NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Università Tecnica della Moldavia

L'università tecnica della Moldavia (in lingua romena: Universitatea Tehnică a Moldovei) è il più alto istituto di istruzione tecnico situato a Chişinău, in Moldavia, ed è l'unico istituto del genere nel paese ad essere accreditato dallo stato. Storia L'università tecnica della Moldavia fu fondata nel 1964, sotto il nome di "Istituto politecnico di Chişinău", come centro per facoltà ingegneristiche ed economiche dall'università statale della Moldavia. Facoltà L'università offre corsi in circa 80 specialità e specializzazioni, tra le seguenti dieci facoltà: Catasto, geologia e costruzioni Computer, informatica e microelettronica Energetica Industria della luce Ingegneria economica e commercio Ingegneria e gestione in costruzione di macchine Ingegneria e gestione in elettronica e telecomunicazioni Ingegneria e gestione in meccanica Tecnologia e gestione nell'industria alimentare Urbanistica e architettura Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Università Tecnica della Moldavia Collegamenti esterni Sito ufficiale, su utm.md. (RO) Sito ufficiale, su utm.md.
Uniwersytet Techniczny Mołdawii

Uniwersytet Techniczny Mołdawii (rum. Universitatea Tehnică a Moldovei) – mołdawska publiczna szkoła wyższa, zlokalizowana w Kiszyniowie. Uczelnia została założona w 1964 roku jako Instytut Politechniczny. Jej kadrę naukowo-dydaktyczną stanowili specjaliści przeniesieni z Państwowego Uniwersytetu Mołdawskiego. W pierwszym roku działalności na pięciu wydziałach Instytutu (Elektrotechniki, Mechaniki, Technologii, Budownictwa i Ekonomii) studiowało 5140 studentów. W 1993 roku Instytut Politechniczny został przekształcony w Uniwersytet Techniczny Mołdawii. Struktura organizacyjna Wydział Energetyki i Elektrotechniki. Założony w 1963 roku jako Wydział Elektrotechniki na Państwowym Uniwersytecie Mołdawskim, w latach 1967-2014 funkcjonował jako Wydział Energetyki, a w 2014 roku zmienił nazwę na Wydział Energetyki i Elektrotechniki Wydział Inżynierii Mechanicznej i Transportu. Założony 30 kwietnia 1964 na Instytucie Politechnicznym, w 1993 roku podzielony na dwie niezależne jednostki, które w 2014 roku połączono pod obecną nazwą. Wydział Elektroniki i Telekomunikacji. 4 czerwca 1987 z Wydziału Elektrofizyki został wydzielony Wydział Radioelektroniki. W 2014 został on przemianowany na Wydział Inżynierii i Zarządzania w Elektronice i Telekomunikacji, a w 2017 w Wydział Elektroniki i Telekomunikacji. Wydział Komputerów, Informatyki i Mikroelektroniki. Prekursorem wydziału była specjalność Automatyka i Telemechanika, utworzona w 1959 roku na Państwowym Uniwersytecie Mołdawskim, a następnie przeniesiona do Instytutu Politechnicznego. W 1967 roku powstał Wydział Elektrofizyki, z którego w 1987 roku wydzielono Wydział Radioelektroniki. Pod obecną nazwą wydział funkcjonuje od 1994 roku Wydział Technologii Żywności. W 1959 na Wydziale Chemii Państwowego Uniwersytetu Mołdawskiego utworzono specjalizację chemii przemysłowej (obejmującą przemysł spożywczy). Na jej bazie powstał Wydział Technologii Instytutu Politechnicznego, który w 1996 przemianowano na Wydział Technologii i Zarządzania w Przemyśle Spożywczym, a w 2016 roku na Wydział Technologii Żywności. Wydział Włókiennictwa i Poligrafii. W 1989 roku na Wydziale Technologii rozpoczęto kształcenie inżynierów o specjalizacji technologia przemysłu lekkiego. Osobny wydział powstał 1 lutego 1995, początkowo pod nazwą Wydział Przemysłu Włókienniczego Wydział Architektury i Urbanistyki. Wydział założony w 1959 roku na Państwowym Uniwersytecie Mołdawskim. Po utworzeniu Instytutu Politechnicznego funkcjonował jako Wydział Inżynierii Lądowej. Wydział Budownictwa, Geodezji i Katastru. Utworzony w 1959 roku na Państwowym Uniwersytecie Mołdawskim jako Wydział Inżynieryjno-Techniczny, na Instytucie Politechnicznym początkowo funkcjonował jako Wydział Budownictwa. Wydział Inżynierii Ekonomicznej i Biznesu. Założony 2 grudnia 2003 jako Wydział Ekonomii i Biznesu, obecną nazwę przyjął rok później. Bibliografia Historia na stronie uczelni
Moldaviens tekniska universitet

Moldaviens tekniska universitet (rumänska: Universitatea Tehnică a Moldovei, UTM) är ett statligt tekniskt universitet i Chișinău i Moldavien. Universitetet grundades 1964 i dåvarande Moldaviska SSR och hette ursprungligen Chișinăus polytekniska institut. Fakulteter Fakulteten för energetik och elektroteknik Fakulteten för maskinteknik och transport Fakulteten för elektronik och telekommunikation Fakulteten för datorer, informatik och mikroelektronik Fakulteten för livsmedelsteknik Fakulteten för textil och polygrafi Fakulteten för arkitektur och stadsplanering Fakulteten för konstruktion, geodesi och kataster Ekonomiska fakulteten Källor
Технічний університет Молдови

Техні́чний університе́т Молдо́ви — вищий навчальний заклад у Кишиневі, єдиний технічний виш Молдови. Викладання проводять румунською та російською мовами. Практикують також викладання французькою, англійською чи німецькою мовою, зокрема у філіалах інформатики та харчових технологій всі предмети викладають лише французькою. Історія 1964 року було засновано Кишинівський політехнічний інститут, що спочатку складався із трьох факультетів (енергетичного, цивільного будівництва та харчових технологій), того ж року було достворено ще три: інженерно-механічний, економічний та інженерно-науковий. Згодом їх кількість продовжила зростати. 1993 року інститут було перейменовано на Технічний університет Молдови. Нині ТУМ об'єднує 10 факультетів, 13 коледжів. Університет дає можливість навчатись за 58 спеціальностями та 95 спеціалізаціями, курси організовано за семестрами; кількість студентів у групах 15-25 осіб, термін навчання 4 роки. Протягом перших двох років вивчають фундаментальні предмети, наступні 2 — спеціальні. Науковцями Технічного університету було розроблено «TUMnanoSAT» перший штучний супутник Молдови, побудований завдяки підтримці Агентства аерокосмічних досліджень Японії (JAXA) та Управління ООН з питань космічного простору (UNOOSA) програми KiboCUBE. Супутник 12 серпня 2022 року було успішно виведено з Міжнародної космічної станції (МКС) у відкритий космос. У цій місії Falcon 9 перевозив космічний корабель SpaceX Dragon 2, який містив стартову капсулу J-SSOD Японського агентства аерокосмічних досліджень (JAXA), всередині якої, у свою чергу, перебував TUMnanoSAT. Факультети Енергетичний факультет Факультет інженерії та менеджменту в машинобудуванні Факультет інженерії та менеджменту в механіці Факультет обчислювальної техніки, інформатики та мікроелектроніки Факультет радіоелектроніки та телекомунікації Факультет технології та менеджменту в харчовій промисловості Факультет легкої промисловості Факультет кадастру, геодезії та будівництва Факультет містобудування та архітектури Факультет економічної інженерії та бізнесу Ректори 1964–1973 роки — Радауцан Сергій Іванович; 1973–1988 роки — Антосяк Володимир Георгійович; Джерела Про університет(рос.) Примітки Посилання Офіційна сторінка(рум.)
Jüdischer Friedhof (Dubăsari)

Der Jüdische Friedhof Dubăsari liegt in Dubăsari, einer Stadt im Rajon Dubossary in der östlichen Mitte der Republik Moldau. Auf dem jüdischen Friedhof befinden sich viele gut erhaltene Grabsteine. Siehe auch Liste jüdischer Friedhöfe in der Republik Moldau Geschichte der Juden in Rumänien Weblinks The Jewish Cemetery of Dubăsari (Dubossary), Old Section (mit acht Fotos) The Jewish Cemetery of Dubăsari (Dubossary), New Section (mit sieben Fotos)
Криково

Криково (на молдовски: Cricova) е град в централната част на Молдова. Попада в състава на столична община – Кишинев. Според преброяването през 2014 г. населението му е 10 669 души. Население Население на града според преброяванията през годините: 7164 (1989) 9878 (2004) 10 669 (2014) Етнически състав Преброяване на населението през 2004 г. Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2004 г.: Преброяване на населението през 2014 г. Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2014 г.: Вижте също Списък на градовете в Молдова Източници Външни препратки В Общомедия има медийни файлове относно град Криково
Cricova

Cricova je moldavské město, které se nachází 15 km severně od hlavního města Kišiněva. Cricova je proslulá vinařstvím Cricova a svými vinnými sklepy, které z ní činí oblíbenou turistickou atrakci. Cricova leží v blízkosti řeky Ichel, která se vlévá do řeky Nistru, jež zásobuje Kišiněv vodou. Voda z Ichelu se v Cricově nepoužívá. V severní části řeky se nachází jezero (které je poblíž vchodu do cricovských vinných sklepů), které se zpravidla využívalo buď k rybolovu, nebo k zábavě. V blízkosti města se nachází několik dolů, které slouží k těžbě vápence, některé z nich jsou starší než 50 let. První písemná zmínka o městě Cricova pochází z 31. července 1431 a nese název "Vadul-Pietrei" ("Kamenný brod"). Později se v zeměpisném kalendáři Zamfira Arboreho objevuje název "Cricău", který se postupem času změnil na Cricova. Demografie Ve městě žilo k roku 2004 9 878 obyvatel. Partnerská města Noceto, Itálie Galerie Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Cricova na anglické Wikipedii a Cricova na rumunské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Cricova na Wikimedia Commons "Oficiální stránky" (rumunsky) Profil Cricovy na chisinau.md site (rumunsky) Popis sklepů s fotografiemi a interaktivní mapou (rumunsky)
Cricova

Cricova (kyrillisch Крикова, russisch Krikowo/Криково) ist eine Kleinstadt in der Republik Moldau etwa 15 km nördlich von Chișinău. Die Stadt hat eine Bevölkerung von 14.500 Einwohnern (Stand 1. Januar 2006) und gehört zum Munizip Chișinău. Weinsammlung Cricova Bekannt ist Cricova wegen seines unterirdischen Stollensystems mit einer der größten Weinsammlungen der Welt. Aufgrund seiner Ausdehnung und Bedeutung wird es auch oft als unterirdische Stadt bezeichnet und ist eine Touristenattraktion, vergleichbar den Champagnerkellereien der Champagne. Im unterirdischen Labyrinth mit 120 km langem Stollensystem werden lediglich die Hälfte der Stollen zur Weinlagerung genutzt. In einem Teil befinden sich Degustierräume. Die unterirdischen Straßen sind nach den Weinen benannt, die in ihnen gelagert werden: Cabernet Sauvignon, Merlot, Chardonnay. In früheren Jahren, an manchen Stellen sogar heute noch, wurde hier Kalkstein abgebaut. In einer Tiefe bis zu 100 m und einer Fläche von ca. 53 ha reifen heute ca. 1,25 Millionen Flaschen Wein. Die Kellerei Cricova beherbergt eine der umfangreichsten Weinsammlungen Moldaus. Hier wird seit dem Ende des Zweiten Weltkrieges unter anderem ein Teil von Herrmann Görings Weinkeller gelagert, der Rest befindet sich auf der Krim. Hier befindet sich das einzige noch erhaltene Exemplar von Mogit Davids Osterwein aus dem Jahr 1902. Die Lagerung von Flaschenweinen geht auf einen Beschluss der Kellereiverwaltung vom 18. August 1954 zurück. Im Jahre 1967 wurde die Sammlung der Kellerei Cricova zur offiziellen Sammlung der Republik ernannt. Sie umfasste damals 465 Sorten Weinbrand, Likörweine und Wein. Ausgewählte Cricova-Weine wurden 1958 nach Tschechien, Slowenien und Ungarn geliefert. Auf den Internationalen Weinmessen von Ljubljana und Budapest gewannen die Cricova-Jahrgangs- und Rebsortenweine Fetească Alba und Aligoté Silbermedaillen. Prägend für die Kellerei ist die Schaumweinherstellung, analog der Méthode champenoise. Cricova ist die einzige moldauische Kellerei und eine von vier Kellereien der Gemeinschaft unabhängiger Staaten die dieses Verfahren seit 1956 praktiziert. Weblinks Website
Cricova

Cricova (Romanian pronunciation: [ˈkrikova]) is a town in Chișinău municipality, Moldova, located 15 kilometres (9.3 mi) north of the capital. It is best known for its vast underground wine cellars, among the largest in the world, which have made Cricova one of Moldova’s leading tourist destinations. Overview The town of Cricova was first mentioned on July 31, 1431, under the name Vadul-Pietrei (“Stone Ford”). Later, the name Cricău appeared in Zamfir Arbore’s geographical calendar, eventually evolving into the modern name Cricova. Cricova lies near the Ichel River, a tributary of the Dniester that supplies water to Chișinău. The town itself does not draw water from the Ichel. A lake located near the river’s northern section, close to the entrance of the Cricova wine cellars, has traditionally been used for fishing and recreation. Near the town are several mines used for limestone extraction, some of which are more than 50 years old. Demographics According to the 2024 census, 9,536 inhabitants lived in Cricova, a decrease compared to the previous census in 2014, when 10,669 inhabitants were registered. The geographical indication Cricova for wine Cricova is famous for its underground labyrinths. The greatest part of Cricova’s wine production facilities is placed underground, at a depth of 60-80 meters, creating a huge underground wine city with avenues, streets and broadways. These labyrinths offer a unique, favorable microclimate that gives typicity to the wines. All year round, the naturally constant temperature there remains at +12° to +14°C, and the humidity at about 97 per cent to 98 per cent, the most propitious conditions for developing and aging fine wines. By adopting Law No. 322-XV of 18.07.2003 on the Declaration of the Complex “Combinatul de Vinuri “Cricova” S.A.,” an Object of the National-Cultural Heritage of the Republic of Moldova, the Parliament created a special regime for the use of the geographical indication Cricova for wine. Twin Towns Noceto, Italy Gallery References External links "Official Site" Cricova profile on chisinau.md site (in Romanian) Description of cellars with photos and an interactive map
Cricova

Cricova est une ville moldave, situé à 15 kilomètres au nord de Chișinău, la capitale du pays. Cricova est célèbre pour ses caves à vin, ce qui en fait une attraction populaire pour les touristes. Géographie Cricova se trouve près de la rivière Ichel, affluent du fleuve Nistre. L'eau de l'Ichel n'est pas utilisée à Cricova car elle est généralement réservée pour la pêche ou les loisirs (baignade, canotage). L'eau potable provient des nappes phréatiques. Près de la ville se trouvent des carrières utilisées pour l'extraction du calcaire sarmatien (certaines ont plus de 150 ans) et la cave coopérative homonyme. Histoire La ville de Cricova est citée pour la première fois le 31 juillet 1431, sous le nom de Vadul-Pietrei (« le gué de la pierre »). Plus tard, les noms Crăcău (« branchu ») puis Cricău apparaissent dans le calendrier géographique de Zamfir Arbore, devenant au fil du temps Cricova. Démographie En 2004, la population de la ville est de 9878 citoyens moldaves, dont 7651 sont Moldaves ethniques, 788 Ukrainiens, 1123 Russes, 82 Gagaouzes, 74 Bulgares, 6 Juifs, 2 Polonais, 29 Tsiganes, et 123 non déclarés. En 2014, la population a atteint 10.669 habitants. Voir aussi Articles connexes Viticulture en Moldavie Liens externes (ro) Site officiel Références Portail de la Moldavie
Cricova

Cricova è una città della Moldavia, appartenente al Municipio di Chișinău, di 8 700 abitanti nel 2015. La cittadina è nota per ospitare le Cantine di Stato della Repubblica moldava che si sviluppano in una serie di tunnel sotterranei profondi tra i 50 e i 100 metri sotto il livello del suolo. Cricova dista circa 11 km da Chișinău, la capitale della Moldavia. Durante il periodo sovietico a Cricova si trovava una miniera, dalla quale si estraeva calcare utilizzato, tra l'altro, per la costruzione di case ed edifici nella capitale. La miniera era costituita da un labirinto di gallerie lungo più di 120 km, del quale solo 60 km sono attualmente in uso. Amministrazione Gemellaggi Noceto, dal 2000 Cotnari Avangard Tîrgu Ocna Buşteni Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Cricova Collegamenti esterni (RO) Sito ufficiale, su primariacricova.md.
Cricova

Cricova – miasto w Mołdawii, położone 15 kilometrów na północ od Kiszyniowa, stolicy kraju. Cricova znana jest z winnych piwnic, które stały się atrakcją turystyczna tego małego miasteczka, liczącego obecnie 8,7 tysięcy mieszkańców (1 stycznia 2014). Przypisy Linki zewnętrzne "Official Site". cricova.biz. [zarchiwizowane z tego adresu (2011-12-03)].
Cricova

Cricova é uma cidade da Moldávia, localizada 15 quilômetros (9,3 milhas) ao norte de Chişinău, a capital do país. Cricova é famosa por suas adegas, que o tornam uma atração popular para turistas. A maior atração turística da Moldávia são, justamente, as minas de Cricova, cujo complexo subterrâneo de túneis alberga a maior adega do mundo, com mais de 120 km de armazéns de vinho. A população da cidade é 9,878 (em 2004), dos quais 7.651 são étnicos moldávios, 788 ucranianos, 1.123 russos, 82 Gagauzians, 74 búlgaros, 6 judeus, 2 poloneses 29 ciganos, e 123 outros / não-declarado. Cricova fica perto do rio Ichel, que vai para o rio Nistru, que fornece Chişinău com água. A água do Ichel não é usada em Cricova. Na parte norte do rio situa-se um lago, que era geralmente usado para a pesca ou entretenimento. Perto da cidade estão algumas minas, usadas para a extração do calcário, sendo que algumas delas tem mais de 50 anos. A cidade de Cricova foi registrada pela primeira vez em 31 julho de 1431, com o nome "Vadul-Pietrei" (montes "Stone"). Mais tarde o nome "Cricău" aparece no calendário geográfici Zamfir Arbore e, com o tempo, se transforma em Cricova. Ligações externas Cricova official site (em romeno)
Криково

Кри́ково (рум. Cricova) — город в Молдове в составе сектора Рышкановка муниципия Кишинёв. Город получил известность благодаря комбинату игристых и марочных вин «Крикова» — единственному в Молдове и одному из немногих на территории бывшего СССР предприятия, вырабатывающему игристые вина методом классической шампанизации. История Самое древнее упоминание села, под названиями Вадул Петрей и Вэдень, относится к 1431 году. С давних времён здесь добывают строительный камень — котелец. В образовавшихся штольнях расположились знаменитые Криковские подвалы, протянувшиеся на многие километры. Там хранятся более 100 коллекций вин из лучших сортов винограда, выращенного в центральной части Молдовы. Утверждается, что в криковских подвалах хранится вино из коллекции Германа Геринга, поступившее туда после окончания Великой Отечественной войны. Самый первый образец вина датируется 1902 годом, был произведён в Иерусалиме и называется Еврейским Пасхальным. Транспорт Город связан со столицей автобусным маршрутом № 2. Галерея Примечания Ссылки Официальный сайт комбината и подвалов «Крикова»
Крикова

Крикова је град у општини Кишињев, удаљен 15 km северно од Кишињева. Познат је по винским подрумима који представљају значајну туристичку атракцију. Назив Прво писано спомињање града је забележено 31. јула 1431. године под именом Вадул Пјетреј („Камени Прелаз”). Касније се у географском календару Замфира Арборе јавља назив Крикау, који је временом промењен у име Крикова. Положај Град се налази на 122 метара надморске висине, на обали реке Икел, која је притока Дњестра, и која снабдева Кишињев водом. Вода из Икела се не користи у Крикови. У северном делу реке (недалеко од улаза у винске подруме) се налази језеро које се углавном користи за риболов или разоноду. У близини града се налазе рудници из којих се узима кречњак, а неки од њих су старији више од 50 година. Становништво Према попису из 2004. године било је 9,878 становника укључујући 7,651 Молдаваца/Румуна, 1,123 Руса, 788 Украјинаца, 82 Гагауза, 74 Бугара, 29 Рома, 6 Јевреја, 2 Пољака и 123 других и неизјашњених. Референце
Cricova

Cricova (ryska: Криково) är en ort i Moldavien. Den ligger i distriktet Municipiul Chişinău, i den centrala delen av landet, vid floden Ichel. Cricova ligger 134 meter över havet och antalet invånare är 7 400. Terrängen runt Cricova är platt. Trakten runt Cricova består till största delen av jordbruksmark och andra samhällen. Källor
Криково

|магдебурзьке право=|розташування_розмір=|висота над рівнем моря=|мер=|день міста=|герб_підпис=|код міста=|місцева_назва=|країна=|поділ міста=|прапор_підпис=|код країни= Кри́ково (молд./рум. Cricova, Крикова) — місто в Молдові у складі муніципію Кишинів. Стародавнє згадування села, під назвами Вадул Петрей і Ведень, відноситься до 1431 року. З давніх часів тут добувають будівельний камінь — котелець. У штольнях, що утворилися, розташувалися знамениті Криковські підвали, що простягнулися на багато кілометрів. Там зберігаються понад 100 колекцій вин із найкращих сортів винограду, вирощеного в центральній частині Молдови. Місто одержало популярність завдяки комбінату ігристих і марочних вин «Крикова» — єдиному в Молдові й одному з деяких на території колишнього СРСР підприємства, що виробляє ігристі вина методом класичної шампанізації. Крім ігристих вин, підприємство випускає великі асортименти якісних ординарних і марочних виноградних вин, що визрівають у підвалах загальною довжиною 60 км. Колекція вин «Крикова» нараховує більше мільйона пляшок — не тільки молдавських, але й унікальних іспанських, італійських, французьких вин, а також зразки виноробства багатьох інших країн. Стверджується, що в криковських підвалах зберігається вино з колекції Германа Герінга, що надійшло сюди після закінчення німецько-радянської війни. Найперший зразок вина датується 1902 роком. Етнічний склад Етнічний склад міста згідно перепису населення з 2004: Примітки Посилання Офіційний сайт Криково [Архівовано 2 квітня 2012 у Wayback Machine.]
Косэуцкий монастырь

Косэуцкий монастырь (Монастырь Косэуць; рум. Mănăstirea Cosăuți) — монастырь Кишинёвской епархии Русской православной церкви в селе Косоуцы (Косэуць) Сорокского района Молдавии. История Обитель основана в 1729 году иеросхимонахами Павлом и Гавриилом как скит Каларашовского монастыря. В надписи на четвероевангелии, датированной февралём 1757 года, упоминается настоятель Михаил. В 1801—1806 годах настоятелем скита был иеромонах Виссарион, в 1806—1818 годах — иеромонах Онисифор. В 1812 году согласно указу митрополита Кишинёвского и Хотинского Гавриила Косэуцкий скит стал самостоятельным монастырём, а иеромонах Онисифор возведён в достоинство игумена. В 1816 году в обители было 12 насельников. В 1818 году игумен Онисифор назначен настоятелем Каларашовского монастыря. В 1820 году в монастыре была одна деревянная церковь в честь Рождества Пресвятой Богородицы. 14 апреля 1823 года настоятелем монастыря назначен игумен Никандр. В том же году о. Никандр подаёт письмо с жалобой архиепископу Димитрию о тяжёлом финансовом положении обители, которое возникло из-за того, что имущество Косэуцкого и Каларашовского монастырей не было разделено. В мае 1825 года игумена Никандра возвели в сан архимандрита. 22 декабря 1826 года архимандрит Никандр ходатайствовал перед архиепископом Димитрием о своем освобождении от должности настоятеля по причине крайней бедности монастыря. В марте 1827 года его просьба была удовлетворена, а новым настоятелем обители 28 апреля того же года назначен иеромонах Арсений из Рудьского монастыря. Последним настоятелем был игумен Лазарь, скончавшийся 10 марта 1833 года. 26 июня того же года монастырь упразднён из-за его нищеты и плохого состояния, а братия со всем имуществом переведена в Каларашовский монастырь. Старый монастырь разрушен землетрясениями и оползнями в начале XX века. Возрождение обители началось в 1990 году усилиями игумена (с 1993 года — архимандрита) Иеронима (Палия). В 1994—1999 годах по проекту, подаренному митрополитом Молдавским и Буковинским Даниилом, построена церковь Успения Пресвятой Богородицы. В 2000 году в монастыре проживало 11 насельников. Примечания
Косеуцький монастир

Косеуцький монастир (молд./рум. Mănăstirea Cosăuți) — монастир на півночі Молдови, розташований неподалік села Косеуць в Сороцькому районі. Був заснований в 1793 році як скит на садибу єпископства Хуш. Монастир адміністративно підпорядковувався монастирю Келеушеука. В 1812 році скит отримує статус монастиря, проте через 9 років існування був закритий. В 1994 році архімандрит Ієронім отримує нове місце для монастиря і через чотири роки було побудовано церкву з косеуцького каменя з храмом Покрови Пресвятої Богородиці. Галерея . Джерела Про монастир на сайті Informator.md [Архівовано 5 січня 2011 у Wayback Machine.](англ.) Посилання