NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kasteel van Montségur

Het Kasteel van Montségur (Frans: Château de Montségur) is een kasteel op een berg in de gelijknamige gemeente in een noordelijke uitloper van de Pyreneeën, op zo'n 20 km van de Franse stad Foix. Sinds 2026 is het erkend als Grand Site de France. Burcht van de katharen Het Kasteel van Montségur is bekend als de burcht van de katharen, boven op de berg. In 1204, toen paus Innocentius III zijn strijd tegen de katharen begonnen was (wat in 1209 tot een kruistocht leidde) werd de ruïne van een oude vesting op deze bergtop door de katharen herbouwd. Dit bolwerk werd in 1232 door de Kathaarse bisschop van Toulouse uitgeroepen tot het zenuwcentrum van het katharisme. In 1243 was het Kasteel van Montségur de belangrijkste vesting van de katharen. Tijdens de derde Albigenzische Kruistocht belegerde het kruisvaardersleger de burcht, aanvankelijk zonder succes. Katapulten konden niet gebruikt worden wegens de grote hoogte waarop de vesting stond. Dit veranderde toen een groepje soldaten er op een nacht in slaagde een nabijgelegen toren in te nemen, zodat de kruisvaarders vanaf ongeveer dezelfde hoogte de burcht konden bestoken. Op 16 maart 1244 gaven de katharen en hun verdedigers (niet iedereen in de burcht was van het kathaarse geloof) zich over. Bij hun overgave kregen de katharen en de verdedigers de keuze tussen zich te bekeren tot het de aanvaarde officiële versie van het christendom of de brandstapel. Tussen de 200 en 225 katharen die zich in Montségur bevonden kozen vrijwillig voor de brandstapel. Ter nagedachtenis van hen werd een monument opgericht aan de voet van de berg. De burcht van de katharen werd met de grond gelijk gemaakt. In de drie eeuwen daarna is de tegenwoordige burcht door Franse troepen als garnizoen gebouwd en uitgebreid. Trivia De gebeurtenissen die zich tijdens de middeleeuwen in de burcht hebben afgespeeld, vormen het centrale thema in de roman Op weg naar Montségur van de Vlaamse schrijver Valère Depauw; en ook in de Franse roman Les brûlés van Zoé Oldenbourg. Verder speelt het een hoofdrol in het 5e boek van de The Mongoliad Cycle, getiteld Siege perilous van E.D. de Birmingham, pseudoniem van Nicole Galland. De strijd van de Katharen tegen de Inquisitie en hun toevlucht tot Montségur is ook onderwerp van deel 7 (De duivel en de Karthaar) en 8 (De weg van Montségur) van de strip Vasco van de Fransman Gilles Chaillet. De Britse metalgroep Iron Maiden heeft een nummer opgenomen dat geïnspireerd is op de gebeurtenissen van en rond de burcht. Het is terug te vinden op hun 13de studioalbum Dance of Death en heet, simpelweg, Montségur. Galerij Zie ook Burchten van de katharen Externe link (fr) Château op de Base Mérimée van het plateforme ouverte du patrimoine
Castelul Montségur

Castelul Montségur (franceză: Château de Montségur) este o fostă cetate în apropiere de Montségur, o comună din Ariège, în sud-vestul Franței. Ruinele sale sunt pe locul unei cetăți distruse a catarilor. Fortăreața din prezent este descrisă ca fiind un „castel catar”, ea datând de fapt dintr-o perioadă mai târzie. A fost desemnată ca fiind monument istoric de către Ministerul Francez de Cultură, din 1862. Geografie Ruinele castelului Montségur se ridică la 1.200 de metri altitudine, în sudul Frantei (în apropierea Munților Pirinei), pe un teren accidentat. Localizată în inima regiunii Languedoc - Midi-Pirineilor francezi, la 80 km de Carcassonne, Montségur domină o formațiune de rocă cunoscuta drept pog - un termen derivat din dialectul languedocian din Occitania - puòg sau puèg însemnând vârf, deal, munte. Istorie Primele semne de așezări omenești în zonă datează încă din Epoca de piatră, în jur de cca. 80.000 de ani în urmă. Dovezi ale ocupației romane, precum monede și unelte, au fost găsite în jurul cetății. Numele său vine din latină: mons securus, care a derivat în mont ségur, ceea ce înseamnă dealul cel sigur în limba occitană. În Evul Mediu, regiunea Montségur a fost condusă de Conții de Toulouse, de Viconții de Carcassonne, iar în final de Conții de Foix. Se știu puține lucruri despre fortificație până la Cruciada Albigensiană. Castelul catar În jurul anului 1204, Raymond de Péreille, unul dintre cei doi seniori de Montségur, a început să reconstruiască castelul care era în ruine de cel puțin 40 de ani. Refortificat, castelul a devenit centrul activităților și casa lui Guilhabert de Castres, un teolog și arhiepiscop catar. În 1233, cetatea a devenit „reședința și capul” (domicilium et caput) bisericii catare. S-a estimat că fortificația adăpostea aproximativ 500 de persoane, când, în 1241, Raymond VII a asediat cetatea Montségur, dar fără succes. Asasinarea reprezentanților Sfintei Inchiziții de către aproximativ 50 de bărbați din Montségur, la Avignonet, pe 28 mai 1242, a fost motivul ultimei expediții de cucerire a castelului. Referințe Legături externe fr Ministry of Culture database entry for Château de Montségur * Photos of Montsegur Arhivat în 24 septembrie 2015, la Wayback Machine. en Ministry of Culture photos
Castell de Najac

El castell de Najac és una fortalesa d'arquitectura gòtica enclavada als congosts de Najac, al departament d'Avairon (França). Un primer recinte va ser construït en territori dels comtes de Tolosa a la fi del segle xi, successivament expandit durant el regnat de Lluís IX de França. Intervingut el segle xiii, la torre de l'homenatge es va reedificar i es va adequar per a estades residencials; avui és la torre més alta de les existents. Està construït sobre un pujol de 200 metres d'altitud i fortament defensat, causa probable que no es tingui constància que el castell fos mai capturat, si més no assetjat. Arquitectura El castell actual es va començar a construir al segle xiii, concretament a l'any 1253, a instàncies d'Alfons de Poitiers, germà de Lluís IX, sobre un petit recinte fortificat anterior. En el nou projecte no es va mantenir la torre de l'homenatge com a últim bastió, sinó que es va integrar en el nou complex com a estades residencials, com a part del recinte interior i no com a torre exempta. La seva planimetria és circular. Està protegit per una muralla d'1 metre de grossor i entre 7 i 8 metres d'altura. El castell posseeix, a més de la torre descrita, altres dos semicirculars, una rectangular (més antiga) i tres més rectangulars. Les entrades van estar defensades per barbacanes. Al llarg dels murs hi havia un passeig de guàrdia equipat amb un elaborat sistema d'escales i passadissos, alguns visibles i altres ocults, que podien aïllar-se de la resta del castell mitjançant barreres. La torre de l'homenatge té 11 metres de diàmetre i 40 d'altura, dividits en tres plantes. Els seus murs tenen grossors propers a 2,20 metres, perforats només per sageteres. S'accedeix des del pati d'armes, encara que des d'aquest ha de superar-se el pont llevadís que creua un fossat. Referències
Najac (hrad)

Najac je zřícenina hradu na kopci nad meandrem řeky Aveyron ve správním území francouzské obce Najac v departementu Aveyron v metropolitním regionu Okcitanie, šestnáct kilometrů jižně od města Villefranche-de-Rouergue. Historie První opevnění bylo na kopci na území hrabat z Toulose postaveno na konci 11. století. Současný hrad byl přestavěn ve 13. století, konkrétně v roce 1253, na popud Alfonse z Poitiers, bratra Ludvíka IX., na místě dřívějšího malého opevněného areálu. Při přestavbě byl původní hradní donjon upraven pro obytné účely a byl integrován do nového komplexu jako součást vnitřního areálu, a nikoli jako samostatná věž. Jeho půdorys je kruhový o průměru jedenáct metrů výšce čtyřicet metrů. Věž je rozčleněna na tři úrovně, její zdi jsou opatřeny střílnami. Vstup do věže je po padacím mostu přes příkop z nádvoří. Kromě obytné věže má hrad další dvě půlkruhové věže, jednu obdélníkovou (starší) a tři další obdélníkové. Vchody byly chráněny barbakanem. Podél hradeb vedla strážní chodba. V roce 1925 byl hrad a jeho opevnění zapsán do seznamu historických památek Francie. Galerie Reference Literatura Francis Salet, « Najac - Château », dans Congrès archéologique de France. Figeac, Cahors et Rodez. 100e session. 1937, Paris, Société Française d'Archéologie, 1938, p. 170-202 Georges Mathieu, Najac, son site, son histoire, sa forteresse, Paris, Imprimerie Frazier, 1974, 44 p., ouvrage en collaboration avec Fernand Boutonnet (1897-1980). Henry Yzarn de Freissinet, Châteaux de l'ancien Rouergue, t. II, Rodez, Pierre Carrère, 1935. François Lehoux, Jean de France, duc de Berri. Sa vie, son action politique, 1340-1416, Librairie Picard & Cie, 1967. Gilles Séraphin, Christian Remy et Élodie Cassan, « Najac, du castrum au château neuf », dans Congrès Archéologique de France, 2009, 167e session, Monuments de l'Aveyron, 2009, Paris, Société française d'archéologie, 2011 (ISBN 978-2-901837-40-4). Thérèse Gérard et Hélène Vialard, Inventaire sommaire de archives départementales de la Haute-Garonne antérieures à 1790, Toulouse, Éditions Privat, 1965. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu hrad Najac na Wikimedia Commons
Burg Najac

Die Burg Najac (französisch Château de Najac) ist die Ruine einer mittelalterlichen Gipfelburg in der französischen Gemeinde Najac im Département Aveyron, Region Okzitanien. Sie ist eine der stärksten Befestigungen in der Region und wurde nie erobert. Die Anlage steht als Monument historique seit Juli 1925 unter Denkmalschutz. Anlage Die Burganlage wurde in mehreren Etappen errichtet. Der älteste Teil ist ein rechteckiger Donjon. Dieser wurde dann zu einem der Ecktürme der rechteckigen Kernburg mit ihren acht Meter hohen Ringmauern. Die stärkste Befestigung ist der runde Donjon, mit 11 Meter Durchmesser und 40 Meter Höhe, der den Rest der Burg überragt. Dieser Turm ragt aus der Ringmauer hervor und verteidigt diese durch flankierendes Feuer, was ein Donjon in Inneren des Burghofs nicht leisten kann. Das Tor wird von einer Zugbrücke und Barbakane geschützt. Die Burg Najac liegt auf dem Gipfel eines schwer zugänglichen Hügels in einer Flussschleife, was sie schwer angreifbar macht. Eine zweite niedrigere Ringmauer liegt weiter unten auf dem Hügel um die Kernburg. Literatur Kelly De Vries: Medieval Military Technology. Broadview Press, Peterborough [u. a.] 1992, ISBN 978-0-921149-74-3, S. 240 ff. Sydney Toy: Castles. Their construction and history. Nachdruck der Ausgabe von 1939. Dover Publ., New York 1985, ISBN 978-0-486-24898-1. Weblinks Die Burg Najac auf richesheures.net (französisch) Fotos aus der Base Mémoire Einzelnachweise
Château de Najac

Château de Najac or the royal fortress of Najac (Languedocien: Castèl de Najac) is located in Najac, in the Aveyron département, in southern France. The castle was built in 1253 by the villagers on the orders of Alphonse de Poitiers, brother of Saint Louis, on the site of an older castle (a square tower) built in 1100 by Bertrand of St Gilles, son of Raymond IV, count of Toulouse. Architecture The castle is built at the summit of a hill formed by a loop of the river. The inner bailey of the castle forms a rough rectangle, with the longest side about 40 meters long. Towers project from the South and North walls, and there are towers at each corner, including an earlier square tower and a large round donjon from where the defence of the castle can be coordinated. The gate is protected by a barbican. The castle has a world record with its 6.80-metre-high (22.3 ft) archères (a thin aperture for archers), such a size being designed to allow use by three archers at the same time. A secret corridor, hidden within the walls, links the Romanesque tower to the chapel of the keep. Possession of this castle, built 200 meters over the river Aveyron, was key to control of the region. History Najac has been near major events of history: the first English occupation, the Albigensian Crusade, the Hundred Years' War, the imprisonment of the Knights Templar, the peasants' revolts, and the French Revolution. After having been used as a stone quarry in the 19th century, Najac was saved by the Cibiel family, who own it and open it to visitors. The Château de Najac is one of a group of 23 castles in Aveyron who have joined to provide a tourist itinerary as the Route des Seigneurs du Rouergue. The castle has been listed as a monument historique by the French Ministry of Culture since 1925. See also List of castles in France Route des Seigneurs du Rouergue References Sideny Toy: Castles: their construction and history External links A Tour of Najac The site of Najac, with wooded hills over loops of the Aveyron river http://cf.laroque.free.fr/chateau/najac.htm Route des Seigneurs du Rouergue website, with photos (in English) Base Mérimée: Vestiges du château et sa deuxième enceinte, Ministère français de la Culture. (in French)
Castillo de Najac

El castillo de Najac es una fortaleza de arquitectura gótica​ enclavada en los desfiladeros de Najac, en el departamento de Aveyron (Francia).​ Un primer recinto fue construido en territorio de los condes de Tolosa a finales del siglo XI, sucesivamente expandido durante el reinado de Luis IX de Francia. Mediado el siglo XIII la torre del homenaje se reedificó y se adecuó para estancias residenciales; hoy es la torre más alta de las existentes.​ Está construido sobre una colina de 200 metros de altitud y fuertemente defendido, causa probable de que no se tenga constancia de que el castillo fuera nunca capturado, siquiera sitiado.​ Arquitectura El castillo actual se comenzó a construir en el siglo XIII, concretamente en 1253, a instancias de Alfonso de Poitiers, hermano de Luis IX, sobre un pequeño recinto fortificado anterior. En el nuevo proyecto no se mantuvo la torre del homenaje como último bastión, sino que se integró en el nuevo complejo como estancias residenciales, como parte del recinto interior y no como torre exenta. Su planimetría es circular. Está protegido por una muralla de 1 metro de grosor y entre 7 y 8 metros de altura. El castillo posee, además de la torre descrita, otras dos semicirculares, una rectangular (más antigua) y tres más rectangulares. Las entradas estuvieron defendidas por barbacanas. A lo largo de los muros había un paseo de guardia equipado con un elaborado sistema de escaleras y pasadizos, algunos visibles y otros ocultos, que podían aislarse del resto del castillo mediante barreras.​ La torre del homenaje tiene 11 metros de diámetro y 40 de altura, divididos en tres plantas. Sus muros tienen grosores cercanos a 2,20 metros, horadados solo por saeteras. Se accede desde el patio de armas, aunque desde éste ha de superarse el puente levadizo que cruza un foso.​ Referencias
Castell de Ròcafixada

El castell de Ròcafixada (en occità: Castèl de Ròca Fixada; en francès: Château de Roquefixade) és una antiga fortalesa situada a la comuna de Ròcafixada, a l'Arieja. Història El castell surt mencionat per primer cop als documents el 1034. Els primers senyors del castell coneguts són els senyors de Pailhès El 1205, va ser escenari de les núpcies de Ramon de Perella amb Corba de Lanta. Ramon de Perella posseïa també el castell de Perella i el de Montsegur. Va servir de refugi i resistència pels albigesos durant el segle xiii. El 1212 Simó de Montfort va prendre el castell, el qual va passar a dependre dels comtes de Tolosa. El 1272 Felip III, rei de França, va prendre el castell després de la rendició de Roger Bernat III de Foix. El rei va assegurar-ne el manteniment i hi va emplaçar, des del 1278, una guarnició reial, composta d'un castellà, un guaita, un porter, dotze sergents i de gossos guardians. L'interès d'aquest manteniment i mobilització era la presència propera de la frontera amb el Regne d'Aragó. El 1463, el rei Lluís XI va restituir el castell als comtes de Foix, amb Gastó IV de Foix. El castell va gaudir de diversos manteniments durant els segles XV i XVI, per acabar sent destruït per ordre de Lluís XIII el 1632. El 1675, el baró de Celles, Vital Guilhon de Lestang, va comprar el castell i la seva família el va conservar fins a la Revolució francesa, quan va ser venut com a bé nacional. Les runes del castell de Ròcafixada són classificades de monument històric de França des del 7 de febrer de 1995. Referències Vegeu també Castells càtars Bibliografia Henri-Paul Eydoux - Châteaux des pays de l'Aude - p. 218-224, dins del Congrès archéologique de France. 131e session. Pays de l'Aude. 1973 - Société Française d'Archéologie - París - 1973 Enllaços externs Castell de Ròcafixada [archive] Laurence Cabrol, "Roquefixade, la citadelle du vertige", Ariege News, 22 Maig 2006 (francès)
Roquefixade (hrad)

Roquefixade je zřícenina hradu u vsi Roquefixade, osm kilometrů od Lavelanetu ve francouzském departementu Ariège. Zřícenina stojí na vápencovém ostrohu v nadmořské výšce 1001 metrů. Historie První písemná zmínka o hradu je z roku 1034. Prvními známými pány hradu byli páni z Pailhès. V roce 1205 se na hradě slavil sňatek Raimona de Péreilhe s Corbou de Lanta. Tento pán vlastnil také hrad Péreilhe a hrad Montségur. Hrad ve 13. století sloužil jako útočiště a místo odporu pro katary. V roce 1212 za albigenské křížové výpravy obsadil hrad, který byl tehdy pod kontrolou hrabat z Toulouse, Simon IV. z Montfortu. V roce 1272 hrad obsadil francouzský král Filip III. poté, co se jeho tehdejší majitel hrabě Roger-Bernard III de Foix, vzdal. Filip III. zajistil, aby opevnění hradu bylo udržováno a v roce 1278 zde zřídil královskou posádku, aby střežila hranice se sousedním královstvím Aragonským. V roce 1463 hrad vrátil král Ludvík XI. hraběti z Foix, Gastonu IV. de Foix-Béarn. Hrad poté v 15. a 16. století prošel různými úpravami a nakonec byl zničen v roce 1632 na příkaz krále Ludvíka XIII.. V roce 1675 koupil hrad baron z Celles, Vital Guilhon de Lestang a jeho rodina si jej ponechala až do francouzské revoluce, kdy byl prodán jako národní majetek. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Roquefixade na Wikimedia Commons Oficiální stránky (francouzsky)
Burg Roquefixade

Die Burg Roquefixade ist die Ruine einer Spornburg im Département Ariège. Lage Die namensgebende kleine Ortschaft Roquefixade liegt etwa zehn Kilometer (Fahrtstrecke) westlich von Lavelanet. Ihren Namen bezieht die Burg von ihrer Position: Sie steht auf einem steilen Felssporn etwa 150 Meter über dem Tal. Der Ursprung des Namens stammt von dem katalanischen Ausdruck roca fisada, das „gespaltener Fels“ bedeutet. Erst wurde die Ortschaft danach benannt, später die Burg, die seit 1995 als Monument historique unter Denkmalschutz steht. Geschichte Eine erste Erwähnung der Burg stammt aus dem Jahre 1034. Möglicherweise während des Albigenserkreuzzugs wurde die Burg belagert und zerstört, später aber wieder aufgebaut. Um 1278 wurde die Burg unter königliche Verwaltung gestellt und beherbergte eine Garnison. 1463 wurde der Besitz an den Gaston IV., Graf von Foix übergeben. Die Burg blieb bis 1632 bestehen. Zu jener Zeit lagerte Ludwig XIII. in der Region auf seinem Wege nach Toulouse, wo er der Enthauptung von Henri II. de Montmorency, der sich gegen Richelieu erhoben hatte, beiwohnen wollte. Louis XIII. nutzte die Gelegenheit, die Burg zu zerstören. Sie wurde nicht wieder aufgebaut und diente den Bewohnern der gleichnamigen Ortschaft als Steinbruch. Siehe auch Katharerburgen Weblinks Geschichte des Orts und der Burg Roquefixade (französisch) Informationen zur Burgruine auf der Website der Gemeinde Roquefixade (französisch) Kurzhistorie. Archiviert auf archiv.org (französisch)
Château de Roquefixade

The Château de Roquefixade is a ruined castle built on a cliff overlooking the village of Roquefixade, situated 8 km (5 miles) west of Lavelanet French département of Ariège. There are records of a castle on the site going back to 1180, though the present ruins are more modern. While marketed in the tourist industry as one of the so-called Cathar castles, the ruins are later than this. Despite this, the site did provide a place of refuge for the Cathars at the time of the Albigensian Crusade. A natural cleft in the cliff face has been filled in by an arch supported by ramparts. This cleft is the origin of the name of the village, and later the castle: roca fisada (fissured rock) in Catalan. The remains of the castle walls cling to the rock, originally circling an impressive keep built at the highest point of the site. The trek to Roquefixade Castle is marked and takes around 25 minutes beginning at Roquefixade village square. At the end of the 13th century, Roquefixade became a stronghold at the end of a line of royal fortresses built along the Corbières hills, to keep watch on the territory of the Count of Foix. The keep was remodelled in the 14th century, and other alterations were made in the 15th and 16th centuries. The castle survived until 1632 when the French king Louis XIII rested in the area on his way to Toulouse for the execution of Henri II, Duke of Montmorency who had risen against Richelieu. Louis took the opportunity to order the destruction (slighting) of Roquefixade. Now, it serves no purpose and is costly to maintain. Château de Roquefixade has been listed since 1995 as a monument historique by the French Ministry of Culture. See also Cathar castles List of castles in France References External links Base Mérimée: Château cathare, Ministère français de la Culture. (in French) Laurence Cabrol, "Roquefixade, la citadelle du vertige", Ariege News, 22 May 2006(in French)
Castello di Roquefixade

Il castello di Roquefixade è un castello del XII secolo, uno dei cosiddetti castelli catari, situato nel comune di Roquefixade nella regione dell'Occitania in Francia. Storia Descrizione Bibliografia Lily Deveze, Carcassonne, castelli catari, Bonechi, 1970, ISBN 9788847608450. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Castello di Roquefixade
Kasteel van Roquefixade

Het kasteel van Roquefixade (Frans: château de Roquefixade) is een vervallen kasteel. Het is gebouwd op een klif met uitzicht op het gelijknamige dorp Roquefixade, gelegen op 8 km ten westen van Lavelanet, in het Franse departement Ariège. Geschiedenis De eerste bron die het bestaan van een kasteel in Roquefixade bevestigt komt uit 1034. Hoewel het kasteel vaak wordt geadverteerd als een van de Katharenkastelen, zijn de huidige ruïnes in een latere tijd gebouwd. Desondanks bood de plek een toevluchtsoord voor de Katharen ten tijde van de Albigenzische Kruistochten, zoals ook het nabijgelegen kasteel van Monségur dit deed. Het kasteel is gebouwd op een natuurlijke spleet in de rotswand, die is opgevuld door een boog en ondersteund door wallen. Dit is ook de oorsprong van de naam van het dorp en later van het kasteel: roca fisada betekent namelijk 'gespleten rots' in het Catalaans. De overblijfselen van de kasteelmuren omcirkelden oorspronkelijk een indrukwekkende toren die op het hoogste punt van de plaats was gebouwd. Er zijn meerdere gemarkeerde routes die naar het kasteel van Roquefixade leiden. Eind 13e eeuw werd Roquefixade een vesting aan het uiteinde van een reeks koninklijke vestingen die langs de heuvels van Corbières waren gebouwd om het grondgebied van de graaf van Foix te bewaken. De donjon werd in de 14e eeuw verbouwd. In de 15e en 16e eeuw werden er nog andere wijzigingen aangebracht. Het kasteel bleef tot 1632 bestaan. De Franse koning Lodewijk XIII kwam toen langs het gebied, op weg naar Toulouse voor de executie van Hendrik II, hertog van Montmorency, die in opstand was gekomen tegen Richelieu. Lodewijk maakte van de gelegenheid gebruik om de vernietiging van meerdere kastelen, waaronder ook Roquefixade, te bevelen. Dit besluit werd genomen omdat het geen enkel doel meer had en het duur was om te onderhouden. Het kasteel van Roquefixade staat sinds 1995 op de lijst van historische monumenten (monuments historiques) van het Franse ministerie van Cultuur. Zie ook Burchten van de katharen
Catedral de Santa Maria d'Auch

La catedral Santa Maria està situada a la comuna francesa d'Auch, al departament del Gers (Llenguadoc-Rosselló Migdia-Pirineus). És la catedral de l'arquebisbat d'Auch. El 1906, va quedar catalogat com a monument històric. Va ser declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO en 1998. Vegeu també Arquebisbat d'Auch Llista de monuments del districte d'Auch Enllaços externs Referència n. PA00094702, a la base de dades Mérimée, del Ministeri de Cultura francès. La catedral a la oficina de turisme d'Auch Referències