royal Capital Cetinje, the Government of Montenegro, and the Football Association of Montenegro. Construction officially started on November 17, 2017. The project costed approximately €9 million in total. Tenants The clubs which have played their home games at Stadion Sveti Petar Cetinjski are: 1957–present: FK Lovćen 1975–present: FK Cetinje 2010–present: ŽFK Lovćen Except that, the stadium is used by Athletic Club Lovćen. References
Estadio Obilića Poljana

El Stadion Obilića Poljana es un recinto deportivo multiuso situado en la ciudad de Cetiña Montenegro. En él se disputan competiciones de athletismo a nivel local e incluso nacional y los partidos de fútbol del FK Lovćen que juega en la Primera División de Montenegro. El recinto deportivo dispone de una pista de athletismo reglamentaria y de un terreno de juego de 105 x 70 metros de césped natural. La capacidad de las gradas del estadio es de 2000 espectadores. Este recinto multiusos fue inaugurado en el año 1956. Véase también Anexo:Estadios de fútbol de Montenegro Enlaces externos Información sobre los estadios del mundo Archivado el 5 de octubre de 2018 en Wayback Machine.
Stadio Obilića Poljana

Lo stadio Obilića Poljana (in montenegrino: Stadion Obilića Poljana) è un impianto sportivo di Cettigne, in Montenegro. Ospita le partite interne del FK Lovćen, la più antica squadra di calcio del paese. Storia Un primo stadio venne costruito proprio sul terreno dove sorge quello attuale nel 1913, e fu teatro dei primi incontri calcistici nel Regno del Montenegro. Nel 1943 fu aperto un nuovo impianto sportivo nella zona sud della città. Nel 1957 venne costruito l'attuale stadio e fu inaugurato in occasione dell'incontro di seconda divisione zona B Lovćen-NK GOŠK Ragusa. Il 28 febbraio 1971 in occasione degli ottavi di finale di Coppa di Jugoslavia tra Lovćen e Dinamo Zagabria venne registrato il record di spettatori, con oltre 6.500 presenze. Nel 2014 è stata annunciata la totale ricostruzione dello stadio Obilića Poljana che sarà intitolato a Pietro di Cettigne. Finanziato dalla municipalità, dal governo montenegrino e dalla Federazione calcistica del Montenegro, il nuovo impianto avrà una capacità di 5.192 posti e andrà incontro agli standard della UEFA. Note Voci correlate Fudbalski Klub Lovćen Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Stadion Obilića Poljana
Стадион Свети Петар Цетињски

Стадион Свети Петар Цетињски је фудбалски стадион у изградњи на Цетињу, намењен првенствено за потребе фудбалског клуба Ловћен. Стадион Обилића пољана На месту садашњег стадиона је у време кнежевине Црне Горе, крајем 19. века, установљен полигон за војне вежбе. Дана 24. јула 1895. године започети су радови за прву касарну стајаће војске у Црној Гори, на великој ливади иза Влашке цркве. Касније је тај простор понео назив Обилића пољана, по по српском јунаку Милошу Обилићу. Касније, 1957. године, на том простору је изграђен спортски стадион који је преузео старо име, Обилића пољана. Прва утакмица је била друге савезне лиге Југославије између ФК Ловћена и НК ГОШК у августу 1957. године. Израдња новог стадиона Године 2017. су започели радови на новом стадиону на месту старог стадиона, са именом Стадион Светог Петра Цетињског. Градња је завршена крајем 2025. године, али радови на отклањању пропуста у градњи нису завршени до фебруара 2026. године. Референце
Sveti Marko (Bucht von Kotor)

Die Insel Školj (auch Sveti Marko, Stradioti) ist die größte Insel in der Bucht von Kotor und neben der Blumeninsel und Gospa od Milosti eine der drei Inseln im Becken von Tivat, bekannt auch als Krtoljski-Archipel. Im Mittelalter hieß die Insel Sveti Gavrilo (dt. „Heiliger Gabriel“), nach einer Nemanjiden-Stiftung, dem orthodoxen Kloster gleichen Namens. Während der venezianischen Herrschaft bekam die Insel den Namen Stradioti, nach einer Kaserne venezianischer Soldaten griechischen Ursprungs, den stradiotes. Von 1968 bis 1990 befand sich auf der Insel die attraktive Ferienanlage Sveti Marko, von der sich die heutige Bezeichnung der Insel herleitet.
Sveti Marko Island

Sveti Marko Island (Montenegrin: Острво Свети Марко, romanized: Ostrvo Sveti Marko, lit. 'Island of Saint Mark'), historically known as Stradioti (Страдиоти), is an island on the Adriatic Sea, in the Montenegrin municipality of Tivat. History According to an Ancient Greek legend the island was the gift of gods to Greek soldiers who healed their wounds after battles on the island. Out of gratitude, they swore that they will never again wage a war on their own, but only protect themselves if need be. They broke the oath eventually, and the enraged gods sent a deadly storm which killed everyone on the island, leaving only the beautiful old olive trees. Original name of the island in the Middle Ages, during the rule of the Serbian monarchs, was Sveti Gavrilo and according to another legend monastery dedicated to the mentioned Saint occupied the island. Together with the Sveti Mihailo Island it formed the Archipelago of the Holy Archangels. After the takeover of the Montenegrin littoral by the Venetian republic, the island became known as the Stradioti, after the Venetian cavalry composed mainly of the ethnic Albanians who had their fortress and barracks built on the island in 1499. Towards the end of the 16th century, the military units were disbanded and island was named after Sveti Marko, the protector of Venice. About the island Sveti Marko Island is located near the town of Tivat, in the Bay of Kotor. It is aligned with the Tivat's other island, Prevlaka Island (the Island of Flowers). The island is entirely covered with greenery. In 1962, a tourist settlement was built there, with 500 Tahiti-style houses, without water supply or electricity. It was managed by Club Med, and until the Yugoslav wars, it was a very popular tourist destination. Today, it is mostly abandoned, making the island a somewhat exotic and mysterious destination. OSTRVO SVETI MARKO D.O.O. is a legal owner of Sveti Marko Island (ex-Stradioti). The beautiful island with its virgin nature, and great location has unique perspectives and opportunities for development. See also Tivat Municipality Bay of Kotor References
Isla Sveti Marko

Isla Sveti Marko​​ (Anteriormente conocida como Stradioti) es una isla en el mar Adriático, en el país europeo de Montenegro,​​ que administrativamente depende del municipio de Tivat. La isla de Sveti Marko se encuentra situada cerca de la ciudad de Tivat, en la bahía de Kotor. Está alineada con otra isla de Tivat, llamada Prevlaka. La isla está completamente cubierta con vegetación. En 1962, un complejo turístico fue construido allí, con 500 casas de estilo "Tahití", sin suministro de agua o electricidad. Fue gestionado por el Club Med, y hasta las guerras de Yugoslavia, era un destino turístico muy popular. Hoy en día, están en su mayoría abandonadas, por lo que la isla es un destino un tanto exótico y misterioso. Véase también Islas Ulong Islas Urukthapel Islas Väder Islas Vendelsö Referencias Enlaces externos Mapa de localización de la isla
Sveti Marko (crnogorski otok)

Otok Školj, posljednjih godina poznatije kao otok Sveti Marko (Stradioti), najveći otok u bokokotorskom zaljevu i jedan od tri otoka Krtoljskog arhipelaga. Nalazi se u neposrednoj blizini Tivta, zapadno od otoka Miholjska prevlaka. U vrijeme Nemanjića ovaj otok se nazivao otok sv. Gavrilo, jer se na njemu nalazio čuveni manastir sv. Gavrila, a naziv Stradioti dobiva u doba Mlečana jer je na njemu bio logor mletačkih vojnika grčkog podrijetla (stradiotes - vojnik). Ovo je nenastanjen otok, a od 1968. god. pa sve do 1990. godine tu je bilo atraktivno turističko naselje "Sveti Marko", (po kome je otok postao poznat i dobio novi naziv) jedan od klubova u lancu "Mediteranee" iz Pariza. Danas je izvan turističke funkcije. Izvori Vanjske poveznice
San Marco (Montenegro)

San Marco, Stradiotti, Stradioti o isolotto degli Stradioti (in montenegrino Sveti Marko/Свети Марко) è un'isola dell'arcipelago di Cartolle situata in un'ansa delle Bocche di Cattaro, in Montenegro. Il nome Stradioti risale al periodo della repubblica di Venezia, quando vi era sull'isola uno stanziamento di soldati mercenari di origine greca detti appunto stradioti. L'isola, sede di un resort del Club Med popolare fino a prima delle guerre jugoslave, vede ora la costruzione di un nuovo complesso turistico del Metropol Group russo. Geografia L'isola si trova nella baia di Teodo, a sud dell'omonimo porto ed è la maggiore del gruppo di tre isole allineate che fanno parte dell'arcipelago di Cartolle: il piccolo scoglio del Convento a ovest, San Marco al centro e l'isola di San Michele a est, la quale è collegata da una strada alla terraferma. San Marco ha una lunghezza di circa 1,6 km; dista circa 110 m da San Michele e 290 m dallo scoglio del Convento. I tre isolotti dividono la parte sud-orientale della baia di Teodo in due insenature: la valle Cartolle o baia di Kartoli (uvala Krtole) e la valle Cucculina (uvala Polje). Una lingua di terra semisommersa che parte dalla costa settentrionale di San Marco e si diparte verso nord-ovest è denominata secca Tognola (pličina Tunja) ed è segnalata da un faro. Note Voci correlate Isole dell'Adriatico Bocche di Cattaro Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su San Marco
Sveti Marko (ostrvo)

Ostrvo Sveti Marko ili Stradioti („grčki vojnik”) nalazi se u Crnoj Gori, pored Miholjske prevlake ili Ostrva cveća. Ovo ostrvo je decenijama bilo pod zakupom MEDITERANEE, francuskog kluba. Sveti Marko je bila velika atrakcija za turiste, sa čistom plažom. Danas je ostrvo napušteno i zapušteno. Legenda Po predanju ovo ostrvo nosi ime Sveti Gavrilo, po istoimenoj crkvi koja se tu nalazi. Po legendi, grčki bogovi su poklonili ostrvo Svetog Gavrila grčkim hrabrim ratnicima za pobede u raznim bitkama. Iscrpljeni i ranjeni ratnici su dolazili na ovo ostrvo da bi zalečili rane i postepeno oporavljali. Njih je začarala čistoća i lepota ovog ostrva, te su se oni zakleli svojim bogovima da više nikada nikome neće ništa nažao učiniti, osim iz odbrane ili nužde. U ime te zakletve, zasadili su maslinu od koje kasnije nastaje veliki maslinjački vrt. Posle izvesnog vremena, prekršili su svečano dato obećanje. Naravno, to je veoma razljutilo njihove bogove. Onda su bogovi poslali veliku oluju na ostrvo. Ali je ipak bilo malo brodolomnika koji su preživeli. Onda bogovi odlučiše da ih kazne još gorom kaznom, te poslaše neizlečivu bolest, od koje su svi poumirali. Od svega ovoga ostala su samo veličanstvena stabla masline. Литература Мала енциклопедија Просвета (3 изд.). Београд: Просвета. 1985. ISBN 978-86-07-00001-2. Марковић, Јован Ђ. (1990). Енциклопедијски географски лексикон Југославије. Сарајево: Свјетлост. ISBN 978-86-01-02651-3. Spoljašnje veze Ostrvo Sveti Marko ide za 80 miliona evra, netaknuti raj na zemlji traži novog vlasnika FOTO (B92, 8. mart 2023)