NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Дом Советов (Тирасполь)

Дом Советов — одно из центральных зданий Тирасполя — столицы Приднестровской Молдавской Республики. Памятник архитектуры стиля «Сталинский ампир». В здании сейчас располагается городской совет Тирасполя. История Дом Советов является одним из известных символов города Тирасполя и Приднестровья. Здание построено в 1953 г., по данным БСЭ, по другим данным, в 1956 г. Архитектор С. В. Васильев. На здании Дома Советов укреплена мемориальная доска в память о работавшем здесь В. Г. Синеве — почетном гражданине г. Тирасполя, председателе исполкома Тираспольского городского Совета народных депутатов (1971—1986), члене правительства ПМР. Описание Здание Дома Советов играет важную роль в формировании архитектурного облика Тирасполя второй половины XX — начала XXI вв. Является архитектурной доминантой центральной части Тирасполя, наряду со зданием Верховного Совета ПМР (1983 г.). Здание четырёхэтажное, прямоугольное в плане. Архитектурные формы здания отражают главные черты стиля «сталинского ампира». Главный фасад украшен десятиколонным портиком, что довольно нехарактерно для провинциальных административных зданий этого стиля (традиционны 6-ти, реже 8-ми колонные портики). Над главным фасадом помещено башнеобразное завершение. Завершает здание островерхий шпиль, увенчанный красной звездой. Примечательно, что, в отличие от многих сооружений сталинского ампира в республиках бывшего СССР, здание Дома Советов в Тирасполе сохранило весь свой обильный декор, включая советскую символику. События 1990—1992 гг Здание Дома Советов считается одним из символов борьбы за создание Приднестровской Молдавской Республики. Начиная с 1990 г., в здании заседали органы самопровозглашенной ПМР. Здание стало ареной противостояния сторонников независимости Приднестровья и нахождения в составе Молдовы. Например, осенью 1990 года произошли столкновения из-за очередной попытки водрузить румынский триколор над зданием Дома Советов, предпринятой членами так называемой «группы Илашку». Акция была сорвана — шестеро рабочих завода имени Кирова остановили сторонников Народного фронта Молдовы на пороге Дома Советов. Дом Советов в нумизматике Здание Дома Советов изображено на юбилейных монетах, выпущенных Приднестровским Республиканским банком: монета «210-летие образования Тирасполя. 1792—2002», номинал 100 приднестровских рублей (серебро, 2002) монета «Пятнадцать лет образования ПМР. 1990—2005», номинал 100 приднестровских рублей (серебро, 2005) монета «Пятнадцать лет образования ПМР. 1990—2005», номинал 15 приднестровских рублей (золото, 2006). Дом Советов в кинематографе Здание Дома Советов использовано в ходе съёмок советского кинофильма «Не имей 100 рублей…» (1959) в качестве здания Министерства финансов. Галерея Дом Советов считается одним из самых красивых зданий Тирасполя. Примечания
Будинок Рад (Тирасполь)

Будинок Рад — одна з центральних будівель Тирасполя — столиці Придністровської Молдавської Республіки . Пам'ятка архітектури стилю «Сталінський ампір» . У будівлі зараз розташовується міська рада Тирасполя . Історія Будинок Рад є одним із найвідоміших символів міста Тирасполя та Придністров'я . Будівля побудована в 1953 році, за даними БСЕ, за іншими даними, в 1956 Архітектор С. В. Васильєв. На приміщенні Будинку Рад укріплено меморіальну дошку на згадку про Віктора Синєва — почесного громадянина м. Тирасполя, голову виконкому Тираспольської міської Ради народних депутатів (1971–1986), члена уряду ПМР, який тут працював. Опис Будівля Будинку Рад відіграє важливу роль у формуванні архітектурного вигляду Тирасполя другої половини XX — початку XXI століття. Є архітектурною домінантою центральної частини Тирасполя, поряд із будинком Верховної Ради ПМР, зведеного 1983 року. Будівля чотириповерхова, прямокутна в плані. Архітектурні форми будівлі відбивають основні риси стилю «сталінського ампіру». Головний фасад прикрашений десятиколонним портиком, що досить нехарактерно для провінційних адміністративних будівель цього стилю (традиційні 6-ти, рідше 8-ми колонні портики). Над головним фасадом вміщено вежоподібне завершення. Найвищою домінантною будівлею будинку є гостроверхий шпиль, увінчаний червоною зіркою . Примітно, що на відміну від багатьох споруд сталінського ампіру в республіках колишнього СРСР будівля Будинку Рад у Тирасполі зберегла весь свій багатий декор, включаючи радянську символіку. Події 1990—1992 рр Будівля Будинку Рад є одним із символів боротьби за самовизначення Придністровської Молдавської Республіки . Починаючи з 1990 року, у будівлі засідали органи самопроголошеної ПМР. Будівля стала ареною протистояння прихильників незалежності Придністров'я та знаходження у складі Молдови. Наприклад, восени 1990 року відбулися сутички через чергову спробу вивісити румунський триколор над будівлею Будинку Рад, здійсненою членами так званої «групи Ілашку». Акцію було зірвано — шестеро робітників заводу імені Кірова зупинили прихильників Народного фронту Молдови на порозі Будинку Рад. Дім Рад у нумізматиці Будинок Будинку Рад зображено на ювілейних монетах, випущених Придністровським Республіканським банком : монета «210-річчя утворення Тирасполя. 1792–2002», номінал 100 придністровських рублів (срібло, 2002) монета «П'ятнадцять років утворення ПМР. 1990–2005», номінал 100 придністровських рублів (срібло, 2005) монета «П'ятнадцять років утворення ПМР. 1990–2005», номінал 15 придністровських рублів (золото, 2006). Будинок Рад у кінематографі Будинок Будинку Рад використано під час зйомок радянського фільму «Не май 100 рублів…» (1959) як будівлі Міністерства фінансів. Галерея Будинок Рад є однією із найкрасивіших будівель Тирасполя. Примітки
Drujba, Ungheni

Drujba este un sat ce face parte din comuna Hîrcești, Raionul Ungheni. Situat pe malul râului Cula, afluent al Răutului. Satul este în formare fiind întemeiat în 1975-1977. Hramul satului este pe data de 8 noiembrie, ziua sfântului Dumitru. În primăvara anului 1973, s-au produs alunecări de pământ pe teritoriul satelor Mânzătești, Hârcești, Condrătești și Curtoaia. În baza hotărârii Guvernului și a conducerii gospodăriei agricole locale s-a decis alocarea unui teren pentru construcția caselor de locuit. Satul Drujba a fost menționat documentar în anul 1662 cu denumirea Tărnușa pe Cula. În anul 1664 la Tărnușa sunt atestați arcașii care aveau aici pământ. După 1945 pe vatra veche a satului, la gura văii Tărnușa satul a fost redenumit în Drujba. Referințe
Дружба (Молдова)

Дружба (рум. Drujba) — село в Унгенском районе Молдавии. Наряду с сёлами Хырчешты, Леордоая, Мынзатешты и Веверица входит в состав коммуны Хырчешты. История Село образовано 17 июля 1981 года. География Село расположено на высоте 119 метров над уровнем моря. Население По данным переписи населения 2004 года, в селе Дружба проживает 601 человек (314 мужчин, 287 женщин). Этнический состав села: Примечания
Дружба (Молдова)

Дружба (молд./рум. Drujba) — село в Унгенському районі Молдови. Входить до складу комуни, адміністративним центром якої є село Гирчешть. Населення За даними перепису населення 2004 року у селі проживала 601 особа. Національний склад населення села: Примітки
Новые Езерены

Новые Езерены (рум. Iezărenii Noi, Езэрений Ной) — село в Сынжерейском районе Молдавии. Наряду с селом Старые Езерены входит в состав коммуны Старые Езерены. География Село расположено на высоте 108 метров над уровнем моря. Население По данным переписи населения 2004 года, в селе Езэрений Ной проживает 67 человек (33 мужчины, 34 женщины). Этнический состав села: Примечания
Єзереній-Ной

Єзереній-Ной (молд./рум. Iezărenii Noi) — село у Синжерейському районі Молдови. Входить до складу комуни, адміністративним центром якої є село Єзереній-Векі. Населення За даними перепису населення 2004 року у селі проживали 67 осіб. Національний склад населення села: Примітки
Tiraspol railway station

Tiraspol railway station is a railway station in the city of Tiraspol, capital of the de facto state of Transnistria, recognised internationally as part of Moldova. It has both passenger and freight facilities, including a capacity for border control by the Transnistrian authorities. It operated as part of the rail network of the Moldavian Soviet Socialist Republic, which became the Republic of Moldova in 1991 on the collapse of the Soviet Union. Following the local conflict of the following year, there is an unresolved political situation in the region. As a result, ownership of the railway station is claimed by the Republic of Moldova, whose trains operate through the station, whilst the unrecognised Transnistrian government also claims ownership and actually operates the station facilities. History In 1846 a Belgian engineer named Zuber began developing the initial draft of the railway between Odesa and Tiraspol. The construction of the railway to Tiraspol began in the second half of the 1860s. In 1867 the railway line was opened from Rozdilna to Tiraspol, and by the end of 1867 Tiraspol railway station had been completed. At the beginning of the 20th century passenger traffic occupied an increasingly important position in rail transport in the region. The line between Odesa and Chișinău via Tiraspol operated passenger and freight trains, including the carriage of mail. In April 1944 the station was burned down by the German-Romanian troops. Until 1992 more than 30 trains passed through the station daily. Subsequently the service has declined, with around two or three passengers trains on a current typical working day. In 2014 there was a restoration of the station building by the railway authority, with considerable structural and cosmetic work to the facade and the interior, and the installation of a new station clock. There are further plans to develop and enhance the large square outside the station, including the installation of a fountain, and development of the interchange facilities with local Trolleybuses and taxis. Trains There are currently no passenger trains which routinely call at Tiraspol station. Previously, there were international trains Moscow – Chișinău (terminated in 2020 because of COVID-19 pandemic) Saratov – Varna (terminated in 2020 because of COVID-19 pandemic) Odesa – Chișinău (terminated in 2022 after Russian invasion of Ukraine) Gallery References External links Train times
Gare de Tiraspol

La gare de Tiraspol (en roumain : Gara Tiraspol), est une gare ferroviaire moldave de la ville de Tiraspol. Situation ferroviaire Histoire C'est en 1846 que l'ingénieur belge Züber commence à planifier une ligne de chemin de fer entre Odessa, Tiraspol et Parcani, mais ce n'est qu'au début des années 1860 qu'elle est construite jusqu'à Tiraspol. La gare de Razdelnaïa est reliée en 1867 à celle de Tiraspol, ce qui en fait la première ville de la région à permettre d'atteindre Odessa directement en chemin de fer. La gare est terminée à la fin de 1867. La ligne de chemin de fer jusqu'à Parcani est construite en 1870. Au début du XXe siècle, le transport de passagers par chemin de fer est important pour la région. Il y avait plusieurs types de trains sur la ligne Odessa-Chișinău qui passait par Tiraspol : postal, passagers-marchandises, express. En avril 1944, la gare est incendiée par les armées allemandes et roumaines durant leur retraite devant l'Armée rouge, mais c'est l'un des premiers édifices à être reconstruits après la libération de la ville. Jusqu'en 1992, une trentaine de trains par semaine passaient par la gare, mais depuis la sécession de la Transnistrie, la circulation des passagers vers la Moldavie est réduite à 3 ou 4 trains hebdomadaires ; vers Odessa en revanche, les navettes sont quotidiennes. En 2006, le train express no 65 Moscou-Chișinău s'arrête de nouveau à Tiraspol, et aussi, en été, le train Saratov-Varna. Depuis le 1er octobre 2010, la ligne no 641/642 Chișinău-Odessa est remise en fonction en passant par Tiraspol. Le parvis de la gare a été reconstruit en 2013 et des projets d'agrandissement et de nouveaux éclairages sont en cours. Depuis le 25 février 2022 et le début de la guerre en Ukraine, et à la suite de la fermeture des frontières avec la Transnistrie, plus aucun train n'y circule. Seul subsiste un aller-retour quotidien entre Chisinau et Bender 3 (côté Moldave). Service des voyageurs Accueil Desserte Intermodalité Notes et références Voir aussi Articles connexes Transport ferroviaire en Moldavie. Liste de gares en Moldavie. Géographie de la Moldavie. Liens externes Portail du chemin de fer Portail de la Moldavie
Tyraspol (stacja kolejowa)

Tyraspol (ros. Тирасполь, rum. Tiraspol, ukr. Тирасполь) – stacja kolejowa w Tyraspolu, w Naddniestrzu. Istnieje od 1867 roku. Historia Pierwszy pociąg zawitał do Tyraspola w 1867 roku, kiedy ukończono linię kolejową z Odessy. Pod koniec tego samego roku ukończono budowę dworca w Tyraspolu. W 1870 roku linię kolejową przedłużono do Parkan, a w 1871 roku do Kiszyniowa. Położona była pomiędzy stacjami Kuczurhan i Bendery. W kwietniu 1944 roku, podczas II wojny światowej, stacja została spalona przez wycofujące się oddziały faszystowskie. Po oswobodzeniu miasta budynek dworca był jednym z pierwszych, które odrestaurowano i przywrócono do życia. Przypisy Bibliografia Станция Тираспол. railwayz.info. [dostęp 2025-04-02]. (ros.).
Gara Tiraspol

Gara feroviară din Tiraspol este un important nod feroviar din partea estică a Republicii Moldova, în prezent este controlată de către autoritățile separatiste din Transnistria. Istorie Construcția căii ferate către Tiraspol a început în anii 1860. În 1867, calea ferată a fost construită de la gara Rozdilna (acum Ucraina) până la Tiraspol, prin urmare acesta a devenit primul oraș din regiune având o rută directă spre Odesa. Până la sfârșitul anului 1867 la Tiraspol a fost construită gara actuală, iar până în 1870 calea ferată a fost construită până la Parcani. Începând cu secolul al XX-lea traficul de pasageri ocupă un loc tot mai important în traficul feroviar din regiune; spre Odesa și Chișinău, prin Tiraspol trecând diferite clase de trenuri, poștale, marfare, de curierat. În 1944 a fost probabil incendiată de trupele române în retragere. Galerie Legături externe Calea Ferată din Moldova | Mersul trenurilor Arhivat în 15 decembrie 2012, la Wayback Machine. Bibliografie ru С. К. Марецкий Тирасполь (историко-географический очерк). — Кишинёв: Государственной учебно-педагогической издательство МССР «Шкоала Советикэ», 1958. — 104 с.
Тирасполь (станція)

Тира́споль (рум. Tiraspol) — залізнична станція та єдиний залізничний вокзал міста Тирасполь. Станція підпорядковується Придністровській залізниці. Історія 1846 року бельгійський інженер Зюбер розпочав розробку початкового проєкту залізниці між Одесою, Тирасполем і Парканами. Будівництво залізничної лінії до Тирасполя розпочато у другій половині 1860-х років. 1867 року прокладена залізниця від станції Роздільна I до Тирасполя, через що місто стало першим у регіоні, яке отримало пряме сполучення з Одесою. Наприкінці 1867 року у Тирасполі побудовано залізничний вокзал, а 1870 року — побудована залізниця до Паркан. На початку XX століття пасажирський рух займає найважливіше місце у залізничному сполученні регіону з Одесою та Кишиневом. Через Тирасполь прямували поїзди різних класів — поштові, вантажно-пасажирські, кур'єрські. У квітні 1944 року залізничний вокзал в Тирасполі був знищений відступаючими німецько-румунськими військами. Після визволення Тирасполя, він став одним з перших відновлених об'єктів міста. До 1992 року через станцію прямували близько 30 поїздів на добу. Через неврегульованість відносин між Молдовською і Придністровською залізницею з 2006 року через вокзал Тирасполя цілорічно прямував лише швидкий поїзд № 65/66 «Москва — Кишинів», а влітку — поїзд № 51/52 «Саратов — Варна». З 1 жовтня 2010 року відновилося курсування поїзда № 641/642 «Кишинів — Одеса», через деяку врегульованість ситуації між Придністров'ям і Молдовою. З грудня 2011 року через станцію Тирасполь, за вказівкою РЖД, нетривалий час курсував додатковий поїзд № 595/596 «Москва — Кишинів» (з 24 грудня по 31 грудня 2011 року, 2 січня і з 25 грудня 2012 року по 31 грудня 2012 року, а також 1 і 2 травня 2013 року). 2013 року проведена реконструкція Привокзальної площі, де поклали нову плитку, також замінили асфальт на пероні. Проведено ремонт головної будівлі вокзалу. У цьому ж році відбулася театралізована історична реконструкція візиту до Тирасполя у 1914 році російського імператора Миколи II. На території вокзалу відкрито і освячено меморіальну дошку з нагоди перебування у Тирасполі російського імператора. Пасажирське сполучення На станції зупиняються транзитні поїзди далекого сполучення. Раніше через станцію курсував пасажирський поїзд сполученням «Саратов — Варна». Галерея Примітки Посилання Інформація про станцію Тирасполь на сайті railwayz.info(рос.) Розклад руху пасажирських поїздів по станції Тирасполь [Архівовано 11 січня 2020 у Wayback Machine.]
Изворены

Изворены (рум. Izvoreni, Изворень) — село в Унгенском районе Молдавии. Наряду с сёлами Новые Богены, Старые Богены, Мирчешты и Пояна входит в состав коммуны Новые Богены. География Село расположено на высоте 153 метров над уровнем моря. История До 1965 г. носило название Фунду-Кули. Население По данным переписи населения 2004 года, в селе Изворень проживает 152 человека (79 мужчин, 73 женщины). Этнический состав села: Примечания
Ізворень

Ізворень (молд./рум. Izvoreni) — село в Унгенському районі Молдови. Входить до складу комуни, адміністративним центром якої є село Богеній-Ной. Населення За даними перепису населення 2004 року у селі проживали 152 особи. Національний склад населення села: Примітки
Interdnestrcom

Interdnestrcom (IDC; russisch Интерднестрком / Interdnestrkom) ist das nach eigenen Angaben größte Telekommunikationsunternehmen in Transnistrien. Das Unternehmen ist Kabelnetzbetreiber für Fernsehen, bietet Telefon- und Internetzugänge an und ist auch Mobilfunknetzbetreiber. Geschichte Interdnestrcom wurde 1998 von Ilja Kasmaly und Victor Gușan gegründet, den Inhabern des Großunternehmens Sheriff. Interdnestrcom ist daher auch Teil des Sheriff-Konzerns. Auf Kasmaly und Guschan geht auch das ukrainische Telekommunikationsunternehmen Intertelekom zurück. Die gesamte Kundenzahl von Interdnestrcom beläuft sich auf mehrere hunderttausend in Transnistrien. Von 2007 bis 2009 bot man Internetverbindungen unter der Marke OKNet an, inzwischen wird aber wieder ausschließlich der Name Interdnestrcom verwendet. Weblinks Offizielle Website (russisch, englisch) Einzelnachweise
Interdnestrcom

Interdnestrcom is a Transnistrian telecommunication company providing mobile communication services for Transnistria, a breakaway unrecognized state internationally recognized as part of Moldova. It was established in 1998. As well as providing mobile phone services, it also provides dial-up and ISDN internet access. Internet Interdnestrcom provides Internet access in the Transnistrean territory under the brand of OK. Internet access is provided via ADSL. OK's services are available in all large towns in Transnistria. TV Interdnestrcom provides TV services among which: analog television (up to June 2011 [1]), digital television and IP-television. Fixed telephony Is provided under the brand Transtelecom. Mobile telephony Interdnestrcom operates in the VoLTE standard on the 800 MHz frequency (LTE band 20). It no longer has a 2G or 3G network, so phones used on the network must support VoLTE for voice calls. The coverage area includes almost all of the Transnistria region and several towns of Moldova which are considered outside the Transnistria region and Ukraine. Support service 198 — uniform number of support on all lines of business IDC from any mobile or fixed phone of Transnistria. Criticism Skype and other VoIP clients blocking On 6–7 November 2010 some subscribers began expecting troubles with access to VoIP soft. As the result of this after some time all the subscribers of Interdnestrcom were blocked VoIP services including Skype and many others. International calls with the help of such software became impossible. References External links Interdnestrcom official site Page on Russian Wikipedia ru:Интерднестрком See also Internet in Moldova Communications in Transnistria
Interdnestrecom

Interdnestrecom (en cirílico, Интерднестрком), también conocida por sus siglas IDC, es una compañía de telecomunicaciones que provee servicios de telefonía móvil y acceso a internet en la autoproclamada República de Transnistria (territorio de Moldavia). Se fundó en 1998 y está controlada por el grupo Sheriff, propietario también del teleoperador ucraniano Intertelekom.​ Como el gobierno transnistrio impide la implantación de la gran mayoría de empresas moldavas, incluidas las de telecomunicaciones, Interdnestrecom funciona de facto como un operador nacional.​ Referencias Enlaces externos Sitio web oficial de Interdnestrecom (en ruso e inglés)
Interdnestrcom

Interdnestrcom este unicul furnizor de telefonie mobilă în regiunea separatistă-nerecunoscută Transnistria. Fiind parte componentă a holdingului Sheriff, compania deține monopolul la compartimentul telefonie și tehnologii informaționale în Transnistria. Printre serviciile furnizate se numără telefonia fixă, telefonia mobilă, internetul și televiziunea. Telefonia mobilă InterDnestrCom este unica companie ce dispune de licența necesară pentru furnizarea serviciului de telefonie mobilă în regiunea nistreană, care este eliberată de autoritățile de la Tiraspol. Astfel IDC este monopolist în Transnistria la acest compartiment. Serviciul de telefonie mobilă este oferită în standard CDMA la două frecvențe — 450 și 800 MHz. Zona de deservire a abonaților este Transnistria și teritoriile adiacente ale ei. Rețeaua InterDnestrCom lucrează pe două tehnologii ale standardului CDMA — 1x și EV-DO REV.0. Suprafața de acoperire a fiecărei tehnologii este diferită. De asemenea, InterDnestrCom colaborează cu operatorii mobili din Rusia, Ucraina, Belarus și Letonia ce funcționează în standardul CDMA oferă serviciul reciproc de roaming. Roaming-ul în Ucraina este disponibil pentru abonații la frecvența de 800 MHz iar pentru cei de la 450 MHz — în celelalte țări. Forma internațională a numerilor IDC este: +373 774 xxxxx +373 777 xxxxx +373 778 xxxxx +373 779 xxxxx unde + este ieșirea spre operatorii internaționali, 373 — codul telefonic a Republicii Moldova; 77 — prefixul rețelei InterDnestrCom; x — orice cifră posibilă. Pentru apeluri în cadrul Transnistriei în loc de +373 se formează 0.
Mănăstirea Călărășeuca

Mănăstirea Călărășeuca (uneori Călărășăuca sau Calarașovca) este o mănăstire din nordul Republicii Moldova, situată pe malul drept al Nistrului, în raionul Ocnița. Istorie A fost fondată în secolul XVIII. În 1780 biserica veche nu mai putea fi folosită, iar Hagi Marcu Donici, din Moghilău, de pe malul opus al Nistrului, a construit o biserică și o clopotniță, pe care a sfințit-o în 1782 cu hramul Adormirea Maicii Domnului. În 1853 începe construirea celei de-a doua biserici cu hramul Sfântului Mitrofan al Voronejului. În 1916 călugării pleacă pe la alte mânăstiri, iar în Călărășeuca sunt aduse călugărițele refugiate din mănăstirea Virov, din Polonia rusească (aflată la acea dată sub ocupația trupelor austro-germane). În anul 1961 autoritățile comuniste au transformat mănăstirea Călărășeuca în spital pentru copiii cu handicap psihic. Biserica de iarnă a fost transformată în club, iar cea de vară în depozit pentru spital. La 3 mai 1991, mănăstirea de maici de la Călărășeuca a fost redeschisă. Galerie de imagini Legături externe Mănăstirile Moldovei - Călărășeuca Arhivat în 22 aprilie 2008, la Wayback Machine.
Synagoga Chabad-Lubawicz w Călărași

Synagoga Chabad-Lubawicz w Călărași – żydowska bóżnica istniejąca w Călărași w Mołdawii przy ul. Aleksandr czel Bun 161. Powierzchnia jednopiętrowego budynku wynosi ok. 300 m². Synagoga została wzniesiona w połowie XIX wieku i funkcjonowała do 1940 roku, gdy władze radzieckie przekształciły ją w archiwum. Obecnie znajduje się w stanie ruiny. Linki zewnętrzne Zdjęcie synagogi