NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Narodowy Teatr im. Eugène’a Ionesco w Kiszyniowie

Narodowy Teatr im. Eugène’a Ionesco w Kiszyniowie (rum. Teatrul Național „Eugène Ionesco” din Chișinău) – mołdawski teatr dramatyczny, założony w 1991 roku, w Kiszyniowie. Od czerwca 2016 jest narodową instytucją kultury Republiki Mołdawii. Patronem teatru jest awangardowy francuski dramaturg pochodzenia rumuńskiego, współtwórca teatru absurdu, Eugène Ionesco. Przypisy
Liceul Teoretic „Mihai Eminescu” din Bălți

Liceul Teoretic „Mihai Eminescu” din Bălți și-a început activitatea în incinta Școlii românești de cîntăreți, care la 1 octombrie 1944 a devenit Școala moldovenească nr.1. Această instituție se afla pe strada Frunze, nr.2 (în prezent strada G. Coșbuc). În 1954 Școala moldovenească nr.1 se transferă în clădirea actuală, iar cea veche revine Facultății de Limbi străine a Institutului învățătoresc din Bălți. În 2013, liceul a fost decorat cu Ordinul de Onoare de către Președintele Republicii Moldova Nicolae Timofti. Note Materiale media legate de Liceul Teoretic „Mihai Eminescu” din Bălți la Wikimedia Commons Pagina oficială
Portul Tighina

Portul Tighina este amplasat în extremitatea estică a orașului Tighina (Republica Moldova), pe malul drept al Nistrului. Începând cu anul 1992, de facto orașul, respectiv portul, sunt controlate de către autoritățile separatiste din Stânga Nistrului. Întreprinderea are la balanță 11 nave de diferite tipuri, marea majoritate au un grad sporit de uzură. În perioada sovietică, Portul de la Tighina asigura transportarea mărfurilor din RSSM pe Nistru spre portul Odesa (azi în Ucraina). Activitatea acestuia a fost stopată după introducerea noului regim de tranzitare a graniței moldo-ucrainene. Referințe
Conacul Rosetti-Roznovanu de la Lipcani

Conacul Rosetti-Roznovanu de la Lipcani (uneori Rozovan) este un monument de arhitectură de importanță națională din orașul Lipcani, raionul Briceni (Republica Moldova). Edificiul datează cu anii 1820. Anterior a fost secție de chirurgie a spitalului din orașul Lipcani. Istorie Construcția edificiului a demarat la începutul secolului al XIX-lea, în timpul vieții contesei Ecaterina Rosetti-Roznovan (1785–1870). Alături a fost înălțată Biserica „Sf. Ecaterina”, care nu s-a mai păstrat însă până în zilele noastre. Conacul este unul dintre primele realizate în stilul arhitectural clasicist, apărute în Basarabia anilor 1830. În spațiul românesc, familia Rosetti era celebră pentru bogăția sa. Una din proprietățile familiei boierești, care datează din 1832, adăpostește actualul sediu al Primăriei din Iași. După moartea contesei Rosetti-Roznovan, conacul a fost deținut de nepoata sa, Ecaterina K. von Ditman (1845–1923), în timpul acesteia fiind ridicate o anexă cu două etaje și turnul de apă (1884). Conacul fost reconstruit în anul 1870 și la mijlocul anilor '50 ai secolului al XX-lea, ultima dată pentru a fi transformat în spital de către sovietici. Galerie de imagini Referințe Legături externe Poze cu orașul Lipcani, inclusiv conacul Arhivat în 19 februarie 2015, la Wayback Machine. (nature-photographing.com) Vezi și Conacul Rosetti-Solescu din Solești Conacul Rosetti-Tescanu din Tescani
Biserica Sfântul Ierarh Nicolae din Chișinău

Biserica Sfântul Ierarh Nicolae este un lăcaș de cult și monument de arhitectură de însemnătate națională, introdus în Registrul monumentelor de istorie și cultură din municipiul Chișinău. Este fostul paraclis al spitalului orășenesc, construit în 1901, arhitect V. Țîganco. Arhitectura este eclectică în baza arhitecturii ruse. A fost capela spitalului zemstvei, ctitor medicul Ivanov. A fost inclusă între clădirile spitalului care formau frontul perimetral construit al spitalului, orientat spre bulevardul Ștefan cel Mare și Sfânt. Intrarea de onoare are loc din partea străzii, o intrare secundară realizându-se din partea spitalului. Este o biserică cu o structură bazilicală, alcătuită din trei nave, despărțite între ele prin coloane din fontă. Urcarea la cafas și la cota deasupra colateralelor are loc din pronaosul îngust. Deschisă vederii este doar fațada principală, care prin plastica arhitecturală redă structura spațială a bisericii cu un rezalit central, mai înalt, corespunzător navei centrale. Fațada a fost împodobită cu detalii din arhitectura rusă, dintre care cel mai utilizat rămâne motivul kokoșnik-ului sau zakomara. Timpul edificării este pus în valoare prin crearea unui spațiu larg, folosirea unor construcții metalice și a ferestrelor ample, cu partea superioară în arc de cerc. Galerie de imagini Referințe Legături externe Registrul monumentelor de importanță națională și municipală. Chișinău. 1995 Centrul Istoric al Chișinăului. Monumentele de arhitectură
Cerkiew św. Haralampiusza w Kiszyniowie

Cerkiew św. Haralampiusza – prawosławna cerkiew w Kiszyniowie, w jurysdykcji eparchii kiszyniowskiej Mołdawskiego Kościoła Prawosławnego. Historia Cerkiew była budowana w latach 1812–1836 z prywatnej fundacji małżonków Haralambie i Marii; jej patronem został święty męczennik będący równocześnie patronem fundatora. Prawdopodobnie na jej miejscu wcześniej znajdowała się starsza, drewniana świątynia prawosławna. Świątynia była czynna do przyłączenia Kiszyniowa i całego regionu do Związku Radzieckiego. Wówczas, podobnie jak inne cerkwie w mieście, została zamknięta, a następnie zaadaptowana na teatr „Danco”. W 1993 została zwrócona Cerkwi prawosławnej, przystąpiono wówczas do jej remontu i ponownego urządzania wnętrza w zgodzie z wymogami prawosławnej liturgii. Architektura Cerkiew reprezentuje styl neoklasycystyczny i została wzniesiona według jednego ze standardowych projektów świątyń, w oparciu o które w XIX–XX w. w Imperium Rosyjskim budowano nowe prawosławne obiekty sakralne. Zbudowano ją na planie krzyża z kopułą na przecięciu nawy głównej i bocznej, posadowioną na obszernym bębnie. Dzwonnica cerkwi znajduje się nad przedsionkiem. Z zewnątrz elewacje budynku zdobione są pilastrami, nad bocznymi wejściami do cerkwi, przez nawę boczną, znajdują się trójkątne frontony. Przypisy
Biserica Sfântul Mucenic Haralambie din Chișinău

Biserica Sfântul Mucenic Haralambie este un lăcaș de cult și monument de arhitectură de însemnătate națională, introdus în Registrul monumentelor de istorie și cultură din municipiul Chișinău și în Registrul monumentelor Republicii Moldova ocrotite de stat. A fost construită în anul 1836. O inscripție lapidară din interiorul ei cu anul 1812 mărturisește o posibilă etapă mai veche din istoria bisericii. A fost cititoria negustorului Haralambie, numele căruia la purtat mult timp strada din fața bisericii. Arhitectura a fost soluționată în stil neoclasic, în conformitate cu „Ucazurile privitor la proiectarea bisericilor din piatră”. Are un plan cruciform, alcătuit din elementele rectangulare al planului, cu axa longitudinală alungită, partea centrală evidențiată printr-o cupolă ridicată pe un tambur larg, cu ferestre în arc. Pe brațul vestic, alungit prin intermediul unui spațiu specific arhitecturii ruse – trapeza – și lărgit ca și brațul estic prin încăperi laterale, au fost ridicate camera clopotelor – un foișor prismatic cu deschizături largi. Pereții laterali sunt decorați cu porticuri, încununate cu frontoane triunghiulare, sub care se află intrările laterale. Biserica este tencuită în exterior, pe fundalul pereților evidențiindu-se detaliile – pilaștrii, ancadramentele, brâele, chenarele, acoperite cu o nuanță mai deschisă decât restul clădirii. Referințe
Харлампиевская церковь (Кишинёв)

Харлампиевская церковь, или Церковь Святого Мученика Харлампия (рум. Biserica Sfîntul Mare Mucenic Haralambie) — храм Кишинёвской епархии Русской православной церкви в городе Кишинёве. История Церковь была построена купцом Харлампием в 1836 году и посвящена священномученику Харлампию. В храме находится табличка с надписью об окончании строительства в 1812 году, но она относится к предыдущему зданию церкви. До начала XIX века на этом месте находилось кладбище. В «Протоколах и журналах Бессарабской Ученой Архивной Комиссии» с 23 августа 1898 года по конец 1899 года сказано: Во времена советской власти в здании размещался театр «Данко». В 1993 году протоиерей Анатолий Пушкаш начал восстановление храма. 27 сентября 2001 года настоятелем Харлампиевской церкви был назначен протоиерей Михаил Гондю. Архитектура Церковь построена в неоклассическом стиле, по типичному для Российской империи проекту. В плане имеет крест. Купол храма расположен на широком круглом барабане с арочными окнами. Внешние стены украшены пилястрами и другими архитектурными элементами. Примечания
Харлампіївська церква (Кишинів)

Харлампіївська церква, або Церква Святого Мученика Харлампія (молд./рум. Biserica Sfântul Mucenic Haralambie) — храм Кишинівської єпархії Російської православної церкви в місті Кишинів. Історія Церква була побудована купцем Харлампієм у 1836 році і присвячена священномученикові Харлампію. У храмі є табличка з написом про закінчення будівництва у 1812 році, але вона відноситься до попередньої будівлі церкви. До початку XIX століття на цьому місці був цвинтар. У «Протоколах та журналах Бессарабської Вченої Архівної Комісії» з 23 серпня 1898 року до кінця 1899 року йдеться: За часів радянської влади у будівлі розміщувався театр «Данко». 1993 року протоієрей Анатолій Пушкаш розпочав відновлення храму. 27 вересня 2001 року настоятелем Харлампіївської церкви був призначений протоієрей Михайло Гондю. Архітектура Церква побудована у неокласичному стилі, за типовим для Російської імперії проектом. У плані має хрест. Купол храму розташований на широкому круглому барабані з арочними вікнами. Зовнішні стіни оздоблені пілястрами та іншими архітектурними елементами. Примітки
Cerkiew św. Pantelejmona w Kiszyniowie

Cerkiew św. Pantelejmona – prawosławna cerkiew parafialna w Kiszyniowie, w jurysdykcji eparchii kiszyniowskiej Mołdawskiego Kościoła Prawosławnego. Historia Cerkiew została wzniesiona w latach 1887–1891 według projektu Alexandru Bernardazziego na potrzeby greckiej społeczności Kiszyniowa. Fundatorami budynku byli bracia Iwan i Wiktor Sinadino oraz ich matka Alexandra Zotti, która podarowała grunt pod budowę obiektu sakralnego. Jako patrona cerkwi wybrano św. Pantelejmona – patrona ojca braci Sinadino. Konsekracja budynku miała miejsce 13 października 1891. Świątynię zbudowano w stylu nawiązującym do średniowiecznej architektury greckiej. W czasie, gdy powstała, była opisywana przez prasę jako jedna z najbardziej udanych artystycznie prawosławnych świątyń w Imperium Rosyjskim. W świątyni do 1940 służyli kapłani pochodzenia greckiego. Po włączeniu Kiszyniowa do Związku Radzieckiego cerkiew została zamknięta. Zniszczono położony w podziemiu grobowiec rodziny Sinadino. W obiekcie mieścił się kolejno magazyn materiałów budowlanych, magazyn taśm filmowych, następnie sala wystawowa i winiarnia. Dzięki staraniom ks. Valeriu Bazatina w 1992 cerkiew została zwrócona Mołdawskiemu Kościołowi Prawosławnemu. Pierwsze nabożeństwo odbyło się 8 listopada 1992. W latach 2000–2004 budynek odremontowano, wstawiono również nowy ikonostas. Parafia utrzymuje szczególne relacje ze społecznością Greków w Mołdawii i ambasadą grecką w Kiszyniowie. Architektura Cerkiew została zbudowana w stylu greckim z elementami nawiązującymi do architektury ormiańskiej, na planie krzyża greckiego. Jest orientowana. Wejście do budynku prowadzi od strony zachodniej, przed przedsionek, nad którym znajduje się dzwonnica zwieńczona kopułą. Ponad centralną częścią nawy znajduje się druga, większa kopuła. We wnętrzu cerkiew jest jednoprzestrzenna, prostokątna, wsparta na czterech łukach. Przypisy
Biserica Sfântul Pantelimon din Chișinău

Biserica Sfântul Pantelimon (numită istoric și Biserica Sinadino, Biserica greacă) este un lăcaș de cult construit în 1891, în spiritul stilizărilor istorice, în baza arhitecturii medievale grecești după un plan întocmit de arhitectul Alexandru Bernardazzi. Este un monument de arhitectură de însemnătate națională introdus în Registrul monumentelor de istorie și cultură din municipiul Chișinău și monument de arhitectură și artă de importanță națională inclus în Registrul monumentelor Republicii Moldova ocrotite de stat cu nr. 24 (municipiul Chișinău). Lăcașul, ctitoria fraților Iannis (Ivan) și Victor Sinadino, a aparținut comunității grecești. Biserica a fost apreciată în presa vremii drept una din cele mai valoroase creații artistice de acest gen din anii respectivi din Imperiul Rus. Evocă aspectul arhitectural exterior al unei biserici caracteristice pentru Grecia, patria istorică a comanditarilor chișinăuieni. Biserica a fost pusă sub hramul Sfântului Pantelimon, patronul onomastic al primarului Pantelimon I. Sinadino, tatăl ctitorilor. Planul este în formă de cruce greacă (cu brațele egale). Absida altarului se află pe brațul de est, iar clopotnița pe brațul de vest. O particularitate constructivă este perechea de arcuri care se intersectează spațiul central, și prezintă baza cupolei octogonale, acoperită cu o cupolă. Silueta este înviorată de două turle voluminoase, cu cornișele în „volane”, repetându-se forma în arc a golurilor de la ferestre, iar parametrul se remarcă prin alternarea după tonalitate a asizelor din piatră și includerea cărămizii roșii în decorul fațadelor. Spațiul interior este compus dintr-o sală cruciformă în plan, supraînălțată de turla masivă, susținută prin intersecția a patru arcuri, soluție de origine armenească. Golurile ferestrelor sunt împărțite în trei arcade prin menouri de piatră, ce amintesc aceeași sursă de inspirație care a fost utilizată și la crearea formelor exterioare. Clădirea se distinge prin unitatea stilistică a bisericii și clopotniței, cizelarea detaliilor și elementelor construcției, utilizarea savantă a materialului de construcție. Grație căptușirii originale a zidăriei, organizată în asize orizontale – două de pietre de nuanțe deschise și unul de nuanță întunecată, fațadele sunt pitorești. S-au păstra elementele de amenajare a terenului – gardul compus din grilaje din fier forjat, ridicate pe soclu din piatră, izolate între ele de tumbe acoperite în două pante, decorate cu capete de lei. Galerie de imagini Referințe Legături externe Materiale media legate de Biserica Sfântul Pantelimon din Chișinău la Wikimedia Commons
Синадиновская церковь

Синадиновская церковь (Церковь Святого Пантелеимона, Пантелеймоновская церковь, Греческая церковь рум. Biserica Sfîntul Pantelimon) — храм Кишинёвской епархии Русской православной церкви в городе Кишинёве. История На мраморной плите при входе в храм написано: Церковь построена в 1887—1891 годах по проекту А. О. Бернардацци на средства братьев Ивана и Виктора Синадино для греческой общины Кишинёва. Под храмом размещён семейный склеп семьи Синадино. Освящение храма состоялось 13 октября 1891 года. Греческие священники служили в церкви до 1940 году. Последним из них был о. Константинос Маритакис. В 1960-х годах храм закрыли. В здании открыли дегустационный зал для вина, иконостас пустили на дрова, в склепе поставили бочки с вином. Позднее здесь был устроен склад для хранения реквизита киностудии «Молдова-фильм». В сентябре 1991 года в храме возобновились богослужения. Служба ведётся на румынском языке. Архитектура Церковь построена в неовизантийском стиле. В плане имеет греческий крест. Окна разделены на аркады. С восточной стороны храма находится апсида, а с западной — притвор, над которым надстроена колокольня. Главный купол размещён на восьмигранном барабане с арочными окнами. Примечания
Сінадинівська церква

Сінадинівська церква (Церква Святого Пантелеймона, Пантелеймонівська церква, Грецька церква молд./рум. Biserica Sfântul Pantelimon) — храм Кишинівської єпархії Російської православної церкви в місті Кишинів. Історія На мармуровій плиті при вході до храму написано: Церква побудована в 1887—1891 роках за проєктом О. О. Бернардацці коштом братів Івана та Віктора Сінадіно для грецької громади Кишинева. Під храмом розташований сімейний склеп сім'ї Сінадіно. Освячення храму відбулося 13 жовтня 1891 року. Грецькі священики служили у церкві до 1940 року. Останнім із них був о. Константинос Марітакіс. У 1960-х роках храм закрили. У будівлі відкрили дегустаційну залу для вина, іконостас пустили на дрова, у склепі поставили бочки з вином. Пізніше тут було влаштовано склад для зберігання реквізиту кіностудії «Молдова-фільм». У вересні 1991 року у храмі відновилися богослужіння. Служба ведеться молдавською мовою. Архітектура Церква збудована у неовізантійському стилі. У плані має грецький хрест. Вікна поділені на аркади. Зі східного боку храму розташована апсида, а із західної — притвор, над яким надбудовано дзвіницю. Головний купол розташований на восьмигранному барабані з арочними вікнами. Примітки
Кооперативно-торговый университет Молдовы

Кооперативно-торговый университет Молдовы (рум. Universitatea Cooperatist-Comercială din Moldova, UCCM) — высшее учебное заведение Республики Молдова. Был учрежден в 1993 году Правительством Республики Молдова (Постановление от 22 июня 1993 г., № n376) и Moldcoop Management (Постановление от 24 июня 1993 г., постановление № 10, пункт 5). Администрация Ректорат Лариса Шавга — Ректор Лилиана Дандара — Проректор по дидактической деятельности и образовательным технологиям Сенат Сенат университета представляет университетское сообщество, гарантирует академическую свободу и университетскую автономию и является высшим органом управления Кооперативно-торгового университета Молдовы. В состав Сената входят представители руководства университета, профессорско-преподавательского и научного персонала, представители студентов, магистрантов и докторантов. В состав Сената входит 21 член, из них 5 студентов, магистрантов и докторантов. Сенат в своей деятельности руководствуется законодательством и нормативными актами Республики Молдова, решениями руководящих органов Moldcoop, Уставом университета, решениями Совета директоров Университета. Структура Факультет экономических и юридических наук Департамент экономики и делового администрирования Юридический департамент Центры Центр информатизации и цифровизации Центры профориентации и консультирования Центр LLL Отделение Академический менеджмент Отдел кадров Экономико-финансовый Бухгалтерский учёт Административно-бытовой Библиотека Спортивный комплекс Типография
Facultatea de Științe ale Educației, Psihologie și Arte

Facultatea de Științe ale Educației, Psihologie și Arte a Universității de Stat Alecu Russo din Bălți a fost înființată în 1958 în chip de Secția pentru învățământ primar și cânt. Secția pregătea, inițial profesori de clase primare și cânt. Ulterior, au fost inaugurate și specialitățile Învățător de limba română și cânt, Învățător de limba franceză și cânt și Învățător de limba rusă și cânt. Doi ani mai târziu, prin ordinul 365 al ministerului de resort, a fost fondată Catedra de muzică și cânt, menită să asigure pregătirea profesională a învățătorului de cânt. În 1968, ca urmare a inaugurării Facultății de Învățământ Primar, au fost create Catedra de Cânt și Metodică și Catedra de Muzică. Facultatea propriu-zisă ia naștere în 1980, numindu-se Facultatea Mizical-Pedagogică și având două catedre de specialitate: Cânt și metodică a cântului și Instrumente muzicale. Din 1995 facultatea poartă numele actuala denumire și are două catedre: Instrumente muzicale și metodică și Teorie și Dirijat. În cadrul facultății își desfășoară activitatea orchestra de muzică populară „Alunelul”, o orchestră de cameră, un ansamblu de dansuri populare . Catedre Catedra de științe ale educației Catedra de psihologie Catedra de arte și educțaie artistică Secția de educație fizică Referințe Facultatea de Muzică și Pedagogie Muzicală. Sintagemele, Anul II, nr. 7 - 10, aprilie - iulie 2011, p. 6.
Viorica Cosmetic

Viorica Cosmetic SA este cel mai mare producător de cosmetice și parfumerie din Republica Moldova. Compania a fost fondată în 1989 pe baza întreprinderii Masloefirprom, care se ocupa de creșterea culturilor etero-oleaginoase, în 1996 s-a trecut la denumirea actuală. În 2013, fabrica avea peste 200 de denumiri cosmetice și de parfumerie. Până în 2012, fabrica de cosmetice aparținea statului, însă, în urma privatizării, noul proprietar al pachetului de 95,8% din acțiuni a devenit compania DAAC-Hermes Group. În 2013 compania a înregistrat anul trecut un profit net de 22,65 mii lei, fiind în creștere de 2,8 ori față de anul 2012 și se poziționează ca cel mai mare producător de produse cosmetice și de parfumerie din Moldova. Istoric La data de 12 mai 1989 este înființată fabrica Viorica-Cosmetic,­ cel mai mare producător de cosmetice și parfumerie din republică, statut păstrat până în ziua de azi. Produsele de debut ale fabricii au fost șampoanele „Victoria”, „Viorel”, precum și linia pentru copii „Victorița” și „Victoraș”. O etapă semnificativă în parcursul companiei este privatizarea de către holdingul Daac-Hermes Group în anul 2012. Un pas semnificativ în dezvoltarea companiei a fost lansarea plantației ecologice VIO-Parc, proiectat cu suportul expertului austriac în agricultura naturistă Sepp Holzer. În prezent culturile care cresc în plantație asigură o parte din materia primă: uleiuri vegetale, extracte din flori, fructe și rădăcini de plante. Premii În palmaresul companiei se numără: Gran-Pri „Mercurul de Aur”; „Brandul Anului” (din 2005 până în 2014); Premiul de Stat pentru realizări în domeniul calității, productivității și competitivității; Certificatul de calitate al companiei care deține cel mai mare portofoliu de drepturi de proprietate industrială înregistrate în Republica Moldova. Marca Anului 2014, Premiul în domeniul calității, anul 2014 Compania este deținător al certificatului internațional al sistemului calității managementului ISO 9001: 2015 și certificatul de acreditare al laboratorului de încercări din cadrul companiei S.A „Viorica-Cosmetic”. Note Legături externe ro en ru Site web oficial
Albinețul Vechi

Albinețul Vechi è un comune della Moldavia situato nel distretto di Fălești di 2.773 abitanti al censimento del 2004 Località Il comune è formato dall'insieme delle seguenti località (popolazione 2004): Albinețul Vechi (2.183 abitanti) Albinețul Nou (205 abitanti) Rediul de Jos (271 abitanti) Rediul de Sus (114 abitanti) Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Albinețul Vechi
Comuna Albinețul Vechi, Fălești

Comuna Albinețul Vechi este o comună din raionul Fălești, Republica Moldova. Este formată din satele Albinețul Vechi (sat-reședință), Albinețul Nou, Rediul de Jos și Rediul de Sus. Demografie Conform datelor recensământului din 2014, comuna are o populație de 2.423 de locuitori. La recensământul din 2004 erau 2.773 de locuitori. Administrație și politică Componența Consiliului local Albinețul Vechi (11 consilieri), ales la 5 noiembrie 2023, este următoarea: Referințe
Bahmut

Bahmut è un comune della Moldavia situato nel distretto di Călărași di 1.967 abitanti al censimento del 2004 Località Il comune è formato dall'insieme delle seguenti località: (popolazione 2004) Bahmut (1.226 abitanti) Bahmut loc. staţie (741 abitanti) Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Bahmut Collegamenti esterni Sito ufficiale, su primariabahmut.md.