NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Stânca-Costeștidam

De Stânca-Costeștidam (Roemeens: Barajul Stânca-Costeşti) is een stuwdam en waterkrachtcentrale in de rivier de Proet en vormt een grensovergang tussen Moldavië en Roemenië. De dam is gelegen tussen Costeşti (Moldavië) en Stânca (Roemenië) en vormt een stuwmeer, het Lac Stanca-Costeşti. Van Roemeense zijde sluit de DN29E hier aan op de Moldavische R7. Geschiedenis Een algemene overeenkomst tussen Roemenië en de USSR over de bouw van de dam werd in 1972 gesloten. Tussen 1974 en 1978 vond de bouw plaats, de beide overheden waren verantwoordelijk voor het project. Het stuwmeer vormt een reservoir voor een waterkrachtcentrale. Het belangrijkste doel echter van het project was om de dorpen benedenstrooms van de dam te beschermen tegen de jaarlijkse overstromingen bij hoogwater. De overstromingen in 1970 in Roemenië waren de dodelijkste ramp in de moderne geschiedenis van het land. Op 5 november 1978 werd de waterkrachtcentrale officieel geopend. Roemenië was vertegenwoordigd door Ion Iliescu (secretaris van het Centraal Comité van de Communistische Partij), Trandafir Cocîrlă (toenmalig minister van Stroomvoorziening) en Florin Iorgulescu (voorzitter van de Nationale Raad voor Waterbeheer) terwijl de USSR werd vertegenwoordigd door Ivan Bodiul, Peter Stepanovich Neporozhny (minister van Stroomvoorziening en Elektrificatie) en Polat Zade (viceminister van Landaanwinning en Waterbeheer).
Barajul Stânca–Costești

Barajul Stânca–Costești a fost construit pe râul Prut, la hotarul României cu Republica Moldova, odată cu construcția centralei hidroelectrice omonime. Barajul formează lacul de acumulare cu același nume care are o suprafață de 59 km² (este cel mai mare lac de acumulare din România). Istoric La construcția barajului Stânca–Costești, partea română a fost nevoită să strămute șapte sate, iar RSS Moldovenească 11 sate. Barajul a fost dat în folosință pe 1 august 1978. Rolul rutier Înainte de Al Doilea Război Mondial, 27 de poduri au legat malurile Prutului între teritorile care astăzi aparțin Republicii Moldova și României. De asemenea, Stânca–Costești este un punct de trecere a frontierei între România și Republica Moldova. Note Vezi și Lacul Stânca–Costești (sit SPA) Relațiile dintre Republica Moldova și România Lista punctelor de trecere a frontierei din România Zona de Operații Est (România) Legături externe Serviciul Vamal al Republicii Moldova Serial „Podurile Prutului”: Costești–Botoșani Călătorie prin inima uriașului de beton - Barajul Stânca-Costești Arhivat în 29 iulie 2010, la Wayback Machine., 26 iulie 2010, Constantin Mazilu, Bună Ziua Iași
Candle of Gratitude

The Candle of Gratitude (Romanian: Lumânarea Recunoștinței), also called the Thanksgiving Candle, is a monument and chapel in Soroca, Moldova. Overview The monument was initiated by Ion Druță. The monument, which is some 29.5 metres (97 ft) tall, symbolizes a candle and is called "Lumânarea Recunoștinței" or "monumentul lui Badea Mior". It represents a tribute to the anonymous heroes who have preserved the culture, language and history of Moldova. The light of the candle can be seen at night from Otaci to the north and Camenca to the south. The monument was opened on March 27, 2004, 86 years after the 1918 union of Bessarabia with Romania. The ashes of Ion Druță were buried by the monument. References External links Lumânarea Recunoștinței Soroca. Luminarea recunostintei Monumentul "Luminarea Recunostintei" reprezinta un omagiu eroilor anonimi care au pastrat cultura, limba si istoria Moldovei
Vela de Acción de Gracias

La Vela de Acción de Gracias (en rumano: Lumânarea Recunoştinţei) es un monumento y una capilla en Soroca, Moldavia.​ El monumento fue iniciado por Ion Druta. Se trata de una estructura de unos 29,5 metros (97 pies) de altura, que simboliza una vela y que es llamada también "monumentul lui Badea Mior". Representa un homenaje a los héroes anónimos que han conservado la cultura, el idioma y la historia de Moldavia. La luz de la vela se puede ver en la noche de Otaci en el Norte y en el Sur de Camenca. Véase también Columna monumental Monumento nacional Monumento conmemorativo Referencias
Lumânarea Recunoștinței

Lumânarea Recunoștinței este un monument în Soroca, Republica Moldova. A fost inițiată de Ion Druță. Este amplasată pe un versant între fluviul Nistru și râpa lui Bechir. Din 2018, complexul este un monument de for public. Din 2004 până în 2018, era clasificat drept monument arhitectural și de artă de însemnătate națională în cadrul Registrului monumentelor ocrotite de stat din Republica Moldova. Galerie Note Legături externe Materiale media legate de Compoziția „Badea Mior – Lumânarea Recunoștinței” la Wikimedia Commons
Свеча Благодарения

Свеча Благодарения (рум. Lumânarea Recunoştinţei) — капелла и памятник, расположенный в молдавском городе Сороки. Находится в западной части города на высоком холме, откуда открывается вид на город, реку Днестр и соседнюю Украину. Идея создания памятника принадлежит молдавскому писателю Йону Друцэ, похороненному рядом с памятником. Памятник оформлен в виде свечи, которая представляет собой дань неизвестным героям, сохранившим культуру, язык и историю Молдовы. Памятник открыт 27 марта 2004 года. Его высота составляет 29,5 метра. Галерея . Ссылки Lumanarea Recunostintei
Свіча Подяки

Свіча Подяки (молд./рум. Lumânarea Recunoştinţei) — пам'ятник та каплиця у місті Сороки. Ідея належить створення належить молдовському письменнику Йону Друце. Пам'ятник розташований на горі у західній частині міста та оформлений у вигляді свічки. Вона являє собою данину невідомим героям, які зберегли культуру, мову й історію Молдови. Пам'ятник відкрито 27 березня 2004 року. Його висота становить 29,5 метрів. Галерея . Посилання Lumânarea Recunoştinţei (рум.)
Tiraspoltransgaz

Tiraspoltransgaz-Pridnestrovie (Russian: Тираспольтрансгаз – Приднестровье, also referred as Tiraspoltransgaz or Tiraspoltransgas) is the largest gas supplier in Transnistria, with headquarters in Tiraspol. It was established in 1993. The majority shares of Tiraspoltransgaz is probably controlled by Russia's Gazprom, although Gazprom has not confirmed the ownership officially. Tiraspoltransgaz handles an annual traffic of 23 to 24 billion cubic meters of Russian gas via Transnistria. This is sent to both the rest of Moldova and further west, to other countries in Europe. In addition, Transnistria itself consumes 1.2 to 1.3 billion cubic meters a year. External links Tiraspoltransgaz, official site
Monestir de Japca

El monestir de Japca (en romanès: Mănăstirea Japca) és un monestir al districte de Florești, República de Moldàvia. El monestir de Japca està situat a la vora del riu Dnièster a una distància de 10 quilòmetres de Camenca. És l'únic monestir de Bessaràbia que mai va ser tancat per les autoritats soviètiques. Referències Enllaços externs Mănăstirea Japca (Şabca) Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
Japca Monastery

The Japca Monastery (Romanian: Mănăstirea Japca) is a monastery in Florești District, Moldova. The Japca Monastery is situated on the shore of Nistru River at a distance of 10 kilometres (6.2 mi) from Camenca. It is the only monastery from Basarabia which was never closed by the Soviet authorities. The monastery has no electricity and services are conducted in old Church Slavonic. History The founding of the monastery is unclear. There is a legend that a monk named Ezekiel, from the Deleni monastery, built a church carved into the rock and a monastery here at the end of the 17th century, which he dedicated to the Exaltation of the Holy Cross. A second story is that a monk named Theodosius founded the monastery here after buildings on the site were destroyed by the Tartars and an earthquake. One of the Japca churches is a stone church built in 1825 by local landowner Constantin Andronovich Stati, and dedicated to the Ascension. In 1949 Mihai Lobov, from Chisinau, built another church dedicated to St. Archangel Michael. The main church has been rebuilt several times, and has three altars. It is the only monastery from Basarabia which was never closed by the Soviet authorities. The monastery has no electricity, the residents do not eat meat, and services are carried out in old Church Slavonic. There are springs at the site that are considered to have healing properties. An image of the monastery appeared on a 90b postage stamp issued by the Moldovan Post Office in 1996. References External links Mănăstirea Japca (Şabca) Archived 2016-03-03 at the Wayback Machine
Monasterio de Japca

El Monasterio de Japca​ (en rumano: Mănăstirea Japca) es un edificio religioso en el país europeo de Moldavia. El Monasterio de Japca está situado en la orilla del río Dniéster a una distancia de 10 km de Camenca. Es el único monasterio de Besarabia, que nunca fue cerrado por las autoridades de la extinta Unión Soviética. Referencias
Monastère de Japca

Le monastère de Japca (roumain : Mănăstirea Japca) est un monastère du district de Florești, en Moldavie. Le monastère de Japca est situé sur la rive de la rivière Nistru à une distance de 10 kilomètres (6 mi) de Camenca et à 137 kilomètres de Chișinău. C'est le seul monastère de Basarabie qui n'a jamais été fermé par les autorités soviétiques. Galerie Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Japca Monastery » (voir la liste des auteurs). Liens externes Mănăstirea Japca (Şabca) Portail de la Moldavie
Жабский монастырь

Жабский монастырь Святого Вознесения Господнего (рум. Mănăstirea Japca) — женский монастырь в селе Жапка Флорештского района Молдовы. Монастырь относится к Сорокской епархии Православной Церкви Молдовы. История Пещерный Жабский монастырь был основан в середине XVII века иеромонахом Иезекилем, который пришёл сюда из монастыря Делэни. Несколько лет обитель находилась в запустении из-за набегов татар. В 1770 году на оставленной скале поселился иеромонах Феодосий. Вскоре к нему стала стекаться братия, что спасалась от нашествия татар в горах, и скит стал тесен и неудобен для живших в нём. Иеромонах Феодосий, испросив у владельцев вотчины Жабки небольшой участок земли, расположенный ниже скита, по которому протекало два источника, построил там деревянную церковь. В 1813 году иеромонах Феодосий был возведен в сан игумена, а скит переименован в монастырь. В архиве монастыря сохранились копии документов XVII века на владение землёй, старинный синодик с именами благотворителей, а также несколько старинных на румынском языке с записями жабских монахов XVIII и XIX веков. С апреля 1916 года в обители поселились монахини-беженки из монастыря Лесна, вынужденные покинуть родную обитель при отступлении русской армии из Польши в ходе Первой мировой войны. Они были перевезены сюда архиепископом Кишиневско-Хотинским Анастасием. А те монахи, которые находились ранее в Жапках, были переведены в Гиржавский Вознесенский монастырь. Новая женская община начинает жить в обители под руководством игуменьи Екатерины, род которой восходил к брату императрицы Екатерины I. Расцвет монастыря настал при епископе Бельцком Виссарионе Пуе. Обитель получает 49 га земли, здесь строится электростанция и мельница. После передачи Бессарабии СССР в 1940 году община Жабского монастыря была выдворена за стены обители, а всё имущество конфисковано. Но в 1941 году монахини вернулись в монастырь, получив назад свои владения. Современность Сегодня Жабский монастырь насчитывает около 60 насельниц (монахинь и рясофорных). Богослужение в обители осуществляют два священнослужителя. Монастырь ежедневно открыт для посещения. Настоятельницы ... игумения Таисия (Стрэину)(1999 — 2011) игумения Арсения (Борденюк) (2011 — 2015) игумения Параскева (Гушан) (с 18 ноября 2015) Храмы монастыря Храм в честь Воздвижения Креста Господня; Храм в честь Вознесения Господня; Храм во имя Архистратига Михаила. Монастырь на монетах Национальный банк Молдовы 25 декабря 2000 года выпустил в обращение в качестве платёжного средства и в нумизматических целях серебряную памятную монету качества пруф из серии «Монастыри Молдовы» — Монастырь Жабка, номиналом 50 лей.. В центре — рельефное изображение монастыря с фрагментами пейзажа; в верхней части, по окружности монеты заглавными буквами выгравирована надпись «MĂNĂSTIREA JAPCA». Литература Православные русские обители: Полное иллюстрированное описание православных русских монастырей в Российской Империи и на Афоне... [1910]. (Репр. изд. СПб., 1994).. С.-Петербург. Сойкин П. П.. 1994. Примечания Ссылки Монастырь в честь Вознесения Господня Жабский (женский) Жабский женский монастырь
Жабський монастир

Жабський монастир на честь Вознесіння Господнього — жіночий монастир Кишинівської єпархії Правосла́вной це́ркви Молдо́ви в селі Жабка Флорештського району Молдови. Історія Печерний Жабський монастир засновано в середині XVII століття ієромонахом Іезекілем, який прийшли сюди з монастиря Делені. Кілька років знаходилося в запустінні через набігів татар. У 1770 році в залишеній скелі оселився ієромонах Феодосій. Незабаром до нього стала стікатися братія, що рятувалися від навали татар у горах, і скит став затісним і незручний для присутніх. Ієромонах Феодосій, випросивши у власників вотчини Жабки невелику частину землі, розташованої нижче скиту, за якою протікало два джерела, побудував там дерев'яну церкву. У 1813 році ієромонах Феодосій був возведений у сан ігумена, а скит перейменовано в монастир. В архіві монастиря зберігалися копії з документів XVII століття на володіння землею, старовинний синодик з іменами благодійників, а також кілька стародруків на румунській мові з записами Жабських ченців XVIII і XIX століть. З квітня 1916 року обитель населяють черниці, що втікали з Росії. Вони були перевезені сюди з монастиря Лесна архієпископом Кишинівської-Хотинським Анастасієм. А ті ченці, які перебували раніше в Жабці, були переведені в Хиржавський монастир. Громада починає жити в обителі під керівництвом ігумені Катерини, яка була родом з царської сім'ї Романових. Розквіту монастир набуває при єпископі Бєльцькому Віссаріоні Пую. Обитель одержує 49 га землі, тут будується електростанція, млин. У 1940 році, громада Жабського монастиря була видворена за стіни обителі, а все майно конфісковано. Але в 1941 році черниці повернулися до монастиря, отримавши назад свої володіння. Сучасність Сьогодні Жабський монастир знаходиться під керівництвом ігумені Таїсії (Стреіну) і нараховує близько 60 насельниць (черниць і рясофорних). Богослужіння в обителі здійснюють два священнослужителі. Монастир відкритий для щоденного відвідування. Храми монастиря Храм на честь Воздвиження Хреста Господнього; Храм на честь Вознесіння Господнього; Храм в ім'я Архістратига Михаїла. Монастир на монеті Національний банк Молдови 25 грудня 2000 року випустив в обіг як платіжний засіб та в нумізматичних цілях срібну пам'ятну монету якості пруф із серії «Монастирі Молдови» — Монастир Жабка, номіналом 50 лей. В центрі — рельєфне зображення монастиря з фрагментами пейзажу; У верхній частині, по колу монети — заголовними буквами викарбувано напис «MĂNĂSTIREA JAPCA». Джерела Примітки Література Православные русские обители: Полное иллюстрированное описание православных русских монастырей в Российской Империи и на Афоне… [1910]. (Репр. изд. СПб., 1994).. С.-Петербург. Сойкин П. П.. 1994.(рос.) Посилання Монастырь в честь Вознесения Господня Жабский (женский)(рос.) Жабський жіночий монастир [Архівовано 27 травня 2015 у Wayback Machine.](рос.)
Assumption of Our Lady Church, Căușeni

The Church of Assumption of Our Lady, Căuşeni (Romanian: Biserica "Adormirea Maicii Domnului" din Căuşeni) is a historical monument in Căuşeni, Moldova. The church was painted in 1763 by Radu and Voicu Stanciul. History The specific date of the construction of the church is not known but it is believed to have been originally constructed in the 15th century, where it is considered by historians as one of the best preserved examples of a medieval church in the southern Bessarabia region. A local legend asserts that the muslim Tatars, that had occupied Moldavia at the time, granted permission for the Orthodox Christians to build the church providing that it was not built taller than the height of a soldier on horseback carrying a spear. This was in order that it was not seen as a challenge to their mosques. In accordance with this request, the church was constructed sunken into the ground. In 1763, the interior of the church was decorated with detailed Christian frescos painted by Radu and Voicu Stanciul, according to an inscription in Greek within the church. In 1807, following the removal of the muslim administration, a tower with a cross on top was added to the church. During the Soviet Union's rule in the Moldavian Soviet Socialist Republic, the church was transformed into a warehouse and later a smoking and fruit drying industrial building, which had the consequence of damaging the frescos. In 1983, it was given the status of a monument and handed over by the Soviet authorities to the National Museum of Fine Arts. In the 2020s, the Church was restored following intervention from the Moldovan Ministry of Culture. The Embassy of the United States, Chişinău contributed $1 million towards the restoration with funding from the Ambassadors Fund for Cultural Preservation. The church was reopened in 2024. Gallery Bibliography Constantin Ciobanu – Biserica Adormirea Maicii Domnului din Căuşeni, Editura Ştiinţa, Chişinău, 1997; ISBN 9975-67-051-2 Pavel Balan, Icoana Sufletului Nostru, Ed. Hyperion, Chişinău, 1992. References External links Biserici din Moldova - Biserica "Adormirea Maicii Domnului" din Căuşeni Archived 2011-07-07 at the Wayback Machine - proiectul Moldova lui Ştefan
Cerkiew Zaśnięcia Matki Bożej w Căușeni

Cerkiew Zaśnięcia Matki Bożej (rum. Biserica Adormirea Maicii Domnului) – cerkiew w Căușeni. Jeden z najcenniejszych zabytków w granicach Republiki Mołdawii; w jej wnętrzu znajduje się najlepiej zachowany zespół malowideł ściennych w kraju. Wieś Căușeni znajduje się na północy historycznego Budziaku – terytorium Hospodarstwa Mołdawii, które przeszło w 1538 r. pod administrację Turcji Osmańskiej i zostało włączone do ejaletu Silistry. Cerkiew powstała prawdopodobnie pod koniec XVI lub na początku XVII stulecia, możliwe że w miejscu budowli XV-wiecznej. Posiada ona unikalną architekturę, będąc w połowie pod ziemią. Według legendy, muzułmańskie władze zezwoliły na budowę kościoła który nie będzie wyższy niż jeździec na koniu. Zaradni budowniczy postanowili więc umieścić część świątyni pod poziomem gruntu, przez co wnętrze jest większe niż na to wskazuje niepozorna konstrukcja na powierzchni. Współczesną formę i wystrój świątynia uzyskała w latach 1763–1767 po gruntownej przebudowie zainicjowanej przez hospodara Grzegorza Callimacha i metropolitę Braiły Daniła. Znane są również imiona malarzy: Radul, Stanciu i Voicu. Malowidła ścienne należą do ostatniego etapu rozwoju rodzimej sztuki mołdawskiej, choć stylistycznie są powiązane z wołoskim monasterem w Horezu. Przedstawieni zostali święci, w tym patron Mołdawii św. Jan Nowy, wywodzący się z Bizancjum motyw Deesis, rodzina Jezusa, a w przednawiu – podobnie jak w słynnych cerkwiach Bukowiny – malowidło fundacyjne. Cerkiew jest jedynym tego typu obiektem zachowanym na południu historycznej Besarabii i jednym z najlepiej zachowanych zabytków sprzed aneksji regionu przez Rosję w 1812 r., zaś dekoracja malarska jest najlepiej zachowaną przedstawicielką stylu mołdawskiego na terenie dzisiejszej Republiki Mołdawii. Zobacz też Klasztor Căpriana Monaster Rudi Sztuka bizantyńska Malowane cerkwie północnej Mołdawii Mołdawski styl architektoniczny Uwagi Przypisy
Biserica Adormirea Maicii Domnului din Căușeni

Biserica „Adormirea Maicii Domnului” din Căușeni este un monument arhitectural construit în secolele XVII - XVIII. Este ctitorit de către domnitorul Moldovei Grigore Callimachi și mitropolitul Daniil al Proilaviei. Pictura datează din anul 1763 și este opera zugravilor Stanciul Radu și Voicul. Este un monument unic în spațiul est-carpatic prin amplasarea sa sub nivelul solului (biserică semi-îngropată), datorată faptului că localitatea Căușeni făcea parte din raiaua Bugeacului, fiind așadar condusă după legea otomană care impunea ca bisericile să nu se ridice mai sus decât baza acoperișului geamiilor din același ținut și să nu depășească anumite dimensiuni. În octombrie 2016, a fost anunțat un proiect de restaurare a monumentului, finanțat de către Fondul Ambasadorilor SUA pentru Conservarea Culturală. Proiectul urmează să fie implementat de Centrul de Cercetări Arheologice al Republicii Moldova, fiind prevăzute consolidări ale zidurilor și a frescelor. Prima etapă a proiectului se va desfășura pe parcursul unui an. Note Biblografie Constantin Ciobanu - Biserica Adormirea Maicii Domnului din Căușeni, Editura Știința, Chișinău, 1997; ISBN 9975-67-051-2 Vezi și Căușeni Legături externe Materiale media legate de Biserica Adormirea Maicii Domnului din Căușeni la Wikimedia Commons Biserici din Moldova - Biserica "Adormirea Maicii Domnului" din Căușeni Arhivat în 7 iulie 2011, la Wayback Machine. - proiectul Moldova lui Ștefan Biserica Adormirea Maicii Domnului - Causeni, 22 august 2012, Teodor Danalache, CrestinOrtodox.ro
Церква Успіння Пресвятої Богородиці (Каушани)

Церква Успіння Пресвятої Богородиці — церква в місті Каушани, його архітектурна пам'ятка, одна з найдавніших і найцінніших художніх реліквій Молдови. Храм стоїть біля підніжжя пагорба. Він заглиблений у землю і його майже не видно за кам'яною огорожею, над якою виступає лише жолобчаста черепиця його низького даху та хрест на невеликому глухому барабані. Як і всяка шанована народом стародавність, храм цей овіяний легендами. Непримітну форму церкви звичайно пояснюють існуючими при кримсько-османському пануванні обмеженнями. За легендою, кримці погодилися на будівництво православної церкви за умови, що вона не буде вищою за солдата, який сидить на коні. Цікаві конструктивні особливості споруди: тут задіяні цікаві прийоми посилення сейсмостійкості за допомогою своєрідних амортизаторів — дерев'яних брусів, закладених трьома поясами в горизонтальні пази стін по всьому периметру будівлі. Все це — свідчення зрілої архітектурної та інженерної майстерності будівельників церкви. Найпримітнішим в інтер'єрі храму є розпис. Слідуючи візантійським традиціям, він суцільно покриває стіни і склепіння, ніші, колони, укоси амбразур. Незважаючи на непоправні втрати, живопис і сьогодні вражає свіжістю фарб. Він створює в інтер'єрі цього холодного напівпідвалу атмосферу урочистості, підкорює незвичайною декоративною гармонією. Останній раз церква була реконструйована в 1763—1767 роках і в такій формі вона збереглася до наших днів. Інтер'єр церкви багато прикрашений настінними фресками, виконаними в стилі, що відноситься до пізнього періоду Хурезької школи (Цара Роминяске). Серед суворо релігійних сцен тут зображені протегуючі церкві господарі — Микола і Костянтин Маврокордати, Григоре Олександру Гіке, Григоре Калімакі, Митрополит Проілавії Данило і інші. Церква на монеті 15 червня 2009 року Національний банк Молдови випустив пам'ятну монету із серії «650 років заснування Молдовської держави» номіналом 20 лей з зображенням Каушанської Успеської церкви. Монета виготовлена із срібла 925/1000 проби. Вага 8 грам, діаметр — 22 мм. Тираж — 1 000 екземплярів. На аверсі монети в центрі — герб Республіки Молдова; у верхній частині — цифра «2009»; в нижній частині — номінал монети; по колу — великими буквами викарбувано «REPUBLICA MOLDOVA». На реверсі в центрі — зображення церкви; напис «sec. XVII»; по колу монети — великими буквами викарбувано напис «BISERICA» ADORMIREA MAICII DOMNULUI «DIN CĂUŞENI». Примітки Посилання www.orizontul.md(рос.)