NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
ATR 42

ATR 42 — турбовинтовой среднемагистральный пассажирский самолёт производства франко-итальянского концерна ATR (фр. Avions de Transport Régional). Самолёт выпускается с 1984 года как во Франции, так и в Италии. Число «42» означает, что количество пассажирских мест варьирует между 40 и 50. Рассчитан на дальность до 1500 км. На базе этого самолёта построен ATR 72. Аэродинамическая схема Двухмоторный турбовинтовой высокоплан с прямым крылом и однокилевым Т-образным оперением. Разработка ATR 42 в его первой версии был анонсирован в 1981 году, совершил первый полёт 16 августа 1984 года, был сертифицирован в сентябре 1985 года. Первые коммерческие полёты данного типа воздушного судна начались в декабре 1985 года. Салон самолёта рассчитан на 46 пассажиров, крейсерская скорость составляет 540 км/ч. Дальность полёта при полной коммерческой загрузке составляет 1500 километров. Варианты ATR 42-300 Оригинальный ATR 42, оснащённый двигателями Pratt & Whitney Canada PW-120 мощностью в 2000 л. с. ATR 42-320 Усовершенствованная версия ATR 42-300 с двигателями PW121 (2100 л. с.). ATR 42-500 Современная версия, идентичная по внешнему виду с более ранними, за исключением шестилопастных пропеллеров двигателей PW127E, мощностью в 2400 л. с. У этой версии увеличены крейсерская скорость и взлётный вес. ATR 42-600 Модель, внешне схожая с ATR 42-500, но имеющая ещё более высокую техническую и лётную эффективность, надёжность, низкие топливные и эксплуатационные расходы. На этой модели будут установлены новые двигатели PW127M, которые будут на 5 % эффективнее показателей двигателей PW127E. Лётно-технические характеристики Приведённые характеристики соответствуют модификации ATR 42-500. Источник данных: Jane's Технические характеристики Экипаж: 2 пилота Пассажировместимость: до 50 человек Грузоподъёмность: 5450 кг Длина: 22,67 м Размах крыла: 24,57 м Высота: 7,59 м Площадь крыла: 54,5 м² Коэффициент удлинения крыла: 11,1 База шасси: 8,78 м Колея шасси: 4,1 м Масса снаряжённого: 11 250 кг Максимальная взлётная масса: 18 600 кг Максимальная стояночная масса: 18 770 кг Максимальная посадочная масса: 18 300 кг Максимальная масса без топлива: 16 700 кг Масса топлива во внутренних баках: 4500 кг Объём топливных баков: 5736 л Силовая установка: 2 × ТВД Pratt & Whitney Canada PW127E Мощность двигателей: 2 × 2400 л. с. (2 × 1790 кВт) Воздушный винт: Hamilton Standard 568F, 6-лопастной Диаметр винта: 3,94 м Лётные характеристики Максимальная скорость: 556 км/ч Практическая дальность: 1555 км (с 48 пассажирами) Перегоночная дальность: 2963 км Практический потолок: 5485 м Нагрузка на крыло: 341,3 кг/м² Тяговооружённость: 192,3 Вт/кг (5,20 кг/кВт) Длина разбега: 1163 м Длина пробега: 1040 м Аварии и катастрофы По данным сайта Aviation Safety Network, по состоянию на 17 января 2026 года в общей сложности в результате катастроф и серьёзных аварий были потеряны 34 самолёта ATR 42. ATR 42 пытались угнать 4 раза, при этом погибли 2 человека. Всего в этих происшествиях погибли 287 человек. Примечания
ATR 42

ATR 42 je dvomotorno turbopropelersko regionalno potniško letalo, ki ga proizvaja francosko-italijansko letalsko podjetje ATR - (Aerei da Trasporto Regionale or Avions de transport régional). Namenjen je za kratke regionalne proge in lahko operira z letališč s kratkimi vzletnimi stezami. Oznaka "42" pomeni število sedežev v standardni konfiguraciji. Na bazi ATR 42 so izdelali tudi večji ATR 72 ATR 42–300 projekt je so oznanili leta 1981 s prvim letom 16. avgusta 1984 z vstopom v uporabo leto pozneje pri Air Littoral. Ta začetna verzija je bil v proizvodnji do 1996. Potem so naredili različico z močnejšimi motorji PW-121 za boljše sposobnosti pri t. i. Hot&High letališčih, kjer je zrak bolj redek. Trenutno je v proizvodnji model -500 z novimi motorji, propelerji, večjo težo in modernizirano potniško kabino. Novo letalo se certificirali julija 1995. Do decembra 2012 so proizvedli 422 letal ATR 42 Različice Obstaja šest glavnih različic ATR 42–200 -200 je bil originalni ATR 42 prototip, zgrajeno je bilo le nekaj letal. Poganjala sta ga dva turbopropelerska Pratt & Whitney Canada PW120 vsak z 1800KM. ATR 42–300 −300 je bila standardna proizvodna verzija v izdelavi do leta 1996. Poganjala sta ga dva Pratt & Whitney Canada PW120 vsak z 2000 km. ATR 42–320 -320 je izboljšana verzija prirejena z Hot&High letališča z PW121 vsak z 2100 KM. ATR 42–400 ATR 42−400 je izboljšan -320 z šestkraki propelerji in PW121 motorji ATR 42–500 ATR 42-500 je trenutna verzija v poizvodnji. Prva dostava je bila leta 1995. Letalo ima precej novih izboljšav: novi močnejši motorji z 2400 KM vsak, večja vzletna teža in večjo potovalno hitrost. Ima tišjo kabino in lahko prevaža več tovora. ATR 42–600 Nova ATR 42–600 in ATR 72–600 bosta bolj ekonomična z novimi motorji PW127M. Imela bosta nižje stroške vzdrževanja in obratovanja. Novosti so nova pilotska kabina t. i. stekleni kokpit, novejša avionika, novejši potovalni računalnik, lažje sedeže za potnike in druge izboljšave. Tehnične specifikacije Glej tudi ATR 72 Antonov An-140 Bombardier Dash 8 Dornier 328 Embraer EMB 120 Brasilia Fokker F27 Friendship in Fokker 50 Iljušin Il-114 Saab 340 and 2000 Suhoj Su-80 Šjan MA600 CASA/IPTN CN-235 Sklici in reference Zunanje povezave Official site
ATR 42

ATR 42 är ett propellerplan av ATR med två motorer med vilka man normalt sett bedriver matarflyg. Namnet ATR 42 kommer från standardantalet sittplatser, vilket varierar från 40–50 passagerare. Flygplanstypen flög första gången 1984 och har tillverkats i över 400 exemplar. Varianter ATR 42-200/300 ATR 42-200/300 var den första versionen av ATR 42. Flygplanet hade två Pratt & Whitney Canada PW120-motorer. ATR 42-320 ATR 42-320 var en uppgraderad version av ATR 42-300. Flygplanet hade två PW121-motorer. ATR 42-500 ATR 42-500 var en uppgraderad version av de föregående. Den stora skillnaden jämfört med versionerna ATR 42-200/300 och ATR 42-320 är att propellrarna har sex blad istället för fyra. Flygplanet drivs av två PW127E-motorer. ATR 42-600 ATR 42-600 är den version av ATR 42 som är i produktion, sedan 2012. Den har nyare motorer och en rad mindre ändringar. ATR 42-600S ATR 42-600S är ny speciell version av ATR 42-600. Den är gjord för att kunna starta och landa på kortare banor, ned till 800 meter långa med begränsat antal passagerare och begränsad mängd bränsle, 900 meter långa med full last, jämfört med 1100 meter för ATR 42-600. Den har förändrade vingar för att klara lägre hastighet med mera. Den planeras vara i drift 2025. Operatörer Civila operatörer Lista över civila operatörer Militära och regeringar Italien Guardia di Finanza (5 ATR 42 MP:s) Libyen Libyan Government (En ATR42 MP på order för leverans 2009) Nigeria Nigerian Air Force (Två ATR 42 MP:s på order för leverans 2009) Se även ATR 72 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör ATR 42.
Montbartier station

Montbartier is a railway station in Montbartier, Occitanie, France. The station is located on the Bordeaux–Sète railway. The station is served by TER (local) services operated by SNCF. Train services The following services currently call at Montbartier: local service (TER Occitanie) Brive-la-Gaillarde–Cahors–Montauban–Toulouse local service (TER Occitanie) Montauban–Toulouse References
Gare de Montbartier

La gare de Montbartier est une gare ferroviaire française de la ligne de Bordeaux-Saint-Jean à Sète-Ville située sur le territoire de la commune de Montbartier dans le département de Tarn-et-Garonne, en région Occitanie. Elle est mise en service en 1856 par la Compagnie des chemins de fer du Midi et du Canal latéral à la Garonne. C'est une halte voyageurs de la Société nationale des chemins de fer français (SNCF) desservie par des trains TER Occitanie. Situation ferroviaire Établie à 112 mètres d'altitude, la gare de Montbartier est située au point kilométrique (PK) 217,989 de la ligne de Bordeaux-Saint-Jean à Sète-Ville, entre les gares de Montauban-Ville-Bourbon et de Dieupentale. Histoire La station de Montbartier est mise en service le 30 août 1856 par la Compagnie des chemins de fer du Midi et du Canal latéral à la Garonne, lorsqu'elle ouvre à l'exploitation la section de Valence-d'Agen à Toulouse. En 1858, Montbartier est la 39e station du chemin de fer de Bordeaux à Cette, elle dessert le village de Montbartier, qui compte 633 habitants, située à 39 km de Toulouse, 218 km de Bordeaux et 259 km de Cette. Fréquentation En 2014, selon les estimations de la SNCF, la fréquentation annuelle de la gare était de 44 262 voyageurs. Cette fréquentation monte à 55 637 voyageurs en 2017. De 2015 à 2024, selon les estimations de la SNCF, la fréquentation annuelle de la gare s'élève aux nombres indiqués dans le tableau ci-dessous. Service des voyageurs Accueil Halte SNCF, c'est un point d'arrêt non géré (PANG) à accès libre, équipé d'automates pour l'achat de titres de transport. Desserte La Gare de Montbartier est desservie par les trains TER Occitanie des lignes : Toulouse - Montauban, à raison d'environ 2 trains par heure en heures de pointe, et d'un train toutes les deux heures en heures creuses, le samedi et le dimanche. Le temps de trajet est d'environ 30 minutes depuis Toulouse-Matabiau et 8 minutes depuis Montauban-Villebourbon ; Toulouse - Cahors - Brive, à raison d'un train toutes les deux heures environ tous les jours. Le temps de trajet est d'environ 30 minutes depuis Toulouse-Matabiau et 2 heures 5 minutes depuis Brive-la-Gaillarde. Intermodalité Le stationnement des véhicules n'est pas aménagé. Service des marchandises Cette gare est ouverte au service du fret (train massif, desserte d'I.T.E. et wagons isolés pour l'armée). Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste de gares en France Ligne de Bordeaux-Saint-Jean à Sète-Ville Schéma de la ligne de Bordeaux-Saint-Jean à Sète-Ville Liens externes La gare de Montbartier, sur le site officiel de SNCF Gares & Connexions La gare de Montbartier, sur le site officiel SNCF / TER Occitanie Portail du chemin de fer Portail de Tarn-et-Garonne
Gare de Montbartier

Gare de Montbartier vasútállomás Franciaországban, Montbartier településen. Vasútvonalak Az állomást az alábbi vasútvonalak érintik: Bordeaux–Sète-vasútvonal Kapcsolódó állomások A vasútállomáshoz az alábbi állomások vannak a legközelebb: Gare de Montauban-Ville-Bourbon (Gare de Bordeaux-Saint-Jean, Bordeaux–Sète-vasútvonal) Gare de Dieupentale (Gare de Sète, Bordeaux–Sète-vasútvonal) Kapcsolódó szócikkek Franciaország vasútállomásainak listája Jegyzetek További információk Gare de Montbartier az SNCF hivatalos "Gares & Connexions" weboldalán (franciául)
Gare de Montbartier

Gare de Montbartier – stacja kolejowa w Montbartier, w departamencie Tarn i Garonna, w regionie Oksytania, we Francji. Jest stacją Société nationale des chemins de fer français (SNCF), obsługiwaną przez pociągi TER Midi-Pyrénées. Linki zewnętrzne La gare de Montbartier. ter-sncf.com. [zarchiwizowane z tego adresu (2014-01-14)].
ATR 72

L'ATR 72 és un avió de passatgers regional impulsat amb turbohèlixs, dissenyat i fabricat per l'empresa francoitaliana ATR. Desenvolupament Orígens El 15 de gener de 1986 es va anunciar fer públic el nou model ATR 72. El primer vol del prototip va ser el 27 d'octubre de 1988, rebent la certificació el 25 de setembre de 1989. L'octubre del mateix 1989 l'aerolínia finlandesa Finnair va esdevenir la primera en operar amb el nou model. Especificacions (ATR 72-600) Dades de ATRCaracterístiques generals Tripulació: 2 Capacitat: Configuració estàndard: 70 seients amb 76 cm de separació i configuració 2+2 per fila (68 a 78 seients segons la configuració) Longitud: 27,17 m Envergadura: 27,05 m Alçada: 7,65 m Relació d'aspecte: 12 Pes buit: 13.311 kg Pes màxim d'enlairament: 23.000 kg Càrrega màxima : 7.500 kg Rendiment Velocitat de creuer: 510 km/h Abast: 825 milles nàutiques Sostre de servei: 25.000 peus Distància d'enlairament: 1,367 m (4,485 ft) [MTOW] Referències
ATR 72

ATR 72 er et tomotoret turbopropfly der er udviklet og produceret af den fransk-italienske flyproducent ATR. Flyet blev introduceret i 1989 og indtil nu er der i alt produceret over 500 eksemplarer af typen. Flyet kan have op til 74 passagersæder og betjenes af 2 piloter. Udvikling ATR 72 blev udviklet fra det mindre fly ATR 42 med henblik på at øge sædekapacitet fra 42 til 74. Dette skete ved at strække kroppen med 4,5 meter, et øget vingefang, at tilføje mere kraftfulde motorer, og hæve brændstof kapaciteten med cirka 10 procent. ATR 72 blev annonceret i 1986, og fløj sin jomfrurejse 27. oktober 1988. Præcis et år efter, den 27. oktober 1989, blev Finnair det første flyselskab til at sætte flyet i drift. Siden er over 500 ATR 72 blevet leveret til flyselskaber i det meste af verden. Flyet er blevet produceret i 5 varianter. Den seneste model, ATR 72-600, blev introduceret i 2009 og første fly blev leveret i sommeren 2011. Operatører I Norden har danske Alsie Express, Danish Air Transport og Jet Time ATR 72 fly i flåden, ligesom finske selskab Flybe Nordic anvender flyet. Se også ATR 42 UTair Flight 120 - flystyrt med ATR72-201 på russisk indenrigsflyvning 2. april 2012 Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside Arkiveret 22. februar 2011 hos Wayback Machine (engelsk) Referencer
ATR 72

Az ATR 72 kétmotoros turbóprop, rövid távú regionális utasszállító repülőgép, amelyet Franciaországban és Olaszországban fejlesztett ki és gyártott az ATR (franciául: Avions de transport regional vagy olaszul: Aerei da Trasporto Regionale) repülőgépgyártó, az Aérospatiale (ma Airbus) francia űrkutatási vállalat és az olasz Aeritalia (ma Leonardo S.p.A.) közös vállalata. A nevében szereplő „72” szám a repülőgép tipikus, 72 utas férőhelyes kapacitásából származik. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben az ATR 72 című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Jegyzetek
ATR 72

ATR 72 este modelul de generație superioară care a urmat după ATR 42. Acesta este tot un avion cu elice acționate de două turbopropulsoare, cu rază de zbor ceva mai mare decât ATR 42 și cu o configurație mai mare de pasageri. Primul zbor a avut loc pe 27 octombrie 1988. Până în prezent, toate seriile ATR (Avions de transport régional) au fost finalizate la linia de asamblare finală a companiei din Toulouse, Franța. Numărul „72” pe numele său este derivat din configurația standard a scaunelor aeronavei într-o configurație care transportă pasageri. În anii 1980, compania aerospațială franceză Aérospatiale și conglomeratul de aviație italian Aeritalia și-au îmbinat activitatea cu o nouă generație de aeronave regionale. În acest scop, a fost înființată o nouă companie deținută în comun, ATR, în scopul dezvoltării, fabricării și comercializării primului lor avion, care a fost ulterior desemnat ATR 42. La 16 august 1984, primul model al seriei, ATR 42-300, a efectuat zborul. Pe la mijlocul anilor '80, ATR 72 a fost dezvoltat ca o variantă extinsă a ATR 42. Versiunea actuală de producție este seria ATR 72-600. La 2 octombrie 2007, CEO-ul ATR Stéphane Mayer a anunțat lansarea aeronavei din seria 600; ATR 42–600 și ATR 72–600 au prezentat diverse îmbunătățiri pentru creșterea eficienței, fiabilitatea expedierii, reducerea consumului de combustibil și costurile de exploatare. Deși în mare parte similar cu modelul anterior 500; Diferențele includ adoptarea de motoare PW127M îmbunătățite, un nou cockpit și o serie de alte îmbunătățiri minore. Legături externe
ATR 72

ATR 72 je dvomotorno turbopropelersko Regionalno potniško letalo. Načrtovalo ga je francosko-italijansko podjetje ATR in je še vedno v proizvodnji. Do decembra 2014 so izdelali 678 letal. ATR 72 so razvili na bazi manjšega ATR 42, trup so podaljšali za 4,5 metrov, povečali so tudi razpon kril, dodali močnejše motorje in povečali količino goriva za 10%. Program je bil oznanjen leta 1986 s prvim letom leta 1988 in vstopom v uporabo leto pozenje z Finnairom. Potniki se vkrcajo skozi zadnja vrata (redko pri potniških letalih), sprednja vrata se uporabljajo za tovor. Finnaair je naročil letala s sprednjimi vrati, da so lahko uporabljali obstoječe povezovalne moste na terminalih. ATR letala po navadi nimajo pomožne pogonske enote APU, lahko pa se ga naroči kot opcija. Večina letalskih družb naroči letalo s t. i. "Hotel Mode" konfiguracijo, ki ustavi propeler na #2 motorju (desnem), turbina pa se lahko nemoteno vrti in proizvaja zrak in moč (na zemlji). Velikokrat se zavora za propeler pokvari zaradi nepravilne uporabe, zato so nekatere družbo umaknile ta sistem. Tehnične specifikacije (ATR 72–600) Posadka: 2 Kapaciteta: 68 do 78 potnikov Dolžina: 27,17 m (89 ft 2 in) Razpon kril: 27,05 m (88 ft 9 in) Višina: 7 65 m (25 ft 1 in) Površina kril: 61,00 m2 (656,6 sq ft) Vitkost krila: 12,0:1 Prazna teža: 12 950 kg (28 550 lb) Maks. vzletna teža: 22 500 kg (49 604 lb) Motorji: 2 × Pratt & Whitney Canada PW127F turbopropi, 1 846 kW (2 475 KM) vsak Potovalna hitrost: 511 km/h; 318 mph (276 kn) Doseg: 2 414 km; 1 303 nmi (1 500 mi) Višina leta (servisna): 7 620 m (25 000 ft) Vzletna razdalja pri MTOW : 1 165 m (3 822 ft) Glej tudi ATR 42 Antonov An-140 Bombardier Dash 8 Dornier 328 Embraer EMB 120 Brasilia Fokker F27 and Fokker 50 Iljušin Il-114 Saab 340 and 2000 Suhoj Su-80 Šjan MA600 CASA CN-235 Sklici in reference Bibliografija Hoyle, Craig. "World Air Forces Directory". Flight International, Vol. 182, No. 5370, 11–17 December 2012. pp. 40–64. ISSN 0015-3710. Jackson, Paul (2003). Jane's All The World's Aircraft 2003–2004. Coulsdon, Združeno kraljestvo: Jane's Information Group. ISBN 0-7106-2537-5. Zunanje povezave Official site of manufacturer ATR Launch of a New Generation – ATR 72–600 – Global Aviation Resource article
АТР 72

АТР 72 (фр. Avions de transport régional - ATR 72) је путнички авион, са турбо-елисним погоном. Производи се у Француској. Авионом управља двочлана посада. АТР 72 је првенствено намењен за регионални саобраћај. ЈАТ је у својој флоти имао пет авиона типа АТР 72-200. Развој АТР 72 је развијен од АТР 42. У односу на свог претходника 72 има продужени труп за 4.5m, већу површину крила, јаче моторе и прикладно повећан простор за складиштење горива (за око 10%). Производња АТР 72 је најављена 1986. Први лет је обављен 27. октобра 1988. Тачно годину дана касније АТР 72 је уведен у комерцијалну употребу, а први комерцијални лет је обавила компанија Финер До јануара 2007. испоручено је укупно 323 авиона АТР 72. За сада је наручено још 113 авиона. Варијанте АТР 72—200 72-200 је прва производна верзија АТР-а 72. Опремљен је моторима PW124B који имају 2.400 коњских снага на замајцу. АТР 72—210 (212) АТР 210 је верзија са нешто јачим моторима од 2.750 кс. АТР 72—500 (210A/212A) Првобитно назван 210A, АТР 72-500 је усавршена верзија АТР 72-210. Подигнут је ниво аутоматизације авиона, а мотори на 72-500 имају пропелере са 6 кракова. Друге варијанте АТР је током 2002. представио карго верзију која је ушла у флоте ДХЛ УПС-а и других компанија.. АТР 72-500 се нуди и у VIP варијанти са знатно опремљенијом кабином прилагођеном потребама богатих и пословних путника. Модел АТР 72MP / АТР 72-500MPА je наменски направљен авион за поморске партоле и противподморничку борбу. Спецификације ЈАТ-овог АТР 72—200 Спецификације Дужина: 27,16 m Размах крила: 27,05 m Број седишта: 66 Брзина крстарења: 510 km/h Висина крстарења: 7.600 m Компаније са више АТР 72 у својој флоти Aer Arann (9) Aero Airlines (7) Ер Доломити (8) Airlinair (7) Air Nostrum (7) Alitalia Express (10) American Eagle Airlines (39) Atlantic Southeast Airlines (12) Bangkok Airways (9) Binter Canarias (13) Eurolot (8) Jet Airways (8) Mount Cook Airline (11) Olympic Airlines (7) TransAsia Airways (10) Trip Linhas Aéreas (6) Vietnam Airlines (9) Kingfisher Airlines (10) Air Serbia (4) Референце Литература Спољашње везе http://www.vazduhoplovnetradicijesrbije.rs/index.php/istorija/atr-72 Званични сајт „ATR 72-200” (на језику: (језик: руски)). Уголок неба. 2004. Приступљено 30. 8. 2010. CS1 одржавање: Непрепознат језик (веза) „ATR 72-210” (на језику: (језик: руски)). Уголок неба. 2004. Приступљено 30. 8. 2010. CS1 одржавање: Непрепознат језик (веза) „ATR 72-500” (на језику: (језик: руски)). Уголок неба. 2004. Приступљено 30. 8. 2010. CS1 одржавање: Непрепознат језик (веза) „The ATR ATR-72” (на језику: (језик: енглески)). www.airliners.net. Приступљено 30. 8. 2010. CS1 одржавање: Непрепознат језик (веза)
ATR 72

ATR 72 är ett tvåmotorigt turbopropflygplan byggt av den italiensk-franska flygplanstillverkaren ATR. Historik ATR 72 har tillverkats i flera olika modeller, 72-100, -200, -210 samt 72-212A (även kallad 72-500/600). Den senare modellen, 72-212A, är ett av de mest efterfrågade turbopropflygplanen i världen tack vare sin miljöprofil och låga omkostnader. Flygplanstypen flög första gången 1988. Första kommersiella användaren var finska flygbolaget Finnair. I Sverige flyger bland annat Braathens Regional Airlines ATR 72 på uppdrag av SAS. Olyckor och problem Flygplanstypen ATR 42/72 har till och med 2022 varit inblandad i 15 olyckor med dödlig utgång. I förhållande till att planet gjort 26,8 miljoner flygresor är antalet haverier mindre än "en på miljonen". Sajten airsafe.com anger att dessa 15 haverier motsvarar 11,86 FLE (Full Loss Equivalent), då det funnits överlevande vid flera av haverierena. Genom att dividera med antalet flygningar, 26,8 miljoner, så fås en "fatality rate" på 11,86/26,8 = 0,44 per miljon flygningar. Risken för ett totalhaveri är således mindre än "en på miljonen". 9 augusti 2024 störtar en ATR 72-600 i Brasilien, Alla 58 passagerare och 4 i besättningen omkommer Bilder Se även ATR 42 Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör ATR 72.
Gare de Capvern

La gare de Capvern est une gare ferroviaire française de la ligne de Toulouse à Bayonne, située sur le territoire de la commune de Capvern, dans le département des Hautes-Pyrénées en région Occitanie. Elle est mise en service en 1867 par la Compagnie des chemins de fer du Midi et du Canal latéral à la Garonne. C'est une halte ferroviaire de la Société nationale des chemins de fer français (SNCF) desservie par des trains régionaux TER Occitanie. Situation ferroviaire Établie à 597 m d'altitude, la gare de Capvern est située au point kilométrique (PK) 126,047 de la ligne de Toulouse à Bayonne entre les gares de Lannemezan et Tournay. La gare dépend de la région ferroviaire de Toulouse. Elle est équipée de deux quais, le quai 1 pour la voie 1 et le quai 2 pour la voie 2, qui disposent tous les deux d'une longueur utile de 210 m. Histoire La station de Capvern est mise en service le 20 juin 1867, par la Compagnie des chemins de fer du Midi et du Canal latéral à la Garonne lors de l'ouverture de la section de Montréjeau à Tarbes de sa ligne de Toulouse à Bayonne. Cette gare est située au sommet d'une rampe éponyme, la rampe de Capvern qui est une des sections les plus difficiles du réseau ferré de France. Fréquentation En 2022, selon les estimations de la SNCF, la fréquentation annuelle de la gare était de 7 061 voyageurs. De 2015 à 2023, selon les estimations de la SNCF, la fréquentation annuelle de la gare s'élève aux nombres indiqués dans le tableau ci-dessous. Service des voyageurs Accueil Halte SNCF, c'est un point d'arrêt non géré (PANG) à entrée libre. Un passage planchéié permet la traversée des voies pour aller d'un quai à l'autre. Desserte Capvern est desservie par des trains TER Occitanie qui effectuent des missions entre les gares de Toulouse-Matabiau et de Tarbes. Intermodalité Un parking pour les véhicules est aménagé. Les bus de Capvern desservent la gare. Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste des gares des Hautes-Pyrénées Liste des gares de France Liste des gares d'Occitanie Ligne de Toulouse à Bayonne Liens externes La gare de Capvern, sur le site officiel SNCF / TER Occitanie Portail du chemin de fer Portail des Hautes-Pyrénées Portail des Pyrénées