Suhoj Su-7

Suhoj Su-7 (NATO oznaka: Fitter-A) je bil enomotorni reaktivni nadzvočni lovski bombnik, ki so ga zasnovali v Sovjetski zvezi v 1950ih. Sprva je bil zasnovan kot taktični nizkovišinski lovec za letalske dvoboje, vendar ni bil posebno uspešen. Kasneje se je uveljavil kot jurišnik in lovski bombnik. Su-7 je bil trdoživ in preprost, vendar je pa imel kratek doseg in majhen bojni tovor. Poganjal ga je reaktivni motor z dodatnim zgorevanjem Ljulka AL-7. Največja hitrost na višini je bila 2150 km/h. Na podlagi Su-7 so razvili bolj zmogljivega Suhoj Su-17. Različice Skupno je bilo izdelanih 1847 letal Su-7 (vključno z različicami). Su-7A Prva proizvodna različica. Edina proizvodna različica, ki je bila taktični lovec za premoč v zraku. Tovarniška oznaka S-2. Izdelan med letoma 1957 in 1960, izdelanih jih je bilo 132. V operativni uporabi je ostal do leta 1965. Su-7B Prva jurišna različica, tovarniška oznaka S-22. Izdelana med letoma 1960 in 1962, izdelanih 431 letal. Su-7BM Nadgrajen motor AL-7F-1, nadgrajen sistem za gorivo z zunanjimi cevmi na obeh straneh trupa, rezervoarji za gorivo, nameščeni v krilih, "mokre" podkrilne pritrdilne točke za nošenje zunanjih rezervoarjev za gorivo, možnost nošenja taktičnih jedrskih bomb. Izdelan med letoma 1963 in 1965, izdelanih 290 letal. Su-7BKL Različica za terensko uporabo z drsnimi nosilci, pritrjenimi na straneh glavnega podvozja, možnost namestitve dveh raket SPRD-110 JATO s potiskom 29,4 kN in dvojnih zavornih padal. Predstavljen leta 1965, tovarniška oznaka S-22KL. Izdelan med letoma 1965 in 1972, izdelanih 267 letal. Su-7BMK Poenostavljena izvozna različica Su-7BM. Izdelan med letoma 1967 in 1971, izdelanih 441 letal. Su-7U (NATO Moujik) Dvosedežna vadbena različica Su-7B z zmanjšano prostornino goriva. Prvi polet 25. oktobra 1965. Izdelovana med letoma 1966 in 1972 vzporedno z izvozno različico, označeno kot Su-7UMK . Su-7UM (NATO Moujik) Dvosedežna vadbena različica Su-7BM. Su-7UMK (NATO Moujik) Dvosedežna vadbena različica Su-7BMK. Izdelano je bilo 411 vadbenih letal Su-7. Su-7IG Eksperimentalno letalo s spremenljivo geometrijo kril, razvito v Suhoj Su-17. 100LDU krmiljeno konfigurirano vozilo Su-7U, modificiran s kanardi in sistemom za povečanje vzdolžne stabilnosti. Zasnovan je bil kot testni okvir za sistem fly-by-wire za Suhoj T-4. Kasneje je bil uporabljen v letih 1973–1974 med razvojem sistema fly-by-wire za Su-27. Oznake OKB-51 S-1 (Strelovidnoje [krylo] – strelasta krila) Oznaka OKB-51 za prvi prototip družine Su-7 / Su-9. S-2 Oznaka OKB-51 za prvo proizvodno različico Su-7. S-22 Oznaka OKB-51 za serijsko letalo Su-7B. S-22-2 Oznaka OKB-51 za prototip Su-7BM. S-22M Oznaka OKB-51 za serijsko letalo Su-7BM. S-22KL Oznaka OKB-51 za serijsko letalo Su-7BKL, ki vključuje opremo za kratek vzlet, preizkušeno na S-22-4. S-23 Kot predhodnik testov S-22-4 je bil S-23 testiran s čistim smučarskim podvozjem in smučmi samo na glavnih nogah. S-22-4 S-22, preizkušen s kolesnim/smučarskim podvozjem, zavornim padalom in ojačevalniki SPRD-110 JATO za operacije na grobem/neasfaltiranem terenu. S-25 To letalo je bilo uporabljeno za teste nadzora mejne plasti (BLC), pri čemer je bil zrak iz kompresorja vpihovan čez sprednje robove, da bi se skrajšala dolžina vzleta. S-25T Su-7, opremljen s sistemom za nadzor mejne plasti, posebej prilagojen za uporabo v polnem vetrovniku. S-26 Nadaljevanje testiranja S-22-4 s kolesno-smučarskim podvozjem, dvojnim zavornim padalom in ojačevalniki JATO (S-26 je ohranjen in je razstavljen v Muzeju ruskih letalskih sil v Moninu). S-22MK Poenostavljena izvozna različica Su-7BKL, označena kot Su-7BMK U-22 Zapoznela vadbena različica z dvema sedežema v tandemu v podaljšanem nosu, ki temelji na Su-7BM. U-22MK Oznaka OKB-51 za izvozno različico Su-7U, ki jo je sovjetsko vojno letalstvo označilo kot Su-7UMK S-3 Načrtovana prestrezna različica S-2 z radarjem "Izumrud" in avioniko v preoblikovanem nosnem delu. S-41 Oznaka OKB-51 za eksperimentalno različico S-1/S-2 s podaljšanim nosom in zadnjim delom trupa z ravninskimi linijami. T-1 Projekt taktičnega lovca z delta krilom, ki je temeljil na S-2, je bil odpovedan, prototip pa je bil skoraj dokončan. T-3 Prestreznik S-2 z delta krili, razvit vzporedno z S-3 in T-1. To je sčasoma privedlo do prototipa prestreznika Su-9 T-43. Specifikacije (Su-7BKL) Podatki iz Green,Splošne karakteristike Posadka: 1 Dolžina: 16,80 m (55 ft 1 in) Razpon kril: 9,31 m (30 ft 7 in) Višina: 4,99 m (16 ft 4 in) Površina kril: 34 m² (366 ft²) Teža praznega letala: 8937 kg (lb) Naložena teža: 13570 kg (29915) Maks. vzletna teža: 15210 kg (33530 lb) Pogon letala: 1 × Ljulka AL-7F-1 Turboreaktivni motor z dodatnim zgorevanjem Potisk motorjev (suh): 66,6 kN (14980 lbf) Potisk motorjev z dodatnim zgorevanjem: 94,1 kN (22150 lbf) *Kapaciteta goriva: 3220 kg (7100 lb) Zmogljivost Maks. hitrost: 1150 km/h (620 vozlov, 715 mph, Mach 0,94) na nivoju morja; 2150 km/h (1160 vozlov, 1335 mph) na višini Doseg: 1650 km (890 nmi, 1025 milj) Višina leta: 17600 m (57740 ft) Hitrost vzpenjanja: 160 m/s (31500 ft/min) Obremenitev kril: 434,8 kg/m² (89,05 lb/ft²) Razmerje potisk/teža: 0,71 Vzletna razdalja: 950 m (3120 ft) Pristajalna razdalja: 700 m (2300 ft)Oborožitev 2 × 30 mm Nudelman-Rihter NR-30 top, vsak z 80 naboji Do 2000 kg (4410 lb) bomb ali rezervoarjev, možna tudi uporaba taktične jedrske bombe Sklici Glej tudi Su-17/Su-20/Su-22 Dassault Mirage IIIE HAL HF-24 Marut Hawker Hunter Nanchang Q-5 Republic F-105 Thunderchief} Bibliografija Nijboer, Donald; Patterson, Dan (2003). Cockpits of the Cold War. Eden Prairie, Ontario: The Boston Mills Press. ISBN 9781550464054. Wheeler, Barry C. (1992). The Hamlyn Guide to Military Aircraft Markings. London: Chancellor Press. ISBN 1-85152-582-3.: Vzdrževanje CS1: lokacija založnika (povezava) Zunanje povezave Su-7 from Global Security Su-7 from Global Aircraft Su-7 from Military Factory Su-7 BKL walkaround