NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Briceni

Briceni (Jiddisch: Brichon; Russisch: Brichany) is een gemeente - met stadstitel - en de hoofdstad van de Moldavische bestuurlijke eenheid (unitate administrativ-teritorială) Briceni. Briceni ligt in het oosten van het arrondissement. De stad heeft een oppervlakte van 10,01 km² en 9900 inwoners (01-01-2012). Briceni ligt ten noorden van Chisinau (Chișinău) de hoofdstad van de republiek. Historie van Briceni De stad Briceni is bekend vanaf 1562. De stad is onder verschillende namen bekend: Brichany, Berchan, Briceni, Briceni Sat, Briceni Târg, Bricheni, Bricheni Sat, Bricheni Târg, Brichon, Britchan, Britchani, Britsiteni. In Briceni hebben bekende dichters, artiesten en wetenschappers gewoond zoals Paul Mihnea, Josef Trahtenberg en Veceslav Perju. Tot 1941 had deze stad een grote Joodse gemeenschap, die 95,2% van de bevolking uitmaakte. Het huidige Briceni Briceni ligt op ongeveer 230 km noordwest van de hoofdstad Chisinau. Een dorp, oostelijk van de stad Briceni, is ook bekend als Briceni, Brichen’ of Brichany. Het dorp ligt op 48° 21' Noorderbreedte en 27° 42' Oosterlengte en ongeveer 174 km noordnoordwest van de hoofdstad af. De stad Briceni ligt in een vrij groot dal van het riviertje de Lopatnic, een zijrivier van de Proet. In de omgeving van de stad zijn enige natuurgebieden. De plaatselijke economische welstand wordt gevormd door een honderdtal bedrijven waarvan tien relatief groot zijn. Bricene is ook bekend om haar bloementeelt, met een grote diversiteit aan planten. Van de stad is circa 70% aangesloten op het gasnet en er zijn twee installaties voor warmtedistributie aanwezig die een deel van de warmte energie leveren. De stad beschikt over een hotel en enige financiële instelling (banken en verzekeringen). Er zijn diverse scholen van lagere school tot en met scholen die opleiden voor toegang tot het wetenschappelijke onderwijs, een openbare bibliotheek is aanwezig. Scholen voor de artistieke ontwikkeling, waaronder muziek en beeldende kunst zijn aanwezig. Voor de sportactiviteiten is er een sportstadion en vier sportzalen in Briceni.
Bryczany

Bryczany (rum. Briceni) – miasto w północnej Mołdawii; stolica rejonu Bryczany; liczy 9 tysięcy mieszkańców. Ośrodek przemysłu spożywczego. Przypisy Linki zewnętrzne Bryczany, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. I: Aa – Dereneczna, Warszawa 1880, s. 393 .
Бричени

Бричени (молд. Бричень, рус. Бричаны) је град и седиште Бриченског рејона, који се налази у северном делу Молдавије. Назив Стари називи града били су: Берчан, Бричени, Бричени-Трг, Бричени-Село, Бричан, Бритчани, Брицитени. Истоимено село је удаљено 50 km од града. Становништво Према попису, у граду је 2014. живело 7.314 становника. Јевреји у Бриченију У граду је 1817. године живело 137 јеврејских породица; још 47 је раније напустило село када је делимично уништено у пожару. Заједница се повећала у првој половини 19. века, а до средине 19. века била је међу највећим у региону. У Бриченију је 1897. године било 7.184 Јевреја (96,5% укупне популације). Јеврејска државна школа отворена је 1847. године, а постојала је и болница која је основана 1885. године. Сто двадесет пет јеврејских пољопривредника је 1924. године обрађивало 641 хектара земље, од чега је 500 хектара било под закупом. Према званичном попису становништва, 1930. године је било 5,354 Јевреја (95,2% од укупног броја становника). Пре Другог светског рата, многи Јевреји из околних подручја су били настањени у Бриченију и до 1940. године Јевреја је било око 10.000. У јуну 1940. године, када је град био анексиран у Совјетском Савезу, имовина и објекти јеврејске заједнице су конфисковани, а само је синагога спашена јер је коришћена као амбар. Око 80 Јевреја, углавном лидера заједнице, је прогнано у Сибир. Осмог јула 1941. године румунске и немачке снаге пролазе кроз Бричени и убијају многе Јевреје. Јевреји из околних градова су доведени у Бричени, да би 28. јула сви Јевреји били послати преко Дњестра а у неколико њих је пуцано на путу. Када су стигли у Могиљив-Подиљски, Немци су „изабрали” старије људе и присилили млађе да копају гробове за њих. Из Могиљив-Подиљског се остатак вратио у Отачи у Бесарабији, а затим у Сокирјане. Стотину њих је умрло на путу. Месец дана су провели у гету, да би били поново депортовани у Придњестровље. Сви млађи Јевреји су убијени у шуми недалеко од Сороке. При завршетку рата, само 1.000 Јевреја се вратило у Бричени. Медији Радио Кишињев - 102,6 MHz Међународни односи Бричени је побратимљен са: Радауци, Румунија Референце
Каменка (Молдова)

Каменка (на румънски: Camenca; на руски: Каменка; на украински: Ка́м'янка) е град в северната част на Молдова, в състава на непризнатата република Приднестровие. Административен център на Каменски район. Населението му според оценки на Държавната статистическа служба на Приднестровието през 2014 г. е 8871 души. Население Население на града според преброяванията през годините: 13 689 (1989) Население на града според оценки на Държавната статистическа служба на Приднестровието през годините: 10 323 (2004) 8871 (2014) Етнически състав Преброяване на населението през 2004 г. Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2004 г.: Вижте също Списък на градовете в Молдова Източници Външни препратки В Общомедия има медийни файлове относно град Каменка
Kamenka (Podněstří)

Kamenka (rusky: Каменка, moldavsky: Camenca, ukrajinsky: Кам'янка) je město na levém břehu Dněstru náležející k mezinárodně neuznané Podněsterské moldavské republice, administrativní centrum Kamenského rajonu, nejsevernějšího rajonu Podněstří. Roku 2010 zde žilo 9 400 obyvatel, především Rusové, Moldavané a Ukrajinci. Jedná se rovněž o město národopisné oblasti Podolí. Dějiny První zmínka o Kamence pochází z 13. století, patřila k Litevskému velkoknížectví. Roku 1793 byla spolu s levým břehem Dněstru připojena k Rusku, po Velké říjnové socialistické revoluci součást Ukrajinské SSR. Rozhodnutím Prezidia Nejvyššího sovětu Ukrajinské SSR byl Kamence roku 1938 udělen status sídla městského typu. V srpnu 1940 připojena k nově vzniklé Moldavské SSR. Mezi lety 1941 až 1944 byla okupována rumunskými a německými vojsky, součást rumunské provincie Zadněstří. Během okupace zde působila odbojová organizace složená z členů KSSS pod vedením J. A. Kučerova. Roku 1944 Kamenku osvobodil partyzánský oddíl "Sovětská Moldávie", poté byla znovu začleněna do Moldavské SSR. V období rozpadu Sovětského svazu se občané Kamenského rajonu v referendu vyslovili pro vstup do nově utvářené Podněsterské moldavské SSR, kterou vedení Moldavské SSR označilo za protiústavní. Roku 2002 byla Kamenka povýšena na město. Kamenka je převážně zemědělské sídlo, průmysl zastupují pouze dva potravinářské závody – mlékárna a konzervárna. Ve městě působí střední škola vinařská. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kamenka na Wikimedia Commons
Camenca

Camenca (rumænsk:kameŋka, russisk:Каменка, Kamenka, ukrainsk:Кам'янка, Kamianka, polsk:Kamionka) er en by i den autonome republik Transnistrien (del af Moldova), med et indbyggertal (pr. 2004) på ca. 10.300. Byen ligger på venstre side (nordøstsiden) af floden Dnestr. Landsbyen Solnecinoe er en del af byen. Byen er administrativ hovedby i Camenca distriktet. Byens borgmester er Mustya Petr Vasilievich. Camenca Sanatorium Byens sanatorium er et velkendt kursted i regionen og i nabolandene. Befolkning Resultatet af de sidste folketællinger. Noter Referencer Økoturisme i Østeuropa, Camenca Arkiveret 30. marts 2012 hos Wayback Machine Kamionka Arkiveret 23. februar 2012 hos Wayback Machine (Camenca) i det polske geografileksikon (1881) (på polsk)
Camenca (Transnistrien)

Camenca (russisch Каменка Kamenka, ukrainisch Кам’янка Kam’janka) ist eine Stadt in Transnistrien bzw. Republik Moldau mit etwa 9400 Einwohnern. Sie ist Verwaltungshauptstadt des gleichnamigen Rajons und liegt am Fluss Dnestr. Geschichte Das Gebiet, in dem sich heute Camenca befindet, gehörte im frühen Mittelalter zur Kiewer Rus, zum Fürstentum Halytsch-Wolodymyr, später zum Großfürstentum Litauen und dann zu Polen-Litauen. Die erste urkundliche Erwähnung des heutigen Camenca erfolgte 1609, die Stadt sieht das Jahr 1608 heute als ihr Gründungsdatum an. Im Jahr 1793 fiel das Gebiet des heutigen Transnistriens, und damit auch Camenca, an das Russische Reich. Der deutsch-russische Adlige Pjotr Wittgenstein spielte im 19. Jahrhundert eine wichtige Rolle bei der Entwicklung der Stadt. Nach der Oktoberrevolution wurde das Gebiet ein Teil der Sowjetunion und gehörte zunächst zur Ukrainischen Teilrepublik, ab 1940 dann zur Moldauischen SSR. Während des Zweiten Weltkriegs wurde die Region Transnistrien, und somit auch Camenca, kurzzeitig von Rumänien besetzt, 1944 aber von der Sowjetunion zurückerobert. Als die Sowjetunion 1991 zerfiel, beanspruchte nun Moldau die Region Transnistrien. Nach internen Spannungen sagte sich Transnistrien jedoch von Moldau los. Moldau versuchte die Region mit Waffengewalt zurückzuerobern, erlitt dabei jedoch eine Niederlage gegen transnistrische Truppen. Transnistrien ist daher seit 1992 de facto unabhängig von Moldau, auch wenn dieser Status international bislang von keinem Staat anerkannt wurde und zumeist weiterhin als Teil Moldaus angesehen wird. Persönlichkeiten Viorel Barda (* 1981), Politiker Weblinks camenca.org – Offizielle Webseite der Stadt und des Rajons Camenca (russisch) Einzelnachweise
Camenca

Camenca (Romanian: Camenca [ˈkameŋka], Moldovan Cyrillic: Каменка; Russian: Каменка, romanized: Kamenka; Ukrainian: Кам'янка, romanized: Kamyanka) is a town in Transnistria, a breakaway republic internationally recognized as part of Moldova. It is composed of the town itself and the village of Solnecinoe. Camenca is the seat of Camenca District. The town is located on the Dniester, in the north of Transnistria. The mayor is Pyotr Mustya. History The settlement was founded in 1609, when it was part of the Kingdom of Poland. In 1672 it fell to the Ottoman Empire, but was regained by Poland in 1699. Kamionka, as it was known in Polish, was a private village of the Lubomirski family, administratively located in the Bracław County in the Bracław Voivodeship in the Lesser Poland Province. Following the Second Partition of Poland, in 1793, it was annexed by Russia. The town became part of Soviet Ukraine in 1920, and then of the Moldavian Autonomous Oblast in 1924, which was soon converted into the Moldavian Autonomous Soviet Socialist Republic, and the Moldavian Soviet Socialist Republic in 1940 during World War II. From 1941 to 1944, it was administered by Romania. Demographics According to the 2004 Census in Transnistria, the town itself has 10,323 inhabitants, including 5,296 Moldovans (51.3%), 3,476 Ukrainians (33.67%), 1,305 Russians (12.64%), 61 Belarusians, 42 Poles, 35 Bulgarians, 32 Gagauzes, 23 Germans, 10 Armenians, 8 Jews, 3 Gypsies and 32 others. Climate Notable people Nicolae Coval (1904–1970), Soviet Moldavian politician, prime minister of the Moldavian SSR from 1945 to 1946 Alexei Grabco (1936–2016), Soviet and Moldovan caricaturist Vadim Hranovschi (born 1983), Moldovan discus thrower Oleg Khorzhan (1976–2023), Transnistrian lawyer and politician Gallery See also Dniester Sanatorium, based in Camenca Notes References External links Eco-tourism in Eastern Europe, Camenca (in Polish) Kamionka (Camenca) in the Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (1882) Kamenka info, photos Map Archived 2019-09-18 at the Wayback Machine
Kamionka (Mołdawia)

Kamionka (rum. Camenca, ros. Каменка, Kamienka, ukr. Кам'янка, Kamjanka) – miasto w Mołdawii, w Naddniestrzu, nad Dniestrem, stolica rejonu Kamionka. W 2004 liczyło ok. 10,3 tys. mieszkańców. Ośrodek przemysłowy. Historia Kamionka została założona w 1608 roku. Była miejscowością prywatną Koniecpolskich w województwie bracławskim. W 1672 roku na mocy pokoju w Buczaczu wraz z Podolem przeszła we władanie Imperium Osmańskiego, by po pokoju w Karłowicach w 1699 roku wrócić do Polski, co potwierdziło rozgraniczenie dokonane z Turcją w 1703 roku. Należała wówczas do koniuszego wielkiego koronnego Jana Aleksandra Koniecpolskiego. W II rozbiorze Polski zajęta przez Imperium Rosyjskie. Pod rozbiorami siedziba gminy Kamionka w powiecie olhopolskim guberni podolskiej. W 1803 roku w miejscowości wzniesiono pałac. Od 1924 do 1940 roku część Mołdawskiej ASRR, a następnie do 1991 roku Mołdawskiej SRR, z wyjątkiem lat 1941-1944, kiedy stanowiła część rumuńskiej Transnistrii. W 2008 roku w Kamionce erygowano rzymskokatolicką parafię NMP Nieustającej Pomocy. W miejscowości znajduje się również prawosławna parafia Zaśnięcia Matki Bożej. Miasto jest siedzibą jednego z dekanatów eparchii tyraspolskiej i dubosarskiej Mołdawskiego Kościoła Prawosławnego. Transport W Kamionce znajdują się port lotniczy Kamionka oraz dworzec autobusowy. Krzyżują się tam także dwie drogi :Mołdawska R19, i Naddniestrzańska M4 Galeria Przypisy Linki zewnętrzne Kamionka (1) in. Kamieńcze, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. III: Haag – Kępy, Warszawa 1882, s. 780 .
Camenca

Camenca (în rusă Каменка, transliterat: Kamenka, în ucraineană Кам'янка, transliterat: Kam'ianka, în poloneză Kamionka), este un oraș din Unitățile Administrativ-Teritoriale din Stînga Nistrului, Republica Moldova. Camenca are c. 9 mii de locuitori și este cea mai veche stațiune balneologică din țară. Geografie Orașul e situat la 48°1′N 28°43′E, în partea stângă a Nistrului, în zona controlată de regimul separatist de la Tiraspol. Este centru administrativ al așa-numitului „raion Camenca” creat de autoritățile separatiste transnistrene. Istorie Localitatea a fost fondată în 1608. În secolul al XVII-lea s-a aflat în voievodatul Bracław din Uniunea statală polono-lituaniană și în proprietatea unui magnat polonez din familia Koniecpolski. În 1672, conform tratatului de pace de la Buczacz, împreună cu Podolia, a intrat în stăpânirea Imperiului Otoman, iar după tratatul de la Karlowitz din 1699 a revenit Poloniei. În acea perioadă, aparținea magistrului Jan Aleksander Koniecpolski. În timpul celei de-a doua împărțiri a Poloniei, a fost ocupat de Imperiul Rus. În componența Rusiei, satul a fost inclus în ținutul Olgopol din gubernia Podolia. În 1803 a fost construit un palat în sat. Din 1924 până în 1940, a făcut parte din RASS Moldovenească, iar apoi până în 1991, a făcut din RSS Moldovenească, cu excepția 1941-1944, când a făcut parte din Transnistria română. Odată cu destrămarea URSS și războiul din 1992 a trecut sub control separatist. În 2008, în localitate a fost înființată parohia romano-catolică a Sfintei Fecioare Maria a Ajutorului Etern. De asemenea găzduiește și parohia ortodoxă a Adormirii Maicii Domnului. Demografie Conform recensământului sovietic din anul 1939, populația localității era de 7.371 locuitori, dintre care 3.866 (52.45%) moldoveni (români), 1.892 (25.67%) ucraineni, 1.283 (17.41%) evrei și 261 (3.54%) ruși. Conform recensământului din anul 2004, populația localității era de 10.323 locuitori, dintre care 5.288 (51.22%) moldoveni (români), 3.476 (33.67%) ucraineni si 1.880 (18.21%) ruși. Personalități Născuți în Camenca Nicolae Coval (1904–1970), președinte al Sovietului Comisarilor Poporului din RSS Moldovenească (1945–1946) și prim-secretar al Partidului Comunist din RSSM (1946–50) Ivan Coval (1920–1980), militar sovietic, participant al celui de-Al Doilea Război Mondial și Erou al Uniunii Sovietice Dmitri Crețul (n. 1933–2008), constructor sovietic și moldovean, Erou al Muncii Socialiste Au locuit în Camenca Nicolae Țurcanu (1918–1985), poet și pedagog, fost deținut politic Galerie de imagini Referințe Legături externe Informații generale la localitati.casata.md
Каменка (Молдавија)

Каменка (молд. и рус. Каменка, укр. Ка́м'янка) је град у Молдавији, под контролом непризнате државе Придњестровље. Град је смештен на реци Дњестар, у северном делу Придњестровља. Становништво Године 1989. Каменка броји 13,689 становника. Према попису становништва Придњестровља из 2004. године град је имао 10,323 становника укључујући 5,296 Молдаваца, 3,476 Украјинаца, 1,305 Руса, 61 Белоруса, 42 Пољака, 35 Бугара, 32 Гагауза, 23 Немаца, 10 Јермена, 8 Јевреја, 3 Рома и 32 других. Референце
Camenca

Camenca (ryska: Каменка) är en ort i Moldavien. Den ligger i distriktet Telenești, i den norra delen av landet, vid östra sidan av floden Dnestr i den autonoma regionen Transnistrien. Camenca ligger 36 meter över havet och antalet invånare är 11 072. Terrängen runt Camenca är platt norrut, men söderut är den kuperad. Trakten runt Camenca består till största delen av jordbruksmark. Källor
Cuciurgan power station

The gas-fired Cuciurgan power station (Russian: Молдавская ГРЭС, romanized: Moldovskaya GRES), the largest power station in Moldova, is in Transnistria, on the shores of the Cuciurgan Reservoir bordering Ukraine. In 2024 it generated over three quarters of Moldova's electricity. Commissioned in 1964, it formerly burned some coal and fuel oil. In 2025, Russia stopped supplying the power plant with gas, leading to the 2025 Moldovan energy crisis. Technical features The power stations has installed capacity of 2,520 MW. It was originally fueled by natural gas, fuel oil and coal. The plant produces some 75% of Moldova's electricity needs. 51% owned by Inter RAO UES since 2005, in November 2008, Inter RAO UES and Moldelectrica signed an agreement to separate some power units in the power station from the IPS/UPS system and synchronize them with the Continental Europe Synchronous Area in Romania through the 400 kV Kuchurhan–Vulcănești and Vulcănești–Isaccea transmission lines. Operation The power station is operated by Moldavskaya GRES, a 100% subsidiary of Russian owned Inter RAO UES. It is the largest power company in an area comprising Moldova and southern Ukraine. The company exports power to Ukraine, Romania and Russia. It was privatized in 2004 by Transnistrian authorities, but official Moldova does not recognize this privatization. On 31 December 2024, at 19:50 EET (17:50 UTC), Moldova's unrecognized breakaway region of Transnistria stopped receiving natural gas supplies from Russia when Ukraine's gas transit deal with Russia expired. Historically, Transnistria had covered most of Moldova's electricity needs through the Cuciurgan power station, which functioned with Russian gas supplied to Transnistria for free. However, with the termination of Russian gas supplies to Transnistra and the end of Moldovan purchases of Transnistrian electricity, the possibility of a humanitarian crisis in Transnistria has risen. Three people have died in Transnistria since the start of the energy crisis due to carbon monoxide poisoning. Electricity prices have also risen significantly in Moldova. Debt liability The Cuciurgan power station owes an estimated $9 billion to Gazprom in 2022 as it has not paid for gas usage for over 15 years. Planned termination of sales to Moldova In November 2022 the power station ceased supplying Moldova with electricity after Russia reduced gas supplies. Recommenced in early 2023, by May 2023 Moldova announced it would no longer be buying electricity from the Cuciurgan power station once the high-voltage Vulcănești–Chișinău power line from Romania is installed, scheduled for 2025. References External links Kuchurgan power station on Global Energy Monitor
Centrale thermique de Kuchurgan

La centrale thermique de Kuchurgan (en roumain : Termocentrala de la Cuciurgan, russe : Молдавская ГРЭС, translittération Moldavskaya GRES) est une centrale thermique située à Dnestrovsc, au bord du réservoir de Koutchourhan, dans la région de la Transnistrie, en Moldavie. Caractéristiques La centrale est alimentée par le gaz naturel, pétrole ou charbon et fournie de l'électricité à la Transnistrie via le réseaux électrique de Tiraspoltransgaz. Elle est la plus importante du sud/ouest de la Moldavie et exporte de l'énergie vers l'Ukraine, la Roumanie et jusqu’en Russie. Elle est privatisée en 2004 et cédée à l'entreprise russe Inter RAO, fait qui n'est pas reconnu par les autorités de Moldavie. La centrale fournit 70 % de l'électricité en Moldavie. Références Portail de l'industrie Portail de la Moldavie Portail des énergies fossiles
Centrale termoelettrica di Cuciurgan

La centrale termoelettrica di Cuciurgan è una centrale termoelettrica sita a Dnestrovsc, nell'autoproclamata Repubblica di Transnistria, sul bacino del Cuciurgan al confine tra Moldavia e Ucraina di proprietà dell'azienda russa Inter RAO. Storia La centrale è stata inaugurata il 26 settembre 1964. Onorificenze Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Centrale termoelettrica di Cuciurgan Collegamenti esterni Sito ufficiale, su moldgres.com.
Centrala termoelectrică de la Cuciurgan

Centrala termoelectrică de la Cuciurgan (oficial Молдавская государственная районная электростанция – Молдавская ГРЭС; Centrala electrică raională de stat Moldovenească – CERS Moldovenească) este cea mai mare centrală termoelectrică din Republica Moldova. Aceasta este situată în orașul Dnestrovsc, și este la moment controlată de autoritățile separatiste din Transnistria. Termocentrala este amplasată pe malul lacului de acumulare omonim, la frontieră cu Ucraina. Complexul termic a fost dat în exploatare pe 26 septembrie 1964. Capacitatea instalată a centralei este de 2520 MW, fiind alimentată cu gaze naturale, păcură și cărbune. În noiembrie 2008, Inter RAO EĂS și Moldelectrica au semnat un acord pentru separarea unelor unități de putere ale sistemului IPS/UPS cu scopul de ale sincroniza cu cele ale Europei continentale din România, prin liniile de transport de 400 KV fiecare: Cuciurgan–Vulcănești și Vulcănești–Isaccea. Centrala asigură cca. 75% din necesarul de electricitate al Republicii Moldova. Ca urmare a semnării unui contract energetic între SA Energocom cu întreprinderea ucraineană DTEK Trading, Republica Moldova a renunțat temporar la serviciile centralei din regiunea transnistreană, în final compania rusească Inter RAO (proprietarul termocentralei) ramânând principalul furnizor de energie electrica al Republicii Moldova. Termocentrala produce energie electrică pe bază de gaze naturale, gaze importate din Rusia prin compania Modovagaz. Centrala Cuciurgan are o capacitate de generare ce acoperă nu doar volumul necesar pentru consumatorii din Republica Moldova, ci și pentru a exporta atât în Est, cât și în Vest. Vezi și CET-1 (Chișinău) CET-2 (Chișinău) CET-Nord (Bălți) Referințe