Ordu-Baliq

Ordu-Baliq (que significa en mongol 'ciutat de la cort', o 'ciutat de l'exèrcit'), també coneguda com Mubalik i Karabalghasun, fou la capital del primer Kanat Uigur. Fou construïda en el lloc de l'antiga capital imperial de Göktürk, a 27 km al nord de la capital mongola posterior, Karakorum. Les seues ruïnes són conegudes com a Kharbalgas, que en mongol que significa 'ciutat negra'. Formen part del Patrimoni de la Humanitat. Ubicació Ordu-Baliq és en una plana coberta d'herba anomenada estepa Talal-khain-dala, a la riba occidental de l'Orkhon, al llogaret de Khotont de la província d'Arkhangai, a Mongòlia, a 16 km al nord-est del llogaret de Khotont, o a 30 km al nord-oest de Kharkhorin. L'Orkhon emergeix dels congosts del Khangai i flueix cap al nord per a trobar-se amb el riu Tuul (l'actual capital de Mongòlia, Ulaanbaatar, n'és a la part superior). Un microclima favorable fa que la ubicació siga ideal per al pasturatge, i es troba en la ruta més important d'est a oest per Mongòlia. Com a resultat, la vall d'Orkhon fou un centre d'habitabilitat i una important activitat politicoeconòmica molt abans del naixement de Genghis Khan, que la va donar a conéixer al món. Història L'any 744, després de la derrota del darrer Gökturk Kaghan per l'aliança Uigur-Qarluk- Basmyl, els uigurs sota el comandament de Bayanchur Khan (Bayan Çor) van establir la seua capital, Ordu Baliq, al lloc de l'antiga Ördü ('capital nòmada'). Ordu-Baliq va florir fins a l'any 840, quan els invasors Ienissei kirguisos l'arruïnaren. La capital ocupava uns 32 km². Les ruïnes del palau i els temples, que inclouen un mur de 10 metres d'altura, una ciutadella de 12 m a la cantonada sud-oest i una stupa de 14 metres d'alçada al centre, indiquen clarament que Ordu Baliq era una ciutat gran i afluent. L'àrea urbana es pot dividir en tres parts. La part central, que consta de molts edificis envoltats per una paret contínua, n'és la més gran. Les ruïnes d'un gran nombre de temples i cases es troben al sud. El palau residencial del kan, que també estava envoltat de murs, era a la part nord-est de la ciutat, on l'arqueòleg rus Nikolay Yadrintsev va descobrir un monument de granit verd amb una estàtua d'un drac a la part superior i amb una inscripció rúnica glorificant els kans. Ordu Baliq era un centre comercial totalment fortificat, típic dels punts centrals al llarg de la Ruta de la Seda. Les restes ben conservades ara són murs concèntrics fortificats i torres de vigilància, estables, botigues i edificis administratius. Hi ha restes d'un sistema de drenatge d'aigua. Els arqueòlegs van afirmar que certes àrees s'assignaven al comerç i l'artesania, i al centre de la ciutat hi havia palaus i temples, incloent-hi un monestir. El palau tenia parets fortificades al voltant i dues portes principals, al nord i al sud, així com fossats plens d'aigua i torres de vigilància. L'estil arquitectònic i la planificació de la ciutat semblen tenir un paral·lelisme proper als models xinesos T'ang, tot i haver-hi elements que semblen haver-se inspirat en altres llocs. Registres històrics Un ambaixador de l'Imperi samànida, Tamim ibn Bahr, visità Ordu Baliq l'any 821 i deixà l'únic relat escrit de la ciutat. Va viatjar per estepes despoblades i arribà a la rodalia de la capital uigur. Descrigué Ordu-Baliq com una gran ciutat, "rica en agricultura i envoltada de rustaq (aldees) plenes de conreus molt a prop. La ciutat tenia dotze portes de ferro grans. Era populosa, amb mercats i vents alisis." Informava que entre la gent del poble, prevalia el maniqueisme. El detall més sorprenent de la seua descripció és la iurta daurada o tenda de campanya en la part superior de la ciutadella on el kan va fer la cort. La tenda d'or es considerava el cor del poder uigur, i l'or era el símbol del govern imperial. La presència d'una tenda de campanya daurada es confirma en els relats històrics xinesos, en què es diu que el kan del Kirguís es va comprometre a apoderar-se de la tenda d'or dels uigurs. Descobriment El 1871, el viatger rus Paderin fou el primer europeu que visità les ruïnes de la capital uigur. Només n'existien el mur i una torre, mentre que els carrers i ruïnes fora del mur es podien veure a certa distància. Li van dir que els mongols l'anomenaven Kara Balghasun ('ciutat negra') o Khara-kherem ('paret negra'). La creença de Paderin que aquesta era l'antiga capital mongola, Karakorum, s'ha vist que era incorrecta. El lloc es va identificar com una ruïnosa capital uigur per l'expedició de Nikolay Yadrintsev l'any 1889 i dues expedicions de la societat Ugrofinlandesa Helsingfors (1890), seguides de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, dirigida per Friedrich Wilhem Radloff (1891). Referències