NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Памятник русской славы

Памятник «Русской славы» — памятник 55-му пехотному Подольскому полку. Был установлен в 1912 году в приднестровском городе Бендеры ко дню столетия победы в Отечественной войне 1812 года и присоединения Бессарабии к России в честь воинов 55-го Подольского полка. История Сооружён на средства солдат и офицеров 55-го пехотного Подольского полка. Обелиск стоит на небольшом холме. Ведущая к нему лестница сужается к верху и как бы продолжается далее в цокольных ступенях, которые переходят в усечённую пирамиду из серого лабрадорита, завершаемую бронзовым орлом с распластанными крыльями. На постаменте памятника, с лицевой стороны помещена надпись «Доблестным предкам — потомки», отражающая дань глубокого уважения солдатам и офицерам старшего поколения 55-го пехотного Подольского полка. На задней части постамента сделана надпись «Участіе Подольскаго полка въ бояхъ 1812 г. на рѣкѣ Ушачь 8 октября у деревни Чашники 19 окт. у деревень Станище, Храброй и Смолянцы 2 ноября». Первоначально монумент был установлен внутри крепости и только в 1967 году вынесен за её пределы и установлен для всеобщего обозрения напротив бывших каушанских ворот Бендерской крепости. Автор монумента неизвестен. В августе 2007 года в МВД Приднестровской Молдавской Республики вышла книга «55-й Подольский пехотный полк. История подвига служения Отечеству» автор Г. С. Вилков. Книгу можно скачать на сайте МВД в разделе «Публикации». Архивная копия от 24 марта 2022 на Wayback Machine Источники Худяков В. В. В цветущих акациях город… Бендеры: люди, события, факты. — Бендеры: Полиграфист, 1999. — С. 32—33. — ISBN 5-88568-090-6. Вилков Г. С. 55-й Подольский пехотный полк. История подвига служения Отечеству. Бендеры, 2007.
Петровка (Сынжерейский район)

Петровка (рум. Petrovca) — село в Сынжерейском районе Молдавии. Наряду с сёлами Копачены, Антоновка, Евгеньевка, Гавриловка и Владимировка входит в состав коммуны Копачены. География Село расположено на высоте 114 метров над уровнем моря. Население По данным переписи населения 2004 года, в селе Петровка проживает 364 человека (173 мужчины, 191 женщина). Этнический состав села: Примечания
Петровка (Молдова)

Петровка (молд./рум. Petrovca) — село у Синжерейському районі Молдови. Входить до складу комуни, адміністративним центром якої є село Копечень. Населення За даними перепису населення 2004 року у селі проживали 364 особи. Національний склад населення села: Примітки
Petrivka (Bolgrado)

Petrivka (en ucraniano: Петрівка) es un pueblo ucraniano perteneciente al óblast de Odesa. Situado en el suroeste del país, es parte del raión de Bolgrado y del municipio (hromada) de Borodinó.​ Toponimia El nombre del asentamiento en otros idiomas de importancia en el asentamiento es Petrovka (en ruso: Петровка) o Ceaga (en rumano: Ceaga/Sărăţica). Historia El pueblo fue fundado en la década de 1830 por colonos de los uyezd de Jotín y Bender, llamándose Chaga (en ucraniano: Чага) hasta 1860. Desde 1969 está en funcionamiento la granja colectiva "Ucrania", que cultiva 5.693 hectáreas de tierras agrícolas.​ Demografía La evolución de la población de Petrivka entre 1989 y 2001 fue la siguiente:Según el censo de 2001, la lengua materna de la mayoría de los habitantes, el 88,11%, es el ucraniano; del 6%, el rumano; del 3,56% es el ruso; y del búlgaro, 1,93%.​ Economía La actividad principal es la cría de ganado y el cultivo de cereales. Referencias
Petrivka (Distretto di Bolhrad)

Petrivka (in ucraino Петрівка?; in russo Петровка?, Petrovka; in romeno Ceaga) è un villaggio dell’Ucraina situato nel distretto di Bolhrad, a sua volta nell’oblast' di Odessa. Contava 1 436 abitanti al censimento del 2001. Note
Ceaga, Bolgrad

Ceaga (în ucraineană Петрівка, transliterat: Petrivka) este un sat în comuna Borodino din raionul Bolgrad, regiunea Odesa, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Ceaga era vorbitoare de ucraineană(88,11%), existând în minoritate și vorbitori de română (6%), rusă (3,56%), și bulgară (1,93%). Note
Петровка (Болградский район)

Петровка (укр. Петрівка, рум. Sărăţica) — село в Буджакской поселковой общине Болградского района Одесской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 984 человека, в том числе жителей, чей родной язык: украинский 88,11 %, молдавский 6 %, русский 3,56 %, болгарский 1,93 %. Почтовый индекс — 68510. Телефонный код — 4847. Занимает площадь 1,16 км². Код КОАТУУ — 5124786901. История Село основано в 1830-х годах переселенцами с Хотинского и Бендерского уездов. До 1860 года носило название Чага. На 1969 год работает колхоз «Украина», который обрабатывает 5693га сельскохозяйственных угодий. Основной вид деятельности — животноводство и выращивание зерновых культур. Есть мельница, слесарная и ремонтная мастерские. Встречается упоминание в 1831 году о ходатайстве жителя села Сарацыка Бендерского уезда Степана Маркоса об «освобождении от платежа податей и отбывании всяких денежных и личных повинностей до совершеннолетия одного из сыновей его, потому уважению, что он пострадал от нечаянного выстрела унтер офицера и не способен обрабатывать свои хозяйствования». Согласно переписи 1897 года в Петровке (Игупецъ, Чага, Видиштей), местечке Бендерского уезда, проживает 842 православных и 611 иудеев. До 2020 года входило в Тарутинский район. Примечания Ссылки Петровка на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Петрівка (Болградський район)

Петрі́вка — село в Україні, у Буджацькій селищній громаді, Болградського району Одеської області. Населення становить 984 осіб. Географія У селі балка Вале Ботей впадає у річку Чагу. Історія Петрівка була заснована приблизно у 1830-х роках переселенцями з Хотинського та Бендерського повітів. Перша згадка датується 1831 роком. До 1860 року село мало назву Чага. У часи Радянського Союзу в Петрівці було створено колгосп «Україна», основним видом діяльності якого було тваринництво та вирощування зернових культур, працював млин, слюсарня та ремонтна майстерня. Станом на 1969 рік, колгосп оброблював 5963 гектарів сільськогосподарських угідь. 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Одеської області», увійшло до складу Бородінської селищної територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи і ліквідації Тарутинського району, село увійшло до складу новоутвореного Болградського району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 1016 осіб, з яких 470 чоловіків та 546 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкала 981 особа. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Відомі люди Народилися Цинклер Володимир Борисович — радянський молдавський футболіст і тренер. Заслужений тренер Молдавської РСР. Примітки
Transfiguration Cathedral, Bender

The Transfiguration Cathedral (Romanian: Catedrala Schimbarea la Față din Tighina, Moldovan Cyrillic: Катедрала Схимбаря ла Фацэ дин Бендер; Russian: Преображенский кафедральный собор) is a Russian Orthodox church in the Diocese of Tiraspol and Dubăsari, Bender, a town controlled by Transnistria, de facto independent territory of Moldova. Construction of the cathedral was started in 1814. History The history of the cathedral dates back to 1814, when the city of was reconstructed close to on Bender Fortress. The cathedral was founded by Dimitrios, Archbishop of Chișinău, with the first stone being laid on 22 August 1815. It was built between 1815 and 1832 to constitute a symbol of liberation from Ottoman Turkish rule place. It was consecrated by Dimitrios in 1827, however the construction was delayed and the bell tower was completed in 1832, with the rest of the building completed in 1940. The church was not painted until the 20th century. The interior was painted from 1934 onwards by Moldovan artist Alexandru Plămădeală, along with 4 apprentices. A 3 tonne bell was added in 1911. In 1948 the cathedral was placed under state protection as a monument of architecture of the early nineteenth century. Celebrations were held in September 2015 for the cathedral's 200th anniversary. Since 2010, Archpriest John Kalmyk has been the rector of the cathedral. See also Church of the Nativity, Tiraspol Transfiguration Cathedral (disambiguation) References
Catedral de la Transfiguración (Bender)

La Catedral de la Transfiguración​ (en rumano: Catedrala Schimbarea la Față din Tighina; en ruso: Преображенский кафедральный собор) es el nombre que recibe un templo ortodoxo ruso en la diócesis de Tiráspol y Dubossary, en Bender una localidad controlada por Transnistria, independiente de facto de Moldavia. Su historia data de 1814 cuando se trabaja en la expansión de la fortaleza local. Fue construida entre 1815 y 1820 para constituir un símbolo de la liberación del lugar del dominio turco otomano. Fue consagrada el 5 de diciembre de 1819. Desde 1918 hasta 1944 (a excepción del periodo soviético, 1940 - 1941 ) la iglesia parroquial pertenecía a la Iglesia ortodoxa rumana . Desde 1948 la catedral fue puesta bajo la protección del Estado como un monumento de la arquitectura de principios del siglo XIX. Véase también Iglesia Ortodoxa Rusa Catedral de la Natividad (Tiráspol) Referencias
Sobór Przemienienia Pańskiego w Benderach

Sobór Przemienienia Pańskiego – prawosławny sobór w Benderach, w dekanacie benderskim eparchii tyraspolskiej i dubosarskiej Mołdawskiego Kościoła Prawosławnego. Historia Cerkiew została wzniesiona dla upamiętnienia zwycięstwa Rosjan nad Turkami i przyłączenia Besarabii do Rosji. W 1814 dowództwo wojsk inżynieryjnych stacjonujących w twierdzy w Benderach zdecydowało o urządzeniu esplanady oddzielającej twierdzę od miasta. Na terenie przyszłej esplanady znajdowały się cerkwie św. Mikołaja i Zaśnięcia Matki Bożej, które podczas przenoszenia na nowe miejsce uległy zniszczeniu, gdyż już wcześniej były w złym stanie technicznym. W związku z tym Rosjanie postanowili wznieść nową świątynię prawosławną na miejscu zrujnowanych koszar tureckich. Projekt soboru przygotował archimandryta Joannicjusz, członek dykasterii duchownej w Kiszyniowie. Zakładał on wzniesienie świątyni z trzema ołtarzami – głównym ku czci Przemienienia Pańskiego i dwoma bocznymi, których wezwania miały upamiętniać dwie zniszczone cerkwie Bender. Budowę obiektu sakralnego rozpoczęto w 1814. Jako pierwszy został oddany do użytku boczny ołtarz św. Mikołaja, po nim – Zaśnięcia Matki Bożej; oba ukończono w 1819. Rok później gotowy był również ołtarz główny Przemienienia Pańskiego. Poświęcenia całego soboru dokonał arcybiskup kiszyniowski i chocimski Dymitr dopiero w 1827, dwa lata po wstawieniu do obiektu zamówionego w Odessie ikonostasu. Z powodu problemów finansowych budowa dzwonnicy soborowej trwała do 1832, a prace dekoratorskie we wnętrzu budynku – do 1840. W latach 30. XX wieku w budynku wykonano nową dekorację malarską. Jej autorem był mołdawski malarz i rzeźbiarz Alexandru Plămădeală z uczniami. W czasie II wojny światowej świątynię poważnie uszkodził ostrzał artyleryjski, podczas którego zniszczeniu uległ ikonostas, ucierpiały również malowidła ścienne i spłonęło archiwum soborowej parafii. Freski Plămădeali zrekonstruowano po zakończeniu II wojny światowej. W miejsce zniszczonego ikonostasu do cerkwi w latach 60. XX wieku wstawiono analogiczną konstrukcję ze zniszczonej cerkwi wojskowej w Benderach. W okresie przynależności Bender do ZSRR sobór Przemienienia Pańskiego był nieprzerwanie czynny. Podczas bitwy o Bendery w czasie wojny o Naddniestrze 18–21 czerwca 1992 sobór został uszkodzony. W końcu dekady podczas źle przeprowadzonej restauracji zniszczono ocalałe freski Plămădeali. Sobór był najważniejszą cerkwią prawosławną w Naddniestrzu do otwarcia w 2000 soboru Narodzenia Pańskiego w Tyraspolu. Architektura Sobór został wzniesiony w stylu klasycystycznym z elementami nawiązującymi do tradycji mołdawskiej. Jest świątynią krzyżowo-kopułową. Kształt głównej kopuły świątyni nawiązuje do hełmu wojowników staroruskich. Przypisy
Catedrala Schimbarea la Față din Tighina

Catedrala „Schimbarea la Față” din Tighina este o catedrală ortodoxă și, totodată un monument de arhitectură din municipiul Tighina, Republica Moldova. Administrativ ține de Eparhia Tiraspolului și Dubăsariului, a Mitropoliei Chișinăului și a întregii Moldove. Istoric Secolul al XIX-lea Istoria catedralei începe pe la 1814, când șefii de inginerie a cetății Tighina încep lucrările de îndepărtare urbanistică a orașului de la zidurile cetății, cu 600 m spre sud pentru a crea astfel o esplanadă sub zidurile cetății. Aflate pe locul actualului lăcaș, bisericile de lemn „Sf. Nicolae” și „Adormirea Maicii Domnului”, din cauza stării precare, s-au dărâmat în timpul lucrărilor de strămutare. Astfel, ajungându-se la decizia cu privire la construirea pe locul fostelor cazarme turcești a unei noi biserici cu hramul „Transfigurării Domnului”. La 22 august 1815, în timpul unei parade militare, în prezența locuitorilor orașului, a avut loc punerea pietrei de temelie a catedralei. Proiectul lăcașului a fost pregătit de către un membru al dicasterului spiritual al Chișinăului, Arhimandritul Ioaniche. În 1820, lucrările de construcție au fost finalizate, iar în 1832 a fost finalizată construcția turnului clopotniței. Executată în cadrul clasicismului arhitectural rus cu elemente tradiționale populare Moldovei, catedrala se diferenția prin concizie, impunerea monumentalității, și a contrastului subliniat pe suprafața pereților și coloanelor ei; printre altele, cupola principală a catedralei a fost construită sub forma unei căști tipică războinicilor ruși din vechime, numiți și bogatîri. Secolul al XX-lea Între anii 1918–1944 (cu excepția perioadei sovietice în 1940–41) parohia catedralei a ținut de Mitropolia Basarabiei a Bisericii Române. Bibliografie Бендеры. Прошлое, настоящее, будущее / Автор-составитель А. Паламарь. — Тирасполь: Тритон, 1998. — 70 с. Гавриленко Н. Преображенский собор — ровесник града православного // Приднестровье. — 2004. — 25 августа. Парапир В. Возрождение храма [Духовные ценности] // Новое время. — 1999. — 19 сентября. Перстнев В. Он памятник себе воздвиг нерукотворный: [События и комментарии] // Новая газета. — 1998. — 30 октября Legături externe Materiale media legate de Catedrala Schimbarea la Față din Tighina la Wikimedia Commons
Привокзальная площадь (Тирасполь)

Привокзальная площадь — одна из четырёх центральных площадей города Тирасполя, географически (но не функционально) является его центром. На площади располагается здание Железнодорожного вокзала Тирасполя, рядом с которым расположен центральный автовокзал. С северной стороны площадь ограничена зданием железнодорожного вокзала. С юга — высотным зданием Торгово-промышленной палаты Приднестровья. С запада к площади примыкает улица Ленина. С восточной стороны площади находятся таможенный пункт «Тирасполь» и Железнодорожный переулок. Значительную часть площади занимают две троллейбусные остановки и стоянка автобусов, выполняющих междугородние и международные рейсы. История Привокзальная площадь — одна из старейших площадей города: её формирование относится к 1860-м годам — времени строительства железнодорожной ветки Тирасполь — Одесса. В 1867 году было открыто движение и построено здание железнодорожного вокзала. В начале XX века российский император Николай II во время визита в Тирасполь вместе с царевичем Алексеем принимал рапорты городских и уездных чиновников на Привокзальной площади, после чего поездом направился в Кишинев. В день столетия со дня визита Николая II, 13 июля 2013 года на Привокзальной площади состоялось театрализованная историческая реконструкция этого события. Во время Великой Отечественной войны Привокзальная площадь и здание вокзала сильно пострадали: при отступлении немецких войск в 1944 году здание вокзала было взорвано. В 50-е годы здание было отстроено вновь и вписано в пейзаж обновлённой площади. В сентябре 1991 года на Привокзальной площади зародилось женское забастовочное движение Приднестровья, о чём свидетельствует мемориальная табличка на здании вокзала: приднестровские женщины в течение месяца блокировали движение поездов через Тирасполь в знак протеста против ареста молдавскими властями тогдашнего президента Приднестровья И. Н. Смирнова. Транспорт Станция Тирасполь Приднестровской железной дороги. Центральный автовокзал Тирасполя. Троллейбусы №№ 1 и 3. Маршрутные такси №№ 1, 1а, 3. Достопримечательности На здании вокзала размещены две мемориальные доски: в память о первых коммунистических субботниках с текстом (на русском и молдавском языках): «Доска установлена в честь 60-летия первых коммунистических субботников рабочих города Тирасполя, состоявшихся 13 и 20 марта 1920 г.»; в честь приднестровских женщин с текстом: «Здесь с 1 сентября по 1 октября 1991 года приднестровские женщины осуществляли блокаду железной дороги, отстаивая независимость Приднестровской Молдавской Республики». Открыта 16 августа 2011 года к 20-летней годовщине создания Женского забастовочного комитета Приднестровской республики. Литература Очерки истории Тирасполя. — Кишинёв: Картя Молдовеняскэ, 1967. — 188 с. Примечания Ссылки
Liceul teoretic republican ucrainean din Tiraspol

Liceul teoretic republican ucrainean în municipuil Tiraspol, Republica Moldova. Era creat în anul 1992. Primul bal de absolvire a elevilor a avut loc în 1994. Educația are două destinații: tehnică și umanitară. Anul școlar constă din două semestre. La sfârșitul fiecărui semestru are loc sesiunea. Diferența de la alte instituții de educație medie constă în faptul că în locul lecțiilor au loc ore (pereche de lecții). Majoritatea absolvenților liceului își continuă studii în instituții de învățământ superior din Ucraina, Transnistria și Republica Moldova. Primul director al liceului - Iușin. Din 1996 postul directorului liceului ține L.Zelinskaea. Partea absolvenților liceului rămân în colectiv pedagogic și predau ore elevilor noi. Note Legături externe
Республиканский украинский теоретический лицей

Республика́нский украи́нский теорети́ческий лице́й — комплекс (РУТЛ-К) — украинский лицей города Тирасполь, который был образован в 1993 году. История Первый выпуск учеников состоялся в 1994 году. Преподавание в лицее ведётся на украинском языке, также обучение происходит по трём направлениям: физико-математическое, химико-биологическое и гуманитарное. Учебный год состоит из 2 семестров, в конце каждого сессия. В 2010 году в результате объединения Республиканского украинского теоретического лицея и тираспольской русско- украинской средней школы N1 был создан Республиканский украинский теоретический лицей-комплекс. В перспективе на базе лицея-комплекса планируются создание образовательно-культурного центра. На базе лицея работает школа искусств . В её структуру входит 3 отделения – художественное, музыкальное и хореографическое.. Выпускники лицея поступают в ВУЗы Украины, Приднестровья, России и Молдавии. Первый директор лицея — Юшин А. В., а с 1996 года на посту директора Зелинская Л. Е. Хронология названий 1993—2010: Республиканский украинский теоретический лицей 2010 — н.в.: Республиканский украинский теоретический лицей-комплекс Музей-театр Т.Г. Шевченко В январе 2014 года при лицее-комплексе был открыт музей-театр Т.Г. Шевченко, в котором находятся копии картин Тараса Шевченко, а скоро появятся книги, копии документов и рукописей Тараса Шевченко. На открытии музея–театра побывал посол Украины в Молдове Сергей Пирожков. Директора 1. Юшин Александр Владимирович — 1993—1996 годы. 2. Зелинская Людмила Евгеньевна — 1996—2010 годы. 3. Юшин Александр Владимирович — 2010—2013 годы. 4. Котовская Нина Ивановна — 2013—2016 годы. 5. Дубик Алла Александровна — 2016—2017 годы. 6. Гилаш Татьяна Андреевна — 2017 — н.в. Примечания Ссылки В Тирасполе открыт Республиканский украинский теоретический лицей-комплекс Республиканский украинский теоретический лицей открыт в Тирасполе Тернополь намерен помочь Тирасполю с литературой на украинском языке Сегодня годовщину со дня создания отмечает Республиканский украинский теоретический лицей-комплекс (недоступная ссылка)
Республіканський український теоретичний ліцей

Республіканський український теоретичний ліцей-комплекс «Джерела» (РУТЛ-К) — український ліцей міста Тирасполь, який був утворений 1993 року. Історія Перший випуск учнів відбувся 1994 року. Викладання в ліцеї ведеться українською мовою, також навчання відбувається за двома напрямками: технічний і гуманітарний. Навчальний рік складається з 2 семестрів, в кінці кожного сесія. На відміну від інших загальноосвітніх закладів замість уроків пари. Також відмінною рисою є наявність у навчальній програмі української мови, української літератури, історії України. У 2010 році в результаті об'єднання тираспольського українського ліцею та тирасполської загальноосвітньої школи № 1 було створено український теоретичний ліцей-комплекс. У перспективі на базі ліцею-комплексу плануються створення освітньо-культурного центру. На базі ліцею працює школа мистецтв з українською мовою навчання. В її структуру входить 4 відділення — художнє, музичне, хореографічне та театральне. Випускники ліцею вступають до вишів України, Придністров'я, Росії і Молдови. Перший директор ліцею — Юшин О. В., а з 1996 року на посаді директора Зелінська Л. Є. Хронологія назв 1993 — 2010: Республіканський український теоретичний ліцей 2010 — наш час: Республіканський український теоретичний ліцей-комплекс «Джерела» Музей-театр Т. Г. Шевченка У січні 2014 при ліцеї-комплексі був відкритий музей-театр Т. Г. Шевченка, в якому перебувають копії картин Тараса Шевченка, а скоро з'являться книги, копії документів та рукописів Тараса Шевченка. На відкритті музею-театру побував посол України в Молдові Сергій Пирожков. Примітки Джерела У Тирасполі відкрито Республіканський український теоретичний ліцей-комплекс Республіканський український теоретичний ліцей відкрито в Тирасполі Тернопіль має намір допомогти Тирасполю з літературою українською мовою Сьогодні річницю з дня створення відзначає Республіканський український теоретичний ліцей-комплекс[недоступне посилання з червня 2019]
Rozalivka, Rozdilna

Rozalivka (în ucraineană Розалівка) este un sat în comuna Stepanivka din raionul Rozdilna, regiunea Odesa, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Rozalivka era vorbitoare de ucraineană (89,92%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (7,05%) și română (2,77%). Note
FC Saxan

FC Saxan Gagauz Yeri (rusky Футбольный клуб Саксан) je moldavský fotbalový klub z města Ceadîr-Lunga v Gagauzsku založený roku 2010. Domácím hřištěm klubu je Stadionul Ceadîr-Lunga. V sezóně 2013/14 poprvé postoupil z moldavské druhé ligy Divizia A do nejvyšší Divizia Națională. V evropských pohárech debutoval v sezóně 2015/16, kdy nastoupil v prvním předkole Evropské ligy UEFA 2015/16 proti kyperskému klubu Apollon Limassol (byl vyřazen po dvou shodných porážkách 0:2). Do Evropské ligy se dostal jako tým z konečného pátého místa Divizia Națională 2014/15, neboť v tabulce čtvrtý tým FC Tiraspol (který měl původně postoupit do EL) mezitím zanikl. Výsledky v evropských pohárech Odkazy Reference Externí odkazy Oficiální website (rusky) Profil na Transfermarkt.com (anglicky) Profil Archivováno 4. 4. 2016 na Wayback Machine. na weltfussballarchiv.com (anglicky)