NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Мратиньє (гребля)

Гребля Мратиньє — це бетонна аркова гребля в каньйоні річки Пива в Чорногорії. Опис Гребля була завершена в 1975 році за проектом Енергопроекту. ЇЇ будівництво призвело до затоплення каньйону Пиви та створення другого за величиною в Чорногорії озера Пива, площею 12,5 км². Це одна з найвищих гребель Європи — 220 метрів (720 футів). Довжина греблі 268 метрів, товщина на гребені 4.5 метри. Фундаменти сягають 38 метрів у глибину. На будівництво пішло 820000 м3 бетону та 5000 тонн сталі. ГЕС на Мратиньє здатна виробляти 860 гігават-годин на рік. Вона має три турбіни та генератори, кожен потужністю 120 МВт. Монастир Пива, збудований у 16му столітті, затопило озером, тому під час будівництва греблі його розібрали та реконструювали на 3.5 км вище. Галерея Список літератури
Haj-Nehaj

Haj-Nehaj ili Nehaj (talijanski: Nechagia), kako se sreće u najstarijim dokumentima, je tvrđava koja se nalazi blizu mora oko 10 km sjeverozapadno od Bara u Crnoj Gori, odmah iznad Sutomora. Povijest Najstariji do sada poznati spomen Nehaja je iz 1542. godine, gdje se u jednom dokumentu navodi kao Fortezza de Spizi - Spičanska tvrđava. U jednom izvješću iz 1555. godine, gdje piše da grad leži između Bara i Paštrovića, nalazi se i podatak da su ga tada čuvala samo dva vojnika i jedan topnik. Još kasnije 1558. godine navodi se u drugom izvješću da u slučaju potrebe grad može primiti 900 ljudi. Na najstarijoj poznatoj gravuri Bara iz 1550. godine vidi se u gornjem lijevom kutu i Nehaj pod natpisom Nechagia. Grad se nalazi na stjenovitom brdu (230 m nadmorske visine) malo povučen od mora ka planini Sozini. Vrlo je nepristupačan sa svih strana osim sa zapada, gdje se nalazi i ulaz. Kod samog ulaza, kod kojeg se mogu uočiti tri faze veće gradnje, naknadno je prizidana cisterna za vodu. Na najvišem mjestu brda, koja je u okviru grada, nalazi se crkvica svetog Demetrija zidana prije utvrde. Grad je koncipiran za borbu vatrenim oružjem. Ima okrugle kule i dosta puškarnica iz kasnijeg razdoblja. Nad skoro okomitim stijenama na krajnjem istočnom dijelu nalazi se barutana. Čitav južni, viši dio grada prema ulazu ispunjen je stambenim objektima. Ovi dijelovi bi mogli biti i nešto stariji od sjevernog. S obzirom na isturen položaj grada, koji bi već usavršenim topovima 16. stoljeća bio izvrsna meta, i na to da ga 1555. godine čuvaju samo dva vojnika i jedan topnik, iako može primiti 900 ljudi, možda je nastao još krajem 15. stoljeća. Srpska pravoslavna crkva održava običaj da na Mitrovdan (dan svetog Demetrija, 8. studenog, a po julijanskom kalendaru 26. listopada) i Petrovdan 12. srpnja (29. lipnja po julijanskom kalendaru) na ruševinama crkve svetog Demetrija služi liturgije. Petrovdanski skup je ljeti i više je posjetitelja. Organizatori su pravoslavni vjernici iz Zagrađa i Sutomora i Crkvena općina Sutomore. Crkva sv. Demetrija na tvrđavi Nehaj bila je dvooltarska, što znači da je od nekog vremena bila i pravoslavna i katolička. Prilikom obnove tvrđave 1861. godine, Mehmet - paša je crkvu pretvorio u barutanu i zabranio vjernicima obiju crkava ukop na tom mjestu, pri čemu je demolirano okolno groblje, a kosti iz grobnica pobacane niz liticu. Izvori
Хай-Нехай

Хай-Нехай (Haj-Nehaj, Хај-Нехај) — крепость, находящаяся в Черногории примерно в 1 км к северо-западу от Сутоморе. Крепость расположена на высоте 231 м над уровнем моря. Над главным входом в Хай-Нехай можно увидеть выбитый в камне герб Венецианской республики (крылатого льва). Город малодоступен со всех сторон, кроме запада, где есть вход. У входа, где можно увидеть три этапа строительства, впоследствии была добавлена цистерна с водой. На самой высокой точке горы, которая находится в пределах города, стоит церковь в честь святого Димитрия, в которой когда-то было два алтаря (католический и православный), построенная ещё до строительства крепости. Есть круглые башни и много лазеек, построенные в более поздний период. На почти отвесной скале на дальней восточной части виден пороховой погреб. Исторические сведения Первое упоминание о крепости датируется 1542 годом. В сообщении от 1555 года говорится, что город лежит между Баром и Паштровичами, а его гарнизон — два солдата и один артиллерист. Ещё позже, в 1558 году, было сказано в другом сообщении, что, в случае необходимости, город может вместить 900 человек. На старой известной гравюре Бара 1550 года крепость находится в верхнем левом углу. Есть предположения, что крепость возникла в конце XV века. Эта крепость находилась на земле, которая всё время переходила из рук в руки, от венецианцев к туркам и обратно, поэтому в крепости можно найти здания трёх культур: венецианской, турецкой и черногорской. До 13 ноября 1877 крепость находилась в руках турок, после чего была освобождена черногорской армией. С тех пор она пришла в запустение. Легенда, передающаяся из поколения в поколение, гласит, что крепость помогали строить женщины, которые носили воду, песок и камни. Измученные трудностями работы они пели: Горе тебе, град Нехай, коли тебя женщины строят. Примечания Ссылки Крепости Черногории Nehaj
Haj-Nehaj

Haj-Nehaj ali samo Nehaj je grad v Črni gori, ki se nahaja okoli 10 km severozahodno od Bara, v bližini letovišča Sutomore. Trdnjava stoji na skalovitem hribu, malo umaknjenem od morja proti planini in naselju Sozina, na 231 m nadmorske višine. Zgodovina Najstarejša omemba Nehaja izvira iz leta 1542. V nekem poročilu iz leta 1555 se navaja podatek, da trdnjava leži med Barom in Paštrovići. Hkrati poročilo navaja, da so jo tedaj varovali dva vojak in en topničar. V drugem poročilu iz leta 1558 pa se nahaja podatek, da lahko v primeru nuje trdnjava sprejme do 900 oseb. Na najstarejši gravuri naselja Bar iz leta 1550 se lahko trdnjava vidi v zgornjem levem vogalu. Obstaja realna predpostavka, da je bila trdnjava zgrajena konec 15.stoletja. Tvrdnjava je zelo težko dostopna z vseh strani, razen zahoda. Na tej strani se nahaja tudi vstop v grad. Pri vhodu, kjer je možno razbrati tri faze gradnje gradu, je bila pozneje prizidana cisterna za vodo. Na najvišji točki hriba, ki se nahaja znotraj obzidja trdnjave, je postavljena cerkvica, ki je bila posvečena Sv. Dimitriju. Ta je bila sezidana še pred samo izgradnjo trdnjave, po oceni konec 13.stoletja ali v začetku 14.stoletja. Nenavadna je po tem, da je imela dva oltarja, pravoslavnega in katoliškega. Grad je osnovan tako, da omogoča borbo z ognjenim orožjem. Ima okrogle stolpe in veliko število odprtin za streljanje s puškami, dodatek iz poznejšega obdobja. Nad skoraj navpičnimi stenami na skrajnem vzhodnem delu gradu se nahaja smodnišnica. Celoten južni, višji del gradu in del proti vhodu v grad sta zapolnjena z bivalnimi objekti. Ti deli trdnjave bi lahko bili tudi nekaj starejši od severnega dela. Trdnjavo so postavili Benečani, leta 1571 pa so jo osvojili Turki. V roke Črnogorcev je padla leta 1877. Berlinski kongres leta 1878 je ta košček ozemlja prisodil Avstro Ogrski. Oni so trdnjavo upotrabljali v okviru svoje linije fortifikacijskih objektov. Hkrati so tudi razširili trdnjavo. Po odhodu Avstroogrčanov so tudi ti objekti ostali prazni. Obstaja legenda, da so trdnjavo gradile samo ženske. Ni dokazov, ki bi ovrgli to legendo, niti dokazov, ki bi jo potrdili. O tem piše črnogorski avtor Željko I. Raičević. Poimenovanje Naziv Haj-Nehaj je novejšega datuma, nastal je z združevanjem imena Haj, to je Golega Brda, ki se nahaja ob obali nad Sutomorem proti zahodu, in starim imenom trdnjave Nehaj. Sklici Literatura http://www.expeditio.dreamhosters.com/srednjevjekovni/html-gradovi/nehaj.htm Pavle Mijović, Mirko Kovačević:Gradovi i utvrđenja u Crnoj Gori, Beograd-Ulcinj, 1975
Хај-Нехај

Хај-Нехај или само Нехај је некадашња тврђава у Црној Гори, која се налази око 10 km сјеверозападно од Бара, покрај Сутомора. Град се налази на истоименом стјеновитом брду, мало повученом од мора ка планини Созини на 231 m надморске висине. Најстарији помен Нехаја је из 1542. године. У једном извјештају из 1555. године гдје се говори да град лежи између Бара и Паштровића, налази се и податак да су га тада чувала само два војника и један тобџија. Још касније, 1558. године наводи се у другом извјештају да у случају потребе град може да прими 900 људи. На најстаријој познатој гравири Бара из 1550. године види се у горњем лијевом углу. Има мјеста претпоставци да је настао можда крајем 15. вијека. Град је врло неприступачан са свих страна осим са запада, гдје се налази и улаз. Код самог улаза, у коме се могу уочити три фазе градње, има накнадно призидану цистерну за воду. На највишој тачки брда, која је у оквиру града, налази се црквица посвећена светом Димитрију сазидана прије утврђења. У основи је град конципиран за борбу ватреним оружјем. Има округле куле и врло много пушкарница из каснијег периода. Над скоро вертикалним стијенама на крајњем источном дијелу налази се барутана. Читав јужни, виши дио града и дио према улазу испуњен је стамбеним објектима. Ови дјелови би могли бити и нешто старији од сјеверног. Референце Напомена: Текст овог чланка је делом, или у потпуности, преузет са ове странице презентације Средњевјековни градови Црне Горе, уз одобрење. Као основа за израду презентације коришћена је књига Павла Мијовића и Мирка Ковачевића „Градови и утврђења у Црној Гори“ (Београд-Улцињ 1975), чији су поједини делови укључени у њу, уз дозволу аутора. Спољашње везе
Свети Георги (остров)

Свети Георги (на черногорски: Свети Ђорђе) е един от двата малки острова край бреговете на градчето Пераст в Которския залив, Черна гора (другият е Госпа од Шкърпела). За разлика от Госпа од Шкърпела, Свети Георги е естествен остров. Целият остров с площ малко над 3 декара е зает от едноименен бенедиктински манастир от XII век, и старо гробище за някогашната аристокрация на Пераст и целия Которски залив. Бележки
Sveti Đorđe

L'illa Sveti ĐorđeSveti Dorde o Sveti Juraj (en montenegrí "Illa de Sant Jordi") és un dels dos illots de la costa de Perast a la badia de Kotor, Montenegro (l'altre és Gospa od Škrpjela). A diferència de Gospa od Škrpjela, és una illa natural. Una petita acció militar hi va tenir lloc durant el setge de Cattaro el 14 d'octubre de 1813 quan l'illa, controlada per França, va ser capturada per una força naval britànica i siciliana. L'illa compta amb el monestir benedictí de Sant Jordi, construït al segle XII, i l'antic cementiri de l'antiga noblesa de Perast i de més lluny, de tota la badia de Kotor. Podria haver estat una inspiració per a la pintura Illa dels morts. Galeria Referències
Sveti Đorđe

Sveti Đorđe (deutsch: Heiliger Georg) ist eine natürliche Insel in der Bucht von Kotor in Montenegro. Sie ist eine der zwei Inseln an der Küste vor Perast, die andere ist die künstlich aufgeschüttete Insel Gospa od Škrpjela. Auf dieser Insel steht unter anderem ein aus dem 12. Jahrhundert stammendes Benediktinerkloster und ein Friedhof für den Adel aus Perast und den übrigen an der Bucht liegenden Gemeinden. Es gibt Spekulationen, dass die Insel als Vorbild für Arnold Böcklins Gemälde Die Toteninsel diente. Weblinks
Sveti Đorđe Island

Sveti Đorđe Island (Montenegrin: Острво Свети Ђорђе, romanized: Ostrvo Sveti Đorđe, lit. 'Island of Saint George') is one of the two islets off the coast of Perast in the Bay of Kotor, Montenegro (the other being Gospa od Škrpjela). Unlike Gospa od Škrpjela, it is a natural island. A small action took place during the Siege of Cattaro on 14 October 1813 when the French-held island was captured by a British and Sicilian naval force. The island features the Saint George Benedictine monastery, constructed in the 12th century, and the old graveyard for the old nobility from Perast and further from the whole Bay of Kotor. It may have been an inspiration for the painting Isle of the Dead. References See also Natural and Culturo-Historical Region of Kotor
Islote Sveti Dorde

El Islote Sveti Dorde​​ (en español: Isla de San Jorge) es uno de los dos islotes en la costa de Perast en la bahía de Kotor, Montenegro (el otro es Gospa od Škrpjela). A diferencia de Gospa od Škrpjela, esta es una isla natural de 0,32 hectáreas de superficie. La isla contiene un monasterio benedictino, del siglo XII, dedicado a San Jorge y el antiguo cementerio de la vieja nobleza de Perast, más alejado de la Bahía de Kotor. Galería Véase también Gospa od Škrpjela Geografía de Montenegro Geografía de Europa Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Islote Sveti Dorde. Mapa de localización de la isla
Îlot Sveti Dorde

Sveti Đorđe (en français : Île Saint-Georges) est un des deux îlots dans la côte de Perast dans la baie de Kotor, au Monténégro (l'autre est Gospa od Škrpjela ou Notre-Dame du Rocher). L'îlot fait 0,32 hectares de surface. L'île contient un monastère bénédictin du XIIe siècle, consacré à Saint Georges et l'ancien cimetière de la vieille noblesse de Perast, plus éloigné de la baie de Kotor. Galerie Références Voir aussi Articles connexes Îlot Notre-Dame-du-Rocher (Gospa od Škrpjela) Géographie du Monténégro Bouches de Kotor Portail du Monténégro Portail des îles
Sveti Juraj (otok u Boki kotorskoj)

Sveti Juraj je otok u bokokotorskom zaljevu, ispred grada Perasta. Za razliku od susjednog otoka Gospe od Škrpjela, nastao je prirodnim putem. Na njemu se nalazi benediktinski samostan iz 12. stoljeća, kao i lokalno groblje Perasta. Peraštani su se pokapali na ovom otoku do 1866. godine. Otok je obrastao bujnom vegetacijom i vitkim čempresima. Pretpostavlja se bio nadahnuće švicarskom slikaru Bocklinu za njegovu sliku "Otok mrtvih". Izvori Vanjske poveznice
Isola di San Giorgio (Montenegro)

L'isola di San Giorgio (in montenegrino Sveti Đorđe/Свети Ђорђе) è una delle due isole al largo della costa di Perasto, nelle Bocche di Cattaro, in Montenegro. A differenza dell'altra isola, quella della Madonna dello Scalpello, l'isola di San Giorgio è un'isola naturale. Il nome dell'isola deriva dalla presenza, sulla stessa, di un monastero benedettino del XII secolo dedicato a San Giorgio. Accanto al monastero si trova l'antico cimitero riservato alla nobiltà di Perasto. Il 14 ottobre 1813 l'isola fu protagonista dell'inizio dell'assedio di Cattaro. L'isola è parte della "Regione naturale e storico-culturale delle Bocche di Cattaro", dichiarata patrimonio dell'umanità dall'UNESCO nell'ottobre 1979. Note Voci correlate Madonna dello Scalpello Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Isola di San Giorgio
Sveti Đorđe

Sveti Đorđe (Nederlands: Sint-Joris) is een (natuurlijk) eiland in de Baai van Kotor, in Montenegro. Het is een van de twee eilanden bij de kust van Perast, het andere is het kunstmatige eiland Gospa od Škrpjela. Op het eiland staat onder andere het 12e-eeuwse Benedictijnse klooster, en de begraafplaats voor de adel uit Perast, en de rest van de Baai van Kotor.
Sveti Đorđe

Sveti Đorđe (wym. [sʋɛ̂ːtiː dʑɔ̂ːrdʑɛ], pol. Wyspa św. Jerzego) – jedna z dwóch wysepek u wybrzeży miasta Perast w Zatoce Kotorskiej, należącej do linii brzegowej Czarnogóry. Drugą z nich jest Gospa od Škrpjela, lecz w przeciwieństwie do niej, Sveti Đorđe to wyspa naturalna. Zajmuje powierzchnię 0,32 ha i posiada rozmiary 90 m x 45 m. Na wyspie znajduje się zabytkowy klasztor benedyktyński św. Jerzego i stary cmentarz dla szlachty z Perastu. Klasztor wzmiankowany jest w źródłach z XII wieku, analiza rozplanowania pozostałości pierwotnej zabudowy wyspy wskazuje na istnienie opactwa już w IX wieku. Do roku 1634 było ono pod kontrolą Kotoru, później władał nim senat Republiki Weneckiej. Zniszczone przez trzęsienie ziemi w 1667 roku. W 1751 spalone przez tureckiego pirata Karadoza. Z wyspą wiąże się legenda, wedle której gdy w 1813 r. mieszkańcy Perastu odbili fort św. Krzyża, zajmujący go dotychczas Francuzi uciekli na wyspę św. Jerzego. Stąd rozpoczęli ostrzał miasta. Pechowo, jeden z pocisków trafił w dom, w którym mieszkała ukochana francuskiego oficera – Katica. Jej ciało pochowano na wyspie tuż przy klasztorze, zaś zrozpaczony kochanek zdecydował się pozostać w klasztorze po odejściu wojsk francuskich. Pozostał tam do swej śmierci, codziennie bijąc w dzwon klasztorny. Galeria Bibliografia Zwiedzanie Czarnogóry. W: Draginja Nadaždin, Maciej Niedźwiecki: Czarnogóra – Fiord na Adriatyku. Wyd. 5. Kraków: Bezdroża, 2011-07-05, s. 149, seria: Przewodniki Bezdroży. ISBN 978-83-7661-152-5. Czarnogórskie wybrzeże Adriatyku. W: Agnieszka Szymańska: Czarnogóra – przewodnik. Wyd. 3. Pruszków: Rewasz, 2009, s. 122. ISBN 978-83-8918889-2. Linki zewnętrzne Przewodnik po miastach zatoki. czarnogora.kissdesign.pl. [zarchiwizowane z tego adresu (2013-07-08)]. – atrakcje i zabytki Zatoki Kotorskiej
Ilha de Sveti Đorđe

Sveti Đorđe Island (em montenegrino: Ostrvo Sveti Đorđe / Острво Свети Ђорђе, Ilha de São Jorge) é um dos dois ilhéus ao largo da costa de Perast, na baía de Kotor, em Montenegro (o outro é Gospa od Škrpjela). A ilhota e o mosteiro beneditino que alberga integram o sítio Região Natural e Histórico-Cultural de Kotor, inscrito desde 1979 na lista do Património Mundial da UNESCO. Descrição Ao contrário do ilhéu de Gospa od Škrpjela, o ilhéu de Sveti Đorđe é uma ilha natural. Uma pequena ação teve lugar durante o Cerco de Cattaro, em 14 de outubro de 1813, quando a ilha, ao tempo controlada pelos franceses, foi capturada por uma força naval britânica e siciliana. A ilha alberga o mosteiro beneditino de São Jorge, construído no século XII, e o antigo cemitério da nobreza de Perast e de toda a baía de Kotor. Poderá ter servido de inspiração para o quadro A Ilha dos Mortos do pintor simbolista Arnold Böcklin. Ver também Região Natural e Histórico-Cultural de Kotor Referências Galeria
Остров Святого Георгия

См. также Остров Святого Георгия (США) Остров Святого Георгия (серб. и черног. Острво Свети Ђорђе) — один из островов напротив города Пераст (Черногория). Остров был населен еще в глубокой древности – там обнаружены иллирийские могилы, а также римские надписи. Современное название было дано острову в честь аббатства Святого Георгия, возведенного на нем в IX веке. На острове возвышается живописное бенедиктинское аббатство, которое впервые упоминается в 1166 году как собственность города Котора. Изучение немногих сохранившихся фрагментов первоначального архитектурного убранства позволило сделать вывод, что аббатство существовало как минимум с IX века. Остров оставался которским владением до 1634 года, когда патронат над ним перешел к венецианскому сенату. Остров постоянно находился под угрозой вторжений и землетрясений. В 1535 году горожане Пераста убили аббата Паскаля, избранного городским советом Котора (в знак покаяния, перастанцы перестроили и расширили церковь на соседнем острове Госпа од Шкрпела). В 1571 году турецкий пират Карадоз сжег и аббатство, и весь Пераст (восстановление началось только в 1603 году). Во время Великого землетрясения 6 апреля 1667 года аббатство на острове Св. Георгия было снова разрушено. В 1812 году остров был захвачен французами, которые вскоре были изгнаны горожанами Пераста. В 1814 году остров был оккупирован австрийцами. В аббатстве находятся работы XV века Ловро Маринова Добричевича, известного художника из Котора. В настоящее время остров закрыт для туристов. Примечания Ссылки Официальный сайт города Пераст, Черногория
Sveti Juraj (otok)

Sveti Juraj je otoček pred mestom Perast v zalivu Boka Kotorska, Črna gora. Nasproti Perasta ležita izredno lepa otočka: Sveti Juraj, v nekaterih virih tudi Sveti Đorđe in Gospa od Škrpjela. Prvi naraven in drugi nastal z nasipavanjem. Na Svetem Juraju ciprese skrivajo benediktinski samostan, ki je bil postavljen v 12. stoletju. Samostan je bil tekom stoletij večkrat porušen in izropan, ter 1914 obnovljen. Glej tudi seznam otokov v Črni gori Zunanje povezave
Свети Ђорђе (острво)

Свети Ђорђе је острво које се налази у Бококоторском заливу, испред града Пераста. За разлику од суседног острва Госпа од Шкрпјела, настало је природним путем. На њему се налази бенедиктински манастир из 12. века, као и локално гробље Пераста. Референце Литература Мала енциклопедија Просвета (3 изд.). Београд: Просвета. 1985. ISBN 978-86-07-00001-2. Марковић, Јован Ђ. (1990). Енциклопедијски географски лексикон Југославије. Сарајево: Свјетлост. ISBN 978-86-01-02651-3.
Ђурђевац (тврђава)

Ђурђевац или Стефаница је некадашња тврђава у Црној Гори на територији Побора, изнад Будве. Историја Утврђење Ђурђевац помиње се први пут 1424. године. У Вучитрну је 1426. године потписан уговор измеду Ђурђа Бранковића и Млечана, у коме се каже да је тврђаву Ђурђевац подигао Стефаница, син Ђурђа Ђураша (који је био дјед Ивана Црнојевића). По овим уговорима тврђава треба да се сруши јер је на терену Млечана. Ђурђевац је изгледа срушен тек 1435. године. У 16. вијеку помиње се црква на Ђурђевцу, која је вјероватно већ у 15. вијеку морала ту да постоји заједно са замком и утврдама. Како изгледа, Ђурђевац је поред војног имао и наглашен стамбени карактер. Приступ утврђењу је са сјеверне стране од Стањевића, уз врло стрму литицу. По остацима на терену може се закључити да је Ђурђевац био само мањи утврђен замак. Данас је утврдење у рушевном стању и само на неким мјестима се могу идентификовати остаци одбрамбених зидова као и једне куле на највишој тачки. Унутар утврђења налазе се и остаци мање једнобродне цркве посвећене Светом Ђорђу, подигнуте између 1424. и 1425. године, по којој је можда утврђење и добило име. О Тврђави Ђурђевац је писао Мирослав Лукетић.2017. је код остатака тврђаве Ђурђевац обновљена црква Светог Ђорђа. Напомене Напомена: Текст овог чланка је делом, или у потпуности, преузет са ове странице презентације Средњевјековни градови Црне Горе, уз одобрење. Као основа за израду презентације коришћена је књига Павла Мијовића и Мирка Ковачевића „Градови и утврђења у Црној Гори“ (Београд-Улцињ 1975), чији су поједини делови укључени у њу, уз дозволу аутора. Референце Литература Лукетић, Мирослав (1965). Ђурђевац - средњовјековно утврђење Црнојевића. Цетиње: Завод за заштиту споменика културе СР Црне Горе. Архивирано из оригинала 03. 12. 2017. г. Приступљено 23. 2. 2017. „Историја Србске Црне Горе”. Фејсбук. 19. 8. 2017. Приступљено 7. 10. 2017. Мијатовић, Павле; Ковачевић, Мирко (1975). Градови и утврђења у Црној Гори. Београд, Улцињ. Види још Побори Манастир Стањевићи Тврђаве у Црној Гори
Pevnost Kosmač

Pevnost Kosmač (srbsky Тврђава Космач/Tvrđava Kosmač) byla nejjižnější pevností Rakousko-Uherska. Nachází se poblíž vesnice Brajnići u města Budva v Černé Hoře. Dochovány jsou však pouze trosky původní pevnosti. Pevnost byla vybudována v blízkosti klíčové silnice Budva-Cetinje, na vrcholu kopce, který zajišťuje výhled na přístav Budva. Vybudována byla ve 40. letech 19. století; v průběhu let byla postupně rozšiřována a svojí finální podobu získala roku 1909. Pevnost byla poprvé napadena v roce 1869, během bokelského povstání. Rakouské jednotky byly v pevnosti přítomné až do roku 1918, kdy se musely stáhnout po vyhlášení Království Srbů, Chorvatů a Slovinců. Během druhé světové války pevnost obsadila vojska fašistické Itálie. Po skončení konfliktu byla pevnost opuštěna a již nikdy nedošlo k její obnově. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Pevnost Kosmač na Wikimedia Commons
Космач

Космач је тврђава која се налази на истоименом брду изнад села Брајићи, недалеко од Будве (Црна Гора). Налази се на надморској висини од око 800 м. Саградили су је Аустријанци у периоду између 1841. и 1850. године. Тврђава је служила као погранично утврђење на аустријско-црногорској граници.