NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Montaubanska stolnica

Montaubanska stolnica (vrancosko Cathédrale Notre-Dame-de-l'Assomption de Montauban), tudi stolnica marije vnebovzete v Montaubanu je francoska katoliška stolnica v mestu Montauban, v departmaju Tarn-et-Garonne. Je sedež škofije Montauban. Škofija je nastala leta 1317 na ozemljih škofij v Toulouseu in Cahorju, ukinjena s konkordatom iz leta 1801 (nato integrirana v nadškofijo Toulouse) in nato obnovljena leta 1822. Ta spomenik je bil razvrščen med francoske zgodovinske spomenike 9. avgusta 1906. Zgrajena je bila na najvišji točki mestnega jedra na nadmorski višini 102,65 m. Stolnica v Montaubanu je bila protestantska od začetka verskih vojn, dokler se katoličanstvo ni vrnilo v Montauban leta 1629. Gradnja nove cerkve, sedanje stavbe, je bila naročena po preklicu Nantskega edikta leta 1685. Temelj nove stolnice je bil postavljen leta 1692. Leta 1707 se je šest stebrov ladje, zgrajenih iz slabo žganih opek, zrušilo in povleklo del oboka na tla. Cerkev pa je bila posvečena leta 1739. Sprva je bil arhitekt François d' Orbay, ki je nadziral dela. Ko je leta 1697 umrl, sta ga nasledila Jules Hardouin-Mansart in Robert de Cotte. Stolpa uokvirjata zahodno pročelje, čisti izdelek, ki uporablja vse konvencije klasične umetnosti, tj. jonsko pročelje s peristilom, ki so ga pritrdili kipi štirih evangelijev, ki so nadomestili prvotne kipe. Notranjost je okrašena s pilastri, metopi in triglifi, stroge in elegantne navpične črte katedrale pa so tipičen primer klasične arhitekture. Znana slika Jeana Ingresa, "Zaobljuba Luja XIII.", visi v severnem kraku transepta. Zunanjost Stolnica je netipična zaradi svoje kamnite konstrukcije v arhitekturni pokrajini, v kateri prevladuje rdeča opeka. Njeno gradnjo je naročil Ludvik XIV. Francoski, da bi označil prisotnost kraljeve moči in katolištva v tradicionalno protestantskem mestu. Dva stolpa uokvirjata zahodno pročelje, izdelek klasične arhitekture, jonski stebri s peristilom, ki predstavljata kipe štirih evangelistov, ki so zamenjali prvotne kipe. Sveti Janez Evangelist je delo bretonskega kiparja Francisa Guinard. Notranjost Notranjost je okrašena s pilastri, metopami in triglifi, stroge in elegantne navpične črte stolnice pa so tipičen primer klasične arhitekture. Zanimiv detajl, osrednji portal stolnice se lahko pohvali, da je najvišji v Evropi, celo višji od tistega v Rimu, bazilike svetega Petra. Znana slika Ingresa Zaobljuba Ludvika XIII. visi v severnem kraku transepta. Zunanje povezave Location Catholic Encyclopedia: Diocese of Montauban Catholic Hierarchy: Diocese of Montauban Picture of organ in Cathedral
Kathedrale Notre-Dame-de-la-Sède (Saint-Lizier)

Die römisch-katholische Kathedrale Notre-Dame-de-la-Sède in der südfranzösischen Kleinstadt Saint-Lizier im Département Ariège ist der ehemalige Bischofssitz des Bistums Couserans und neben der Kathedrale Saint-Lizier eine der beiden Bischofskirchen der Stadt. Der Kirchenbau ist seit dem Jahr 1944 als Monument historique anerkannt. Im Jahr 1998 wurden die beiden Ex-Kathedralen, der Bischofspalast und die Überreste der Stadtmauer von der UNESCO als Welterbe-Stätten im Zusammenhang mit den Wegen der Jakobspilger in Frankreich eingestuft. Lage Die ca. 435 m hoch gelegene und etwa 1500 Einwohner zählende Kleinstadt Saint-Lizier liegt auf einer Anhöhe über dem Flüsschen Salat etwa 100 km (Fahrtstrecke) südlich von Toulouse bzw. ca. 45 km westlich von Foix; der Wallfahrtsort Lourdes ist ca. 130 km in westlicher Richtung entfernt. Die Kathedrale Notre-Dame liegt am Südrand der Altstadt. Geschichte Das Bistum Couserans existiert schon seit dem 4. Jahrhundert. Mit dem Bau der Kathedrale Notre-Dame wurde gegen Ende des 11. Jahrhunderts begonnen. Im 14. Jahrhundert wurde das romanische Tonnengewölbe des Langhauses erhöht und durch ein gotisches Kreuzrippengewölbe ersetzt, welches ca. 150 Jahre später mit Fresken versehen wurde. Auch das Portal wurde erneuert. Das Bistum Couserans wurde im Verlauf der Französischen Revolution aufgelöst und im Jahr 1822 größtenteils dem Bistum Pamiers zugeschlagen. Beide Kathedralen wurden zu Pfarrkirchen. Architektur Der Kirchenbau hat einen runden Turm mit kleinem Glockengiebel über der Apsis; auf der Südseite befinden sich die Reste eines Kreuzgangs (cloître) sowie der imposante Bischofspalast (palais épiscopal) aus der Zeit um 1675, der heute als Museum dient. Das über ein figuren- und schmuckloses gotisches Archivoltenportal erreichbare einschiffige Langhaus führt zu einer erhöht liegenden Apsis, in welcher sich das Chorgestühl (stalles) befindet. Ausstattung Sehenswert sind die erst zu Beginn des 21. Jahrhunderts restaurierten figürlichen und ornamentalen Malereien aus der Zeit um 1500. Das Chorgestühl stammt aus dem 17. Jahrhundert. Die Orgel eines unbekannten Herstellers aus dem 17. Jahrhundert verfügt über elf Register auf zwei Manualen und Pedal. Weblinks Kathedralen von Saint-Lizier – Stadtplan, Foto + Kurzinfos (französisch) Kathedrale Notre-Dame – Luftbild, Fotos + Kurzinfos (französisch) Einzelnachweise
Notre-Dame-de-la-Sède Cathedral

Notre-Dame-de-la-Sède Cathedral (French: Cathédrale Notre-Dame-de-la-Sède de Saint-Lizier) is one of two former co-cathedrals of the town of Saint-Lizier in southern France. The other is the Saint-Lizier Cathedral. The town of Saint-Lizier was formerly the seat of the Bishop of Couserans. The diocese was abolished under civil constitution of the clergy in 1790, and this was confirmed by the Concordat of 1801. Architecture The present church building dates from the 12th century, and was built at the site of an earlier church. It was enlarged in the 14th century, and modified in the 16th century. The adjacent bishop's palace was built around 1675. It has been listed since 1994 as a monument historique by the French Ministry of Culture. References External links
Catedral de Sant Bertran de Comenge

La Catedral de Sant Bertran de Comenge (occità: Catedrala de Sent Bertran de Comengeː francès: cathédrale Notre-Dame de Saint-Bertrand-de-Comminges) és una antiga catedral catòlica romana situada a Sant Bertran de Comenge, Alta Garona, al sud-oest de França. Va ser la seu de l'antiga diòcesi de Comenge. La catedral fou classificada com monument històric de França l'any 1840. El claustre està inclòs a la llista des de l'any 1889. L'edifici es compon de tres parts amb tres estils arquitectònics diferents: Una part romànica del segle xii, una altra de gòtica que data del segle xiv i fou encarregada pel papa Bertrand de Goth. Finalment, una part renaixentista, que juntament amb l'orgue data del segle xvi. El nàrtex acaba en dos grans pilars, cadascun amb una circumferència de no menys de 11,45m. A través dels murs nord i sud es poden veure els arcs romànics. El terra és de marbre i inclou algunes tombes i sepulcres. El claustre també és clarament romànic i ofereix una impressionant vista sobre tota la vall. La part gòtica està construïda a la part sud de l'edifici. Hi ha una sola nau que és de 55m de llarg, 16m d'ample i 28m d'alt. Sobre dels arcs apuntats hi ha els escuts d'armes dels bisbes fundadors. Les vidrieres són impressionants amb els seus intricats detalls, gairebé comparable als de la Catedral d'Aush. El cor va ser encarregat pel bisbe Joan de Mauleon a partir de 1500. Les mancances documentals fan que sigui impossible anomenar l'artista que els va fer, encara que, en comparació amb altres llocs, aquests poden considerar un treball de Nicolas Bachelier, o més aviat, de la seva escola, que havia estat utilitzant artistes de França, Espanya i Itàlia. La major part del treball va ser realitzat en roure i noguera, i el cor sembla independent de la resta de l'església on contrasta tant amb el gòtic i peces romàniques. Els seixanta-set llocs representen personatges, tant de l'Antic com del Nou Testament, incloent escenes com 'temptació', 'enveja' i 'luxúria'. A l'interior del santuari és possible veure algunes representacions de cançons de gesta, com la ‘’Cançó de Roland, amb Oliver clarament representats. L'antiga catedral ha estat catalogada com a Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO com a part dels Camins de Sant Jaume a França. Referències Enllaços externs Web de Sant-Bertrand-de-Comminges Catedral (francès)
Saint-Bertrand-de-Comminges Cathedral

Saint-Bertrand-de-Comminges Cathedral (French: Cathédrale Notre-Dame de Saint-Bertrand-de-Comminges) is a former Roman Catholic cathedral in Saint-Bertrand-de-Comminges, Haute-Garonne, southwestern France. It was the seat of the Ancient Diocese of Comminges. Description Entering the nave, three distinct architectural styles can be seen at the same time: The Romanesque part of the 12th century. The Gothic part of the 14th century commissioned by Bertrand de Goth. And the Renaissance part as well as the organ from the 16th century. The narthex ends in two huge pillars, each with a circumference of no less than 11.45m. Over the northern and southern walls one can see the Romanesque arches, the floor is made of marble and includes some tombs and sepulchres. The cloister is also clearly Romanesque and offers an impressive view over the entire valley. The Gothic part is built in the Meridional Gothic style. There is a single nave that is 55m long, 16m wide and 28m high. Over the arrow arches there are the coats of arms of the founding bishops. The stained glass windows are impressive with their intricate details, almost comparable to those of Auch. The stalls within the choir were commissioned by Jean de Mauléon but because of the lack of documents it is impossible to name the artist that made them, although, by comparison with other stalls, these are often considered to be the work of Nicolas Bachelier, or rather, of his school which had been using artists from France, Spain and Italy. Most of the work was done in oak and walnut tree, and the choir seems to be separate from the rest of the church in that it contrasts so much with the Gothic and Romanesque parts. The sixty-seven stalls represent characters from both the Old and the New Testaments, including scenes such as 'temptation', 'envy' and 'lust'. Inside the sanctuary it is possible to see some representations of the chanson de geste the Song of Roland, with Oliver clearly represented. Bizarrely, there is a stuffed crocodile inside the cathedral. This fact, as well as a general description of the cathedral itself and details of its history, features prominently in Canon Alberic's Scrap-Book, a ghost story by M. R. James. The former cathedral has been listed as a UNESCO World Heritage Site as part of the World Heritage Sites of the Routes of Santiago de Compostela in France. See also References External links Media related to Saint-Bertrand-de-Comminges Cathedral at Wikimedia Commons Website of Saint-Bertrand-de-Comminges Cathedral (in French)
Catedral de Rodés

La catedral de Rodés - Cathédrale Notre-Dame de Rodez (francès) - és una catedral catòlica de la ciutat francesa de Rodés (Avairon). Està classificada com a Monument històric de França des de 1862. La primera notícia d'una catedral a Rodés data al voltant de l'any 516, que l'any 1000 fou reconstruïda. D'aquests edificis no en queden restes després de la decisió de reconstruir-la per complet a causa del mal estat el 1277. Les obres es van endarrerir a causa de la Pesta Negra i la Guerra dels Cent Anys i van ser continuades a principis del segle xv, amb l'acabament del cor i del transsepte, així com els primers trams de la nau, que es van acabar completament el 1531. En paral·lel, el 1510 es va incendiar el campanar i el bisbe François d'Estaign va encarregar al mestre d'obres Antoine Salvanh i que va culminar amb una obra pròpia del gòtic flamíger de 87 metres d'alçada. Entre 1792 i 1798, Pierre Méchain i Jean-Baptiste Delambre van fer servir la catedral com a referència central per a les mesures geodèsiques que van establir entre Dunkerque i Barcelona per calcular la circumferència de la Terra i la posterior definició del metre. Referències
Catedral de Rodez

La catedral de Rodez (en francés: Cathédrale Notre-Dame de Rodez) es una catedral católica medieval de Francia erigida en la ciudad de Rodez. Está clasificada como un monumento histórico de Francia desde 1862.​ Historia La primera mención de una catedral en Rodez data de alrededor del año 516, siendo esta reconstruida alrededor del año 1000; de este edificio no quedan restos tras la decisión de reconstruirlo, debido a su mal estado, por completo en 1277.​ Las obras se retrasaron a causa de la peste negra y la Guerra de los Cien Años y fueron reemprendidas a comienzos del siglo XV. Las obras se completaron en 1531. Entre 1792 y 1798, Pierre Méchain y Jean-Baptiste Delambre utilizaron a la catedral como referencia central para las mediciones geodésicas de los dos arcos de meridiano que establecieron entre Dunkerque y Barcelona para calcular la circunferencia de la Tierra y la posterior definición del metro.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Catedral de Rodez.
Cattedrale di Rodez

La cattedrale di Nostra Signora di Rodez (in francese: Cathédrale Notre-Dame de Rodez) è il principale luogo di culto cattolico di Rodez, nel dipartimento dell'Aveyron. La chiesa, sede del vescovo di Rodez, è monumento storico di Francia dal 1862. Storia I lavori di costruzione durarono dal 1277 fino alla fine del XVI secolo. Nonostante ciò la cattedrale è costruita in un unico stile architettonico, determinato all'inizio dei lavori dall'architetto Jean Deschamps, che introdusse nel sud della Francia i principi dell'architettura gotica già utilizzati nelle regioni del nord. Il progetto della cattedrale è simile a quello della cattedrale di Clermont-Ferrand, di cui Jean Deschamps diresse la costruzione tra il 1248 e il 1265, e di Narbonne, di cui l'architetto venne definito «magister principalis operis ecclesiæ» nel 1286. L'aspetto severo della facciata occidentale è dovuto alla sua funzione difensiva originaria, facendo parte insieme alle due torri laterali dell'antica cinta muraria cittadina. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla cattedrale di Rodez Collegamenti esterni (EN) Cattedrale di Rodez, in GCatholic.org. Cattedrale di Rodez, su archINFORM. (EN) Cattedrale di Rodez, su Structurae.
Kathedraal van Rodez

De Kathedraal van Rodez (Frans: Cathédrale Notre-Dame de Rodez) is een rooms-katholiek kerkgebouw en monument historique in de Franse stad Rodez. Het is de hoofdkerk van het bisdom Rodez. Geschiedenis Rodez werd gekerstend in de 4e en 5e eeuw. We vinden voor het eerst een vermelding van een baptisterium in een brief uit 485 van Sidonius Apollinaris, bisschop van Clermont-Ferrand, aan Elaphius van Rodez. Rond 516 wordt voor het eerst gesproken over een kathedraal in de stad. Deze werd rond het jaar 1000 gebouwd. Van deze eerste kerk is vrijwel niets overgebleven, omdat in 1276 besloten werd tot de bouw van een compleet nieuw kerkgebouw op dezelfde plaats. De bouw van de kathedraal lag vele jaren stil in verband met de Zwarte Dood en de Honderdjarige Oorlog. Begin 15e eeuw werden de bouwwerkzaamheden weer opgevat en werd het koor voltooid. Ook het transept en de eerste delen van het schip kwamen gereed. In 1510 werd het gebouw door brand getroffen. De toenmalige bisschop François d'Estaing liet de kerk tussen 1513 en 1526 door bouwmeester Antoine Salvan herbouwen. De grote klokkentoren werd in deze periode ook gebouwd. Rond 1531 was de kathedraal gereed. Tussen 1792 en 1798 gebruikten Pierre Méchain en Jean-Baptiste Joseph Delambre de kathedraal van Rodez als onderzoekpunt voor de berekening van de omtrek van de aarde. Dit onderzoek werd gebruikt bij de definitie van de meter. Bouwstijl Ondanks de lange bouwhistorie is er een opmerkelijke eenheid qua bouwstijl. Deze is voor het overgrote deel gotisch, in de stijl van de Noord-Franse kathedralen. Architect Jean Deschamps introduceerde deze stijl in de Midi-Pyrénées. Het gebouw is opgetrokken in rode zandsteen. Uit de massieve westbouw, geflankeerd door twee zware torens blijkt dat de kerk in vroeger tijd onderdeel van de verdedigingsmuur van de stad is geweest. Het westwerk bevat daarom ook geen portaal. De 87 meter hoge klokkentoren is getooid met een lantaarn waarop beelden van Maria en vier engelen zijn geplaatst. Noten Referentie Dit artikel of een eerdere versie ervan is een (gedeeltelijke) vertaling van het artikel Rodez Cathedral op de Engelstalige Wikipedia, dat onder de licentie Creative Commons Naamsvermelding/Gelijk delen valt. Zie de bewerkingsgeschiedenis aldaar. Externe link (fr) Website van het bisdom Rodez
Родезский собор

Родезский собор (Нотр-Дам-де-Родез, фр. Cathédrale Notre-Dame de Rodez) — католический собор в городе Родез, Франция. Кафедра епархии Родеза. В Средние Века западная стена собора была частью городских стен. Христианство в Родезе стало распространено в IV-V вв, а первое упоминание о соборе датируется 516 годом. Здание было перестроено в начале второго тысячелетия, но к XIII веку оно было в упадке, с 1277 года началось строительство нового собора. Новый собор строился под руководством архитектора Жана Дешама, который следовал принципам «лучистой» готики, характерной для готической архитектуры севера Франции, при проектировании соборов на юге. Во времена Чёрной Смерти в середине XIV века и Столетней войны возведение храма прекратилось, а работы возобновились только в начале XV века с завершения хора, трансепта и секторов нефа. После пожара 1510 года под руководством епископа Франсуа д'Эстена и Антуана Сальвана собор был перестроен в 1513-1526 годах, при этом была построена новая колокольня высотой 87 метров, которую венчает статуя Девы Марии с хором из четырёх ангелов. Собор был завершён в 1542 году. С 1862 года собор является Историческим памятником Франции. Примечания Литература Freigang, Christian. Jean Deschamps et le midi : [фр.] // Bulletin Monumental. — 1991. — Vol. 149, no. 3. — P. 265–298. — doi:10.3406/bulmo.1991.3278.
Catedral de Sant Antoní de Pàmies

La catedral de Sant Antoní (occità: Sant Antonin; francès: Saint-Antonin) és una catedral de l'Església Catòlica Romana situada a Pàmies, al departament francès de l'Arieja. És la seu de la diòcesi de Pàmies, Coserans i Mirapeis. Dedicada originàriament a Sant Joan Baptista i Sant Joan Evangelista, l'església es va passar a anomenar de Santa Maria del Mercadal l'any 1384, abans de ser elevada al rang de catedral l'any 1499. L'edifici ara està dedicat a sant Antoní. L'edifici està classificat com a monument històric des del 9 d'agost de 1906. Descripció Arquitectura general L'edifici està fet amb el clàssic maó rogenc tolosà, un material típic de la regió. De l'església original, datada al segle xii, només en sobreviu part del portal. Precisament les guerres de religió del segle XVI van causar greus danys a la ciutat, quedant en peu només el campanar que podia servir com a talaia. La nau reconstruïda no es va enllestir fins a l'any 1689. És tradicional atribuir la planta d'aquesta nova església a François Mansart, la qual cosa és plausible donat l'estil molt sobri del conjunt. Altres ho atribueixen al nebot d'aquest arquitecte, Jules Hardouin-Mansart (1645-1708), que sabem que va treballar sota la direcció del seu oncle. Aquesta catedral té una sola nau amb quatre tramps i una estructura de volta de creueria d'ogives. Les capelles s'insereixen entre els contraforts. L'absis és octogonal. La porta És l'únic vestigi de l'església original. Una part del portal és original, data del segle XII i és d'estil romànic. S'hi poden veure capitells historiats de la mateixa època. Tot i que avui en dia es troben malmesos pel pas del temps, s'interpreta que aquests capitellsinterpreten el següent (d'esquerra a dreta): El Martiri de Sant Joan Baptista Adam i Eva Caín i Abel Daniel al cau dels lleons El Martiri de Sant Joan Evangelista Samsó lluitant contra el lleó Sota la creu del portal s'hi pot veure una pedra esculpida del segle XII que representa el martiri de Sant Joan. La resta del portal, d'estil gòtic, és del segle XIV. Campanar El campanar, d'estil gòtic llenguadocià, s'inspira en el dels jacobins de Tolosa. imponent i tot de maó tolosà, la torre octogonal s'il·lumina a cada pis per finestres geminades que acaben en un arc de mitra. Es va construir al segle XIV. S'hi poden observar els merlets i espitlleres, testimoni del passat tempestuós de la ciutat. Aquest campanar va ser coronat al segle xix per una galeria idèntica a la dels jacobins. Obra de l'arquitecte diocesà Ferdinand De Coma (1814-1883), permet alleugerir la torre que pot semblar una mica massiva. Referències Vegeu també Llista de monuments de l'Arieja Bibliografia Barrenechea, Laurent. Occitanie, terre de cathédrales (en francès). Montpeller: DRAC - Direction régionale des affaires culturelles (Occitània), 2017, p. 111. ISBN 978-2-11-139702-6. OCLC 1007716916.
Kathedrale von Pamiers

Die dem hl. Antoninus geweihte Kathedrale von Pamiers im Süden Frankreichs ist die Hauptkirche des als Suffraganbistum zum Erzbistum Toulouse gehörenden Bistums Pamiers. Der Kirchenbau ist seit dem Jahr 1906 als Monument historique anerkannt. Lage Die Kathedrale liegt in einer Höhe von ca. 320 m etwa 200 m südlich der Altstadt von Pamiers, die ihrerseits ca. 70 km südlich von Toulouse bzw. ca. 20 km nördlich der historisch bedeutsamen Stadt Foix liegt. Geschichte Von einem Vorgängerbau (Église Sainte-Marie du Mercadal) stammt das romanische Portal des 12. Jahrhunderts mit profilierten Archivolten aus Ziegelsteinen. Im 13. Jahrhundert wurde die ursprüngliche Kirche vergrößert; im 14. Jahrhundert entstand der markante Glockenturm (clocher) mit seiner leicht vorkragenden Brustwehr. Im Jahr 1499 wurde die Kirche in den Rang einer Kathedrale erhoben. Durch Zerstörungen während der Hugenottenkriege (1562–1598) war sie jedoch so baufällig, dass das Langhaus in großen Teilen einstürzte; ein Wiederaufbau in gotischem Stil erfolgte in den Jahren 1662 bis 1689. Während der Revolutionsjahre diente sie als Lager. Im Jahr 1801 wurde ihr der Kathedralstatus im Rahmen des Konkordats zwischen Napoleon und dem Heiligen Stuhl aberkannt, was jedoch 21 Jahre später wieder rückgängig gemacht wurde. Architektur Die größtenteils aus Ziegelsteinen erbaute vierjochige Kirche ist nur einschiffig; der von einem quadratischen Grundriss in vier achteckige Stockwerke überführte Glockenturm gehört zu den Meisterwerken der tolosaner Backsteingotik; er steht in unmittelbarer Nachfolge des Turms des dortigen Jakobinerkonvents. Die Kirche verfügt jedoch über ein Querhaus (transept) sowie über insgesamt 6 Seitenkapellen, deren Bau sowohl kultischen wie statischen Zwecken dient. Im Innern ist der zweigeschossige und rippengewölbte Bau verputzt und mit Fugenmalereien versehen; in der Apsis finden sich 5 Fresken mit Szenen aus dem Leben des hl. Antoninus. Ausstattung Zur Ausstattung gehören Gemälde sowie liturgisches Gerät (siehe Anmerkung 1). Die Orgel geht zurück auf ein Instrument, welches 1776 erbaut wurde. Von diesem Instrument ist noch das Gehäuse vorhanden. Das Orgelwerk wurde durch die Orgelbauer Robert Chauvin und Claude Armand erbaut und 1992 eingeweiht. Das rein mechanische Instrument hat 38 Register auf viel Manualwerken und Pedal. Siehe auch Liste der Bischöfe von Pamiers Liste der französischen Diözesen Liste der Backsteinbauwerke der Gotik in Frankreich Einzelnachweise Weblinks Kathedrale von Pamiers – Fotos + Kurzinfos (französisch) Kathedrale von Pamiers – Fotos