NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Stadionul Orăşenesc (Rybnica)

Stadionul Orăşenesc – stadion piłkarski w mieście Rybnica, w Mołdawii (Naddniestrzu). Swoje mecze rozgrywa na nim drużyna piłkarska Iscra-Stali Rybnica. Stadion może pomieścić 1 000 widzów. Linki zewnętrzne Gorodskoj Stadion, [w:] baza Soccerway (stadiony) [dostęp 2021-01-02] .
Stadionul Orășenesc (Rîbnița)

Stadionul Orășenesc (în rusă: Городской стадион, Gorodskoi stadion) este un stadion multifuncțional din Rîbnița, Republica Moldova. Stadionul are o capacitate de aproximativ 4.500 de locuri pe scaune și este folosit în mare parte pentru meciuri de fotbal. Aceasta a fost arena domestică a clubului Iskra-Stali Rîbnița și a găzduit meciuri din Divizia Națională și Cupa Moldovei timp de mai multe sezoane consecutive, până la retragerea clubului din campionat. Referințe
Estadio Dinamo (Chisináu)

El Estadio Dinamo ​ (en rumano: Stadionul Dinamo) es un estadio de usos múltiples en la localidad de Chisináu, la capital del país de Europa del Este de Moldavia. Actualmente se utiliza sobre todo para los partidos de fútbol y es el estadio usado habitualmente por el club conocido como Politehnica Chisinau FC . El estadio tiene capacidad para 2.888 personas. Véase también Estadio Instalación deportiva Fútbol Referencias
Stadion Dinamo w Kiszyniowie

Stadion Dinamo (rum. Stadionul Dinamo) – wielofunkcyjny obiekt sportowy w stolicy Mołdawii, Kiszyniowie. Obiekt wybudowano w 1944 roku w centrum Kiszyniowa, na miejscu dawnego Niemieckiego Rynku (Piețe Nemțești). Jego właścicielem jest powołany w tym samym roku policyjny Centralny Klub Sportowy Dinamo. Stadion, który w 2008 roku przeszedł renowację, oprócz boiska piłkarskiego mieści bieżnię oraz pozostałe wyposażenie lekkoatletyczne. Pojemność stadionu to 2692 miejsca, z których wszystkie są siedzące. Większość z nich zlokalizowana jest na otwartej trybunie głównej, zaś pozostałe w kilku rzędach po drugiej stronie boiska. Loża VIP mieści 10 osób o takim statusie. Stadion Dinamo jest tradycyjnie domowym obiektem dla nowo powstałych klubów, które nie mają jeszcze swojego boiska. Jednym z takich zespołów była Academia Kiszyniów (obecnie grającą na nowym stadionie), czy rozwiązany już klub Beșiktaș Kiszyniów. Na stadionie Dinamo grała także Dacia (po wyburzeniu jej stadionu), a obecnym gospodarzem obiektu jest Politehnica. Oprócz zespołów piłkarskich, obiekt wykorzystywany jest przez reprezentację Mołdawii w rugby. Przypisy
Динамо (стадион, Кишинёв)

Стадион «Динамо» (рум. Stadionul Dinamo) — многоцелевой стадион в Кишинёве, Республика Молдова. История Стадион «Динамо» стал первым послевоенным спортивным объектом, который был построен в освобождённом от фашистских войск Кишинёве. Стадион был открыт в 1945 году на месте бывшей Немецкой площади города. Неоднократно подвергался реконструкции (в 1953, 1969, 1981 и 2008 годах). Площадь стадиона составляет 2.54 гектара. Изначально трибуны вмещали 3000 зрителей (в настоящее время вмещают 2692 человека). В 1980-е годы на стадионе имелись: 6 беговых дорожек. 2 сектора для прыжков и метаний. 3 волейбольные площадки. Гандбольная площадка. Баскетбольная площадка. Зал для бокса. Легкоатлетический манеж (60 метров, 5 беговых дорожек). На стадионе проводились учебно-тренировочные занятия по общефизической подготовке спортсменов, тренировки по лёгкой атлетике, занятия по стрельбе из лука, спортсмены тренировались также в таких видах спорта, как бокс, гандбол, волейбол и других. На стадионе проходили Чемпионат СССР по стрельбе из лука, чемпионат по комплексу ГТО на призы газеты «Комсомольская правда», встречи команд, участвующих в Чемпионате СССР среди дублёров команд Высшей лиги, матчи по футболу республиканского и городского значения. Современное состояние Качество газона стадиона «Динамо» демонстрирует тот факт, что в 2009 году, после матча команд «Шериф» и «Академия» тренеры обеих команд выступили с резкой критикой травяного покрытия, при этом тренер «Шерифа» заявил, что по ходу игры из-за качества поля его команда могла лишиться из-за травм 7 или 8 игроков. В настоящее время на стадионе проводит свои матчи кишинёвская команда «Академия». Примечания Ссылки Сайт ФК «Академия» (Кишинёв)
Динамо (стадіон, Кишинів)

Стадіон «Динамо» — багатоцільовий стадіон у Кишиневі, Республіка Молдова. Історія Стадіон «Динамо» став першим післявоєнним спортивним об'єктом, збудованим у звільненому Кишиневі. Стадіон відкрито 1945 року на місці колишньої Німецької площі міста. Неодноразово реконструйований (1953, 1969, 1981 і 2008 роках). Площа стадіону складає 2,54 га. Спочатку трибуни вміщали 3000 глядачів (нині вміщують 2692 особи). У 1980-ті роки на стадіоні були: 6 бігових доріжок. 2 сектори для стрибків та метань. 3 волейбольні майданчики. Гандбольний майданчик. Баскетбольний майданчик. Зала для боксу. Легкоатлетичний манеж (60 метрів, 5 бігових доріжок). На стадіоні проводилися навчально-тренувальні заняття із загальнофізичної підготовки спортсменів, тренування з легкої атлетики, заняття зі стрільби з лука, спортсмени тренувалися також у таких видах спорту, як бокс, гандбол, волейбол та інші. На стадіоні проходили Чемпіонат СРСР зі стрільби з лука, чемпіонат із комплексу ГПО на призи газети «Комсомольська правда», зустрічі команд, що беруть участь у Чемпіонаті СРСР серед дублерів команд Вищої ліги, матчі з футболу республіканського та міського значення. Сучасний стан Якість газону стадіону «Динамо» демонструє той факт, що 2009 року, після матчу команд «Шериф» та «Академія» тренери обох команд виступили з різкою критикою трав'яного покриття, при цьому тренер «Шерифа» заявив, що під час гри через якість поля його команда могла втратити через травми 7 або 8 гравців. Нині на стадіоні проводить свої матчі кишинівська команда «Академія». Примітки Посилання Сайт ФК «Академія» (Кишинів)
Кругле озеро (Одеська область)

Кругле озеро — озеро в Одеській області України, розташоване на півдні країни, за 400 км на південь від Києва. Кругле озеро розташоване на висоті 6 метрів над рівнем моря. Займає площу 0,40 квадратних кілометрів. Найвища точка має висоту 116 метрів і знаходиться за 5,7 км на південний захід від Круглого озера. Кругле озеро оточене змішаним лісом. Протяжність із півночі на південь — 1,2 км, зі сходу на захід — 0,8 км. Клімат Клімат континентальний. Середня температура 11 °C. Найспекотніший місяць — липень, температура 24 °C, найхолодніший — січень, температура -5°C. Середня кількість опадів становить 750 міліметрів на рік. Найвологіший місяць — січень, випадає 133 міліметри опадів, а найсухіший — березень, де випадає 30 міліметрів. Примітки
Sheriff (conglomérat)

Sheriff (en russe : Шериф) est un conglomérat basé dans la region séparatiste moldave de Transnistrie. Créé en 1993 par Viktor Gushan et Ilya Kazmaly, anciens membres des services secrets russes, Sheriff s'est développé pour noyauter presque toutes les formes d'entreprises privées rentables dans la région séparatiste, et s'est même impliqué de manière significative dans la politique et le sport, certains commentateurs affirmant que les loyalistes de l'entreprise occupent la plupart des principaux postes gouvernementaux sur le territoire. En 2015, il est allégué qu'environ un tiers du budget transnistrien a été versé à des entreprises appartenant à Sheriff. Filiales Sheriff possède une chaîne de stations-service, une chaîne de supermarchés, une chaîne de télévision, une maison d'édition, une entreprise de construction, un concessionnaire Mercedes-Benz, une agence de publicité, une fabrique de spiritueux, deux fabriques de pain et un réseau de téléphonie mobile. L'entreprise contrôle le seul opérateur télécoms de la Transnistrie, les stations-service, le BTP, le textile, les hôtels, les banques, une part importante de l'élevage et dispose du monopole sur les boissons alcoolisées et le tabac. Elle est largement exonérée de droits de douane. 20 % des habitants de la Transnistrie travaillent pour le groupe. Il est actionnaire majoritaire du FC Sheriff Tiraspol et le complexe sportif Sheriff. Le groupe exporte des produits textiles et sidérurgiques, ainsi que du caviar. Selon RISE Moldova, un média d'investigation, Sheriff représenterait un tiers du budget de la Transnistrie. Ingérence dans la politique transnistrienne et corruption En raison des politiques gouvernementales transnistriennes qui ont isolé la région du reste de la Moldavie, Sheriff détient un monopole dans plusieurs industries de la région séparatiste. Dans les premières années, cela a également conduit à la corruption entre le gouvernement d'Igor Smirnov et le conglomérat. L'entreprise soutiendrait la politique du gouvernement transnistrien et en retour, le service des douanes, qui était dirigé par le fils du président, Vladimir Smirnov, a accordé à Sheriff une réduction exceptionnelle des taxes et des droits d'importation et serait également un partenaire silencieux majeur parmi les dirigeants de l'entreprise. Certaines sources médiatiques ont également affirmé qu'Oleg Smirnov, un autre fils d'Igor Smirnov, faisait partie de la direction de la société Sheriff, bien que ces affirmations n'aient jamais été directement prouvées et après 2006, la direction de Sheriff s'est publiquement opposée à la politique de Smirnov. Sheriff a financé la campagne électorale de Vadim Krasnosselski, le président de la république autoproclamée. La presse russe a dévoilé que l'entreprise a payé sept millions de dollars d'impôts entre 2006 et 2011, alors que cette somme aurait normalement dû être proche d'un milliard de dollars. Identité visuelle Le logo de l'entreprise est une étoile à cinq branches de shérif américain. Références Portail des entreprises Portail de la Moldavie
Sheriff (companie)

„Sheriff” este principalul holding din așa-numita Republică Moldovenească Nistreană, format din companii private transnistrene. Fondată la începutul anilor 1990 de către Victor Gușan și Ilia Kazmalî, foști membri ai serviciilor speciale, compania a crescut puternic, incluzând aproape toate domeniile de afaceri private profitabile din această regiune, implicându-se, de asemenea, în mod semnificativ și în politica transnistreană. Sheriff deține un lanț de benzinării, un lanț de supermarket-uri, un canal de televiziune, o editură, o companie de construcții, o agenție de publicitate, o fabrică de băuturi spirtoase („KVINT”), două fabrici de pâine, o rețea de telefonie mobilă (Interdnestrcom), o echipă de fotbal (FC Sheriff Tiraspol) și stadionul omonim, de asemenea este dealer-ul oficial al Mercedes-Benz în reg. transnistreană. Istoria holdingului „Sheriff” a fost formată pe 24 iunie 1993, este cea mai mare companie din regiunea transnistreană a Republicii Moldova În 1996 a fost deschisă rețeaua de supermarke Sheriff. Pe 4 aprilie 1997 a fost înființat Clubul sportiv Sheriff. În august 1997 Compania „Sheriff” a început să dezvolte televiziunea multicanală prezentă pe întreg teritoriul transnistrean. Pe 21 aprilie 1998 a fost creat departamentul de construcție a companiei. În iunie 1998, a fost dată în exploatare prima benzinărie „Sheriff”. La începutul anului 1999 a fost creată Editura Delo (rus. Дело). În mai 1999 a fost deschis Autocentrul „Mercedes-Benz”. Pe 1 august 2000 a început construcția Complexului sportiv „Sheriff”. În iulie 2000 a fost dat în exploatare un depozit pentru produse petroliere. În februarie 2003, după privatizare și reconstrucție, a început activitatea bazei de petrol din Tiraspol. Pe 22 ianuarie 2004 a fost creată agenția de publicitate Excluziv(rus. Эксклюзив). Pe 23 mai 2005, Compania „Sheriff” a privatizat brutăria din Tiraspol. Pe 14 iulie 2006 a fost privatizată Fabrica producătoare de coniacuri, vinuri și vodcă KVINT din Tiraspol. Galerie Referințe
Sheriff (företag)

Sheriff (kyrilliska: Шериф: Sjerif) är det största företaget i Transnistrien, med säte i Tiraspol. Bolaget grundades i början av 1990-talet av Viktor Gusjan och Ilja Kasmaly. Sheriff har växt till att inkludera nästan alla former av affärsverksamhet i ett land som saknar internationellt erkännande, och har även blivit engagerat i transnistrisk politik och i fotboll. Företagets ägande Sheriff äger en kedja av bensinstationer, en livsmedelskedja, en TV-kanal, ett bokförlag, ett byggföretag, en Mercedes-Benz-anläggning, ett reklambolag, en destillationsanläggning, två brödindustrier, ett mobiltelefon-nätverk, fotbollsklubben FC Sheriff Tiraspol och dess nyligen byggda Sheriff Stadium. Enbart denna stadium beräknas ha kostat 200 miljoner dollar att uppföra. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia. Noter
Monestir de Ţipova

El monestir de Ţipova és un conjunt arquitectònic format per tres esglésies i habitacions auxiliars rupestres, situat a Ţipova, districte de Rezina, Moldàvia. Les esglésies que componen el conjunt són: l'església de la Santa Creu (segles xi i xii), l'església de Sant Nicolau (segle xiv) i l'església de l'Assumpció de Maria (segles XVI-XVIII). El conjunt té tres nivells que es comuniquen entre si amb túnels, galeries i escales. El conjunt monacal és en la riba dreta del riu Nistru, a pocs quilòmetres del poble de Ţipova, i a 40 quilòmetres de la capital, Chişinău. El conjunt està excavat a la roca de guix. La costa on es troba el conjunt té una alçada de 100 metres per damunt del nivell de l'aigua del riu. Prop del conjunt eclesiàstic hi ha els rius Nistru i Ţipova, que és un riu petit, però al seu pas per les roques forma cascades que poden arribar a tenir fins a 16 metres d'alçada. A prop del monestir es poden trobar les ruïnes d'una antiga ciutadella dàcia. Història Hom creu que la primera comunitat de monjos va viure en aquest lloc abans de la fundació de l'estat medieval de Moldàvia. Sembla que els primers habitatges es varen tallar a la roca de guix entre els segles x i xi. El lloc per construir el conjunt va ser escollit perquè és de difícil accés, i oferia protecció contra els invasors que en aquells temps creuaven la regió. En el període comunista, el conjunt es va tancar i poc després de la independència de Moldàvia es va obrir de nou pels monjos. El 2012, al monestir hi vivien 9 monjos. Galeria Enllaços externs «Manastirea rupestra Tipova» (en romanès). [Consulta: 29 desembre 2012]. http://www.moldova.org/page/manastirea-tipova-din-republica-moldova-971-rom.html Arxivat 2013-02-22 a Wayback Machine. http://www.crestinortodox.ro/carti-ortodoxe/ghidul-manastirilor-basarabia/manastirea-tipova-80403.html http://logos.md/harta/tipova.html
Monasterio de Ţipova

El monasterio Asunción de María de Ţipova (en rumano: Mânăstirea Adormirea Maicii Domnului din Ţipova) es un monasterio rupestre ubicado en el pueblo del mismo nombre, distrito de Rezina, Moldavia.​ Está situado en una costa empinada sobre el margen derecho del río Nistru, a unos 40 km de la capital, Chişinău. En el año 2012 vivían en él 9 monjes. Historia El monasterio fue construido en una zona de difícil accesibilidad para proteger a los monjes de posibles invasores. La comunidad de monjes vivió allí mucho tiempo antes de la fundación del estado de Moldavia; se estima que las primeras viviendas fueron excavadas entre los siglos X y XII. Es un conjunto arquitectónico complejo. Las habitaciones donde vivían los primeros monjes están situadas más al norte del actual conjunto, en un roquedal de muy difícil acceso. Luego los monjes se fueron mudando más al sur. Entre los años 1949 y 1994, el monasterio estuvo cerrado por el régimen comunista de la Unión Soviética. Poco tiempo después de la independencia de Moldavia, volvió a abrir sus puertas, acogiendo otra vez a monjes. Descripción El conjunto eclesiástico, cavado en tiza, tiene tres plantas, numerosas habitaciones —más de veinte, comunicadas mutuamente por escaleras, túneles y galerías— y tres iglesias: la de Santa Cruz (siglos XI y XII), la de San Nicolás (siglo XIV) y la de la Asunción de María (siglos XVI y XVII); esta última, la más grande, fue restaurada en 1756. Otros espacios, como el campanario, son más recientes (siglo XIX). Alrededores El conjunto arquitectónico de Ţipova está rodeado por las aguas de Nistru y del pequeño río de Ţipova, que a su paso por las rocas de tiza forma bellas cascadas que pueden llegar a medir más de 16 metros. En unas de las colinas se puede ver los restos de alguna antigua ciudad dacia. Enlaces externos Galería de imágenes del monasterio en CrestinOrtodox.ro Historia y más imágenes del monasterio en Logos Referencias
Monaster Țipova

Monaster Țipova – prawosławny męski klasztor w okolicy Țipovej, w jurysdykcji eparchii kiszyniowskiej Mołdawskiego Kościoła Prawosławnego. Historia Pierwszy monaster na tym miejscu powstał między X a XII wiekiem. W jego skład wchodzą wykute w skałach cele oraz cerkiew Krzyża Świętego. Podczas najazdów tatarskich w XIII w. klasztor prawdopodobnie służył miejscowej ludności jako miejsce schronienia. Następnie monaster został opuszczony. Mnisi powrócili na to miejsce w XIV w. Wtedy powstał drugi zespół cel i nowa cerkiew św. Mikołaja, również wykute w skałach wapiennych na prawym brzegu Dniestru. Według legendy właśnie na terenie monasteru odbył się trzeci ślub hospodara Stefana Wielkiego z Marią Voichițą. Między wiekiem XVI i XVIII w powstała natomiast cerkiew Zaśnięcia Matki Bożej. Remontem i ponowną organizacją wspólnoty zajął się mnich Bartłomiej, który tworzył w nieodległej Saharnej inny męski monaster. Od 1756 do 1776 Bartłomiej doprowadził do wyremontowania cel, odnowił młodszą z klasztornych cerkwi i zaczął ponownie odprawiać w niej nabożeństwa. W wieku XIX powstały natomiast budynki gospodarcze, dzwonnica i refektarz, w 1828 zbudowano cerkiew murowaną, która przejęła funkcje głównej świątyni tworzonego skitu. W 1842 klasztor został ponownie wyświęcony jako skit Zaśnięcia Matki Bożej, podlegający monasterowi Saharna, z tym jednak, że dawny ziemski majątek monasterski trafił do klasztoru Capriana. W 1912 kierujący skitem archimandryta Innocenty odremontował jego główną cerkiew. W 1919 skit otrzymał status monasteru. W 1898 wspólnotę monasterską tworzyło szesnastu mnichów, wszyscy byli pochodzenia rumuńskiego. Klasztor posiadał bibliotekę ze zbiorem ksiąg rumuńskich z XVII–XVIII w. W 1923 w klasztorze przebywało siedmiu mnichów, sześciu riasofornych posłuszników i ośmiu posłuszników. Monaster został zlikwidowany po włączeniu terytorium Mołdawii do ZSRR, w 1949. Wspólnota mnisza uległa rozproszeniu, w obiektach klasztornych powstał kołchoz, w cerkwi urządzono magazyn tytoniu. Część cel uległa zniszczeniu. W 1988 kompleks klasztorny został odnowiony i zamieniony w plenerowe muzeum. W 1994 Mołdawski Kościół Prawosławny odzyskał obiekt i restytuował wspólnotę. Z powodu niedostatecznych funduszy nadal nie ukończono restauracji najstarszych, skalnych części kompleksu. W monasterskiej cerkwi, wyremontowanej do 2000, znajduje się ikonostas i ikony z XVIII i XIX w. W końcu XX wieku w monasterze przebywało dziesięciu mnichów i posłuszników. Przypisy
Городищенский Успения Пресвятой Богородицы монастырь

Городищенский Успения Пресвятой Богородицы монастырь (Городищенский Успенский пещерный монастырь, Цыповский скальный монастырь, Монастырь Цыпово; рум. Mănăstirea Țipova) — мужской монастырь Кишинёвской епархии Русской православной церкви в селе Цыпово Резинского района Молдавии. История Первый монастырский комплекс с церковью Святого Креста был выдолблен в скале в XI—XII веках. В XIII веке он служил убежищем от татарских набегов. Второй комплекс с церковью Святого Николая создан в XIV веке. Самый большой комплекс с церковь Успения Пресвятой Богородицы был выдолблен в XVI—XVIII веках. В 1776 году обитель восстановлена монахом Варфоломеем из Сахарнянского монастыря. В 1828 году построен комплекс на холме. В 1842 году Городищенский монастырь приписан к Сахарнянскому монастырю, а его земли переданы Киприановскому монастырю. В 1912 году храм на холме восстановлен иеромонахом Иннокентием. В 1919 году под руководством архимандрита Софрония (Няги) монастырь вновь стал самостоятельным. В 1923 году в нём проживал 21 насельник: 3 иеромонаха, 1 иеродиакон, 3 монаха, 6 рясофоров и 8 послушников. Во время Второй мировой войны комплекс монастыря был частично разрушен в ходе боёв за Днестр. В 1949 году монастырь закрыт советскими властями: комплекс на холме был передан колхозу, в церкви открыли табачную лавку, пещеры подверглись разграблению, а братия перешла в другие монастыри. В 1975 году бывший монастырь взят под охрану государства. Возрождён в 1994 году под руководством иеромонаха Андрея. В 1995 году в монастыре было два насельника, в 1996 — три. В 1996 году иеромонах Андрей переведён на приход в Каменском районе и весной 1997 года его сменил иеромонах Анфим. В 1999 году настоятелем стал архимандрит Поликарп (Бырназ). В марте 2014 года он был освобождён от управления монастырём с формулировкой «за аморальное поведение». В апреле того же года настоятелем монастыря назначен архимандрит Иоанн (Мошнегуцу). 8 марта 2015 года он был поставлен во епископа Сорокского, викария Кишинёвской епархии. Новым настоятелем стал архимандрит Серафим (Размерица). Примечания
Городищенський Успіння Пресвятої Богородиці монастир

Городищенський Успіння Пресвятої Богородиці монастир (Городищенський Успенський печерний монастир, Ципівський скельний монастир, Монастир Ципове; молд./рум. Mănăstirea Țipova) — чоловічий монастир Кишинівської єпархії Російської православної церкви в селі Ципово Резінського району Молдови. Історія Перший монастирський комплекс із церквою Святого Хреста був видовбаний у скелі у XI–XII століттях. У XIII столітті він був притулком від татарських набігів. Другий комплекс із церквою Святого Миколая створений у XIV столітті. Найбільший комплекс з церквою Успіння Пресвятої Богородиці був видовбаний у XVI–XVIII століттях. У 1776 році обитель відновлена ченцем Варфоломієм із Сахарнянського монастиря. У 1828 році збудовано комплекс на пагорбі. У 1842 році Городищенський монастир приписаний до Сахарнянського монастиря, а його землі передані Кипріанівському монастирю. У 1912 році храм на пагорбі відновлено ієромонахом Інокентієм. У 1919 під керівництвом архімандрита Софронія (Няги) монастир знову став самостійним. У 1923 році в ньому проживав 21 насельник: 3 ієромонахи, 1 ієродиякон, 3 ченці, 6 рясофорів та 8 послушників. Під час Другої світової війни комплекс монастиря був частково зруйнований під час боїв за Дністер. У 1949 році монастир закритий радянською владою: комплекс на пагорбі було передано колгоспу, у церкві відкрили тютюнову лавку, печери зазнали пограбування, а братія перейшла до інших монастирів. У 1975 році колишній монастир взято під охорону держави. Відроджений у 1994 році під керівництвом ієромонаха Андрія. 1995 року в монастирі було два насельники, 1996 — три. У 1996 році ієромонах Андрій переведений на парафію в Кам'янському районі і навесні 1997 його змінив ієромонах Анфім. У 1999 настоятелем став архімандрит Полікарп (Бирназ). У березні 2014 року його було звільнено від управління монастирем із формулюванням «за аморальну поведінку». У квітні того ж року настоятелем монастиря призначено архімандрит Іоанн (Мошнегуцу). 8 березня 2015 року він був поставлений на єпископа Сороцького, вікарія Кишинівської єпархії. Новим настоятелем став архімандрит Серафим (Розміриця). Примітки