NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Midi-Pirinei

Midi-Pyrénées (Sud-Pirinei, Miègjorn-Pirenèus în limba occitană) a fost una dintre cele 26 regiuni ale Franței de până la reforma administrativ-teritorială din 2014. Capitala regiunii era orașul Toulouse, iar regiunea cuprindea 8 departamente. La 1 ianuarie 2016 a fost creată regiunea Occitania, prin comasarea regiunii Midi-Pirinei cu Languedoc-Roussillon. Istoric Regiunea este o entitate administrativă artificială ce ocupă zona de existență a mai multor foste provincii franceze, fiecare cu propria-i identitate culturală și istorică. Este regiunea franceză cel mai puternic influențată de cultura și civilizația romană care a lăsat aici foarte multe urme. În Evul Mediu zona a cunoscut o fărâmițare accentuată, în special în văile Pirineilor unde regiunile fiind protejate de mediul natural, și-au dezvoltat fiecare diverse particularități. Actuala regiune cuprinde teritorii din fostele provincii Gasconia, Languedoc, Rouerge, Quercy, Comté de Foix, Couserans, Nébouzan, Quatre-Vallées și Bigorre. Datorită acestui lucru, numele ei nu are legătură cu nici una dintre acestea, ci este bazat doar pe geografie "Sud" (poziția față de restul Franței sau față de Paris)-"Pirinei". În plus, regiunea face parte din două zone de influență ale limbilor regionale franceze - limba gasconă și limba occitană, Toulouse fiind la limita dintre cele două arii. Totuși, influența acestor limbi este actualmente limitată datorită numărului mic de vorbitori. Geografia Regiunea este cea mai mare regiune franceză metropolitană, mai mare decât Olanda sau Danemarca. Situată la frontiera de sud, se învecinează cu Spania și micul Principat Andorra. Relieful este dominat în partea sudică de Pirinei, iar în partea nordică de Masivul Central. Principalul râu este Garonne cu cei patru afluenți Gers, Ariège, Lot și Tarn. Economia Orașul Toulouse este unul dintre cele mai dezvoltate orașe franceze, aici aflându-se un număr mare de facilități de producție în domenii de vârf: Airbus și EADS în aeronautică zboruri cosmice fiind două dintre reprezentantele de marcă. De asemenea sunt dezvoltate și electronica, domeniul IT și biotehnologia. Cu peste 110.000 de studenți orașul este al doilea după Paris, fiind astfel un centru important de cercetare. De asemenea, nu putem neglija agricultura, în regiune producându-se celebra brânză Roquefort, și nici turismul, în văile și stațiunile din Pirinei.
Юг-Пиренеи

Юг-Пиренеи (фр. Midi-Pyrénées, окс. Miègjorn-Pirenèus, гаск. Mieidia-Pirenèus) — бывший регион на юге Франции. С 1 января 2016 года является частью региона Окситания. Главный город — Тулуза (650 тыс. жителей). Население — 2 903 420 человек (в 2011 году — 8-е место среди регионов). География Площадь: 45 348 км². По территории бывшего региона протекают реки Адур, Арьеж, Гаронна и Ло. Административное деление Регион включал департаменты Жер, Арьеж, Аверон, Гаронна Верхняя, Пиренеи Верхние, Ло, Тарн и Тарн и Гаронна. Основную часть региона составляют области, раньше входившие в состав провинций Гасконь, Лангедок и Руэрг. Население Экономически активное население: 936 тыс. чел. Столица бывшего региона Тулуза является третьим городом Франции по числу студентов (после Парижа и Лиона). Занятость населения: в сельском хозяйстве: 14,4 % в промышленности: 26,8 % в сфере услуг: 58,8 % На предприятиях Airbus (штаб-квартира компании расположена в Тулузе) работают свыше 20 000 человек. Примечания Ссылки Официальный сайт регионального совета Regional Council of Midi-Pyrénées (фр.) Midi-Pyrénées, Province of France (англ.) Holidays in Midi-Pyrenees, France (англ.)
Jug-Pireneji

Jug-Pireneji (francosko Midi-Pyrénées, okcitansko Miègjorn-Pirenèus) so bili do leta 2015 južna francoska regija ob meji z Andoro in Španijo. Od leta 2016 dalje so sestavni del regije Oksitanija. Glavno administrativno in zgodovinsko pomembno mesto je Toulouse. Geografija Jug-Pireneji so bili največja regija celinske Francije. Na zahodu so mejili na bivšo regijo Akvitanijo, na severu na Limousin, na severovzhodu na Auvergne, na vzhodu na Languedoc-Roussillon, medtem ko na jugu meji na Andoro in Španijo. Samo ime je bilo zaradi zgodovinskih razlogov izbrano na podlagi geografske lege v Franciji glede na Pariz - jug, s Pireneji kot mejnim območjem. Zgodovina Ob ustanovitvi regije je bilo vanjo združenih več delov zgodovinskih provinc. Zahod regije je pripadal Gaskonji, departma Lot je nastal iz province Quercy, Aveyron iz province Rouergue, vzhod je pripadal Languedocu, jug regije pa iz več manjših pirenejskih provinc, med katerimi je bila najpomembnejša Bigorre. Ozemlje pirenejskih provinc je bilo v rimskem času poznano kot Novempopulana, kasneje zaradi vpliva Baskije kot Vasconia, še kasneje Gaskonja, od katere so se sčasoma ločile in zaradi ozemeljske zaprtosti nasproti drugim razvile svojstvene značilnosti. Kot posledica dejstva, da večina prebivalstva regije živi v predelu nekdanjega Languedoca (Toulouse), je bil za regijsko zastavo izbran zgodovinski grb grofije Toulouse, Okcitanski križ ali Tuluški križ. Sklici
Југ—Пиринеји

Југ—Пиринеји (фр. Midi-Pyrénées, окситански: Miègjorn-Pirenèus (лангдошки), Mieidia-Pirenèus (гаскоњски)) је бивши регион у јужној Француској. Југ—Пиринеји је био највећи регион континеталне Француске и састојао се од 8 департмана. Историја Пошто је регион вештачки створен у 20. веку, сви делови региона немају заједничку историју. Око 25% се састоји од бивше провинције Гаскоње (Gascogne), 25% од бивше провинције Лангдок (Languedoc), а остатак од провинција Руерж (Rouergue), Кверси (Quercy), Небузен (Nébouzan) и Аженоа (Agenois). Администрација Од 1998. године на челу регионалног парламента је Мартин Малви из Социјалистичке партије. Његова коалиција PS-PCF-PRG има 62 посланика од 91 посланичког места у регионалном парламенту. Унија за народни покрет-УДФ има 21 посланика, а крајње десничарска странка Национални Фронт 8 посланика. Географија Регион Југ—Пиринеји налази се на југу Француске. То је највећи регион Француске чија је површина већа од Данске. На југу се граничи са Шпанијом и Андором. Такође се граничи и са четири друга региона Француске: на западу са Аквитанијом, на северу са Лимузеном, на североистоку са Оверњом и на истоку са регионом Лангдок-Русијон. Регион Југ—Пиринеји се састоји од 8 департмана: Арјеж, Аверон, Горња Гарона, Жерс, Лот, Високи Пиринеји, Тарн и Тарн и Гарона. Главни град региона је Тулуз, који је уједно и главни град департмана Горња Гарона. Највећа река у региону Јужнофранцуских Пиринеја је Гарона са своје четири притоке: Жерс, Арјеж, Лот и Тарн. У региону постоје два важна планинска масива: Пиринеји (les Pyrénées) на југу и Средишњи масив (Massif central) на североистоку региона. Пиренеји чине природну границу са Шпанијом. Становништво У региону Југ—Пиринеји постоје велике разлике у старости становништва. У главном граду Тулузу, углавном живи млађе становништво, док је у остатку региона осетно старије. Такође Тулуз је град у којем су приходи међу највећима у Француској, одмах после Париза, док су у остатку региона значајно нижи. Језици Два главна локална дијалеката (окситански језик) у регији су лангдошки и гаскоњски. Гаскоњски се традиционално говори на западу и југозападу региона, док се лангдошки највише говори на истоку и североистоку региона. Међутим, ови језици су практично пред изумирањем у овом региону, и у великој мери их је заменио француски језик. Те језике разумеју углавном старији људи. Спољашње везе Званични веб-сајт Туризам у региону Југ—Пиринеји (језик: француски)
Південь-Піренеї

Південь-Піренеї (фр. Midi-Pyrénées, Окситанська мова: Miègjorn-Pirenèus/Mieidia-Pirenèus) — історичний регіон на півдні Франції з 1 січня 2016 у складі регіону Окситанія. Головне місто Тулуза. Населення 2,687 млн осіб (8-е місце серед регіонів). Географія Площа території 45 348 км². Регіон включає департаменти Жер, Ар'єж, Аверон, Гаронна Верхня, Верхні Піренеї, Ло, Тарн і Тарн і Гаронна. Через нього протікають річки Адур, Ар'єж, Гаронна і Ло. Історично, Південь-Піренеї складається з окремих частин Франції: 24.2 % регіону становила Ґасконь: західна половина департаменту Верхня Гаронна, на північний захід від Тарн і Гаронна. Жер повністю, на північ від департаменту Верхні Піренеї. 23.4 % — Лангедок: східна половина департаменту Гаронна Верхня, південний схід Тарн і Гаронна. Лангедок включає історичний регіон Альбіжуа. 19.9 % — Руерг: Аверон повністю, і східна частина Тарн і Гаронна. Провінція Руерг повністю входить до складу Південь Піренеї. 15.4 % — Кверсі: департамент Ло, повністю, і північна половина Тарн і Гаронна. Провінція Кверсі повністю входить до складу Південь Піренеї. 16.6 % становили дрібні Піренейські провінції, зі сходу до заходу: Графство Фуа (східна половина Ар'єж), Кусеранс (західна половина Ар'єж). Населення Економічно активне населення: 936 тис. осіб. Столиця регіону Тулуза є третім містом Франції за кількістю студентів (після Парижа і Ліона). Зайнятість населення: у сфері послуг: 58,8 %. в промисловості: 26,8 %. в сільському господарстві: 14,4 %. На підприємствах Airbus (штаб-квартира компанії розташована в Тулузі) працюють понад 20 000 осіб. Історія Південь — Піренеї не має історичної чи географічної єдності. Це один зі штучно створених регіонів Франції навколо великого промислового й культурного центру — міста Тулузи. Інший приклад штучних регіонів — регіон Рона-Альпи, який, був створений як регіон для Ліона. Основну частину регіону складають області, що раніше входили до складу провінцій Ґасконь, Лангедок. Посилання Regional Council of Midi-Pyrénées (фр.) Midi-Pyrénées, Province of France (англ.) Holidays in Midi-Pyrenees, France (англ.)
Château de Limargue

Le château de Limargue est situé sur la commune d'Autoire, dans le département du Lot. Historique Pour Catherine Didon, une légende court au village concernant ce château. Pour récompenser la bravoure d'un certain Lafon sur les champs de bataille d'Italie, le roi Charles VIII l'aurait récompensé en lui donnant le privilège d'avoir un logis avec tours et mâchicoulis qui était un droit attaché à la noblesse. Le dénommé Lafon aurait alors ajouté à son logis de simples tours et gravé sur un linteau d'une tour le blason qu'il s'était choisi, une étoile, peut-être celle qui porte chance. Une porte à accolade donne accès à l'escalier à vis. La tour fait l’objet d’une inscription au titre des monuments historiques depuis le 6 avril 1929. Description Le manoir comprend un corps de logis principal et d'une aile plus basse en retour. Une tour avec escalier à vis, de cinq niveaux, est placée dans l'angle des deux corps du logis. Elle porte au niveau du troisième niveau une tourelle en encorbellement surmontée d'une toiture en poivrière qui permettait d'atteindre la pièce, chambre ou cabinet, aménagée au dernier étage. Notes et références Voir aussi Bibliographie Catherine Didon, Châteaux, manoirs et logis : le Lot, Chauray, Association Promotion Patrimoine, Éditions patrimoines & médias, 1996, 336 p. (ISBN 2-910-13718-X), p. 67 Articles connexes Liste des châteaux du Lot Liste des monuments historiques du Lot Liens externes Patrimoines Midi-Pyrénées : manoir dit château de Limargue Patrimoine du Lot : Le château de Limargue (Autoire) Portail des monuments historiques français Portail des châteaux de France Portail du Lot Portail du Moyen Âge tardif
Hôpital de Purpan

The Hôpital de Purpan (French pronunciation: [opital də pyʁpɑ̃]) is a public health establishment located in France in Toulouse Haute-Garonne district of Purpan. It is part of the Centre hospitalier universitaire de Toulouse. History It was to replace the Hôtel-Dieu Saint-Jacques, deemed too small and dilapidated, that the creation of a new suburban hospital was decided in 1905 and it was not until September 25, 1911, that the first stone was laid in the presence of John Cruppi. Several pavilions were built, then requisitioned for the health service during the World War I. References External links Hospital Website
Refugi Wallon

El refugi Wallon o refugi Wallon Marcadau és un refugi de muntanya del Pirineu a 1.865 metres, que ofereix 120 places d'allotjament quan està guardat i 30 quan és lliure, accessible des de Pont d'Espanya, a Cautarés. La primera pedra data de 1909. El nom és en memòria d'Edouard Wallon, un pirineista francès del segle xix. Característiques i informacions El refugi és guardat de l'15 de maig al 31 de setembre també els caps de setmana d'octubre. Està equipat amb tres dipòsits de gas per a la calefacció. L'electricitat és d'origen solar, la qual permet fer avisos d'auxili, ja que la zona no és pas coberta per la xarxa de telefonia mòbil. Accés El refugi és accessible des de Cautarés seguint un sender. És a 2:30 hores a peu des del Pont d'Espanya. Referències
Brameloup

Brameloup est une station de sports d'hiver du Massif central située en Aveyron (département). Géographie La station se situe en Aveyron dans le massif de l'Aubrac. Elle s'étend de 1 200 mètres à 1 388 mètres d'altitude (Suc de Born) sur les communes de Saint-Chély-d'Aubrac et Prades-d'Aubrac. Station de sports d'hiver Le domaine compte 8 pistes de ski alpin dont 4 vertes, une bleue et 3 rouges. Il y a également 3 pistes de ski de fond reliées au domaine nordique de l'Espace Aubrac. Station de sports d'été L'été, on y pratique le VTT, la pêche, la randonnée et l'équitation. Photos Voir aussi Liste des stations de sports d'hiver du Massif central Lac des Moines (Aubrac) Notes et références Voir aussi Liens externes Site officiel de la station Documents historiques Portail des sports d’hiver Portail du Massif central Portail de l’Aveyron et du Rouergue
Casino-théâtre de Toulouse

Le Casino Barrière Toulouse est un complexe comprenant entre autres une salle de spectacle de 1 200 places et un casino situé à Toulouse sur l'île du Ramier en France. Histoire Le casino-théâtre a été construit à la place de l'ancien institut du Génie Chimique ENSIACET dévasté par l'explosion d'AZF du 21 septembre 2001. Il a ouvert ses portes le 13 octobre 2007. Il faisait partie des lieux de représentations appelés par la municipalité « théâtre hors les murs » lors de la saison 2009-2010 du Théâtre du Capitole, alors que la salle historique du théâtre était en réparation. En 2014, il fait toujours partie des salles parmi lesquelles le Théâtre du Capitole répartit sa programmation. Situé sur l'île du Ramier en zone inondable, son accès est fermé lors des déclenchements du plan inondation communal de la ville de Toulouse. Description C'est un bâtiment de trois niveaux pour une superficie totale de 14 300 m2 des architectes Jean-Michel Wilmotte et Gérard Huet, construit sur pilotis pour éviter les risques d'inondations. La scénographie de salle transformable a été conçue par Ducks scéno et les études acoustiques ont été réalisées par Kahle Acoustics. Il se compose : d’un théâtre ou salle de concert de 1 200 places et pouvant être converti en salle de dîner-spectacle de 500 places. d'un casino du groupe Lucien Barrière. de trois restaurants. de trois bars. Représentations Spectacles Patrick Sébastien, Vincent Moscato, Noëlle Perna, Maurane, Garou, Biyouna, Benabar, Michel Fugain, Les Vamps, Dani Lary, Julien Clerc, Serge Lama, Vanessa Paradis, Stéphane Guillon, Lynda Lemay, Zazie… Théâtre Les Théâtrales. Danse Le lac des cygnes par le Saint-Pétersbourg Ballet Théâtre, Rock the Ballet avec Rasta Thomas, Budapest Gypsy Symphony Orchestra. Cirque Festival international de magie de Toulouse. Fréquentation La saison 2012-2013 a accueilli 117 000 spectateurs, et 1 000 spectacles y ont été donnés en 6 ans. Notes et références Liens externes Ressource relative au spectacle : Carthalia Ressource relative à la musique : MusicBrainz Ressource relative à l'architecture : PSS Site du Casino Barrière Toulouse Laurent Marcaillou, « Lucien Barrière construira son plus grand casino à Toulouse », Les Échos, via Internet Archive,‎ 14 avril 2005, p. 5 (lire en ligne) Portail des arts du spectacle Portail du théâtre Portail de Toulouse
Fives-Lille

Fives-Lille was a French engineering company located at Fives, a suburb of Lille. It is now part of the Fives Group. History The company began as Parent, Schaken, Caillet et Cie in 1861. The founders Basile Parent and Pierre Schaken were of Belgian origin. The company later entered into a joint venture with Société J. F. Cail & Cie. This co-operation led to expansion and the creation of several factories. One plant, located in the district of Fives, near Lille, specialized in the construction of rails and steam locomotives. Another plant in Givors on the Rhône specialized in wheelsets for railway rolling stock. The business developed and became, in 1865, the Compagnie de Fives - Lille, then in 1868, the limited company Compagnie de Fives-Lille pour constructions mécaniques et entreprises. It appears that the Cail company kept its separate identity and did not merge with Fives-Lille until 1958. IK Partners acquired Fives-Lille through a public offering on the Paris Stock Exchange in February 2001, before the Group was successfully sold to Barclays Private Equity in August 2004. Later, it changed its name to "Fives-Lille-Cail" and then to "Fives-Cail-Babcock" and finally to "Fives", in 2007. Preservation Fives-Lille locomotive no. 3716 is preserved at Train des mouettes References Sources M, A (1877), "Visite aux Ateliers de la Compagnie de Fives-Lille, a Fives-Lille", Bulletin de la Société de l'Industrie Minérale, vol. VI, La Société de l'Industrie Minérale, pp. 352–367
Fives-Lille

Fives-Lille è il nome d'un costruttore di ponti e di veicoli ferroviari, specialmente di locomotive a vapore. Si trova a Fives, un sobborgo di Lilla (Francia). Storia Nel 1812 fu fondata la Société des Anciens Établissements Cail, specializzata nella costruzione di macchine per gli zuccherifici. L'officina Fives-Lille fu un'emanazione della ditta Parent & Schaken, d'origine belga, installatasi a Oullins, vicino a Lione: nel 1854, Basile Parent et Pierre Schaken ottennero un primo contratto da parte della Compagnie du chemin de fer du Grand Central e perciò fondarono l'officina di Oullins. Dal 1861 le due società, Cail et Fives-Lille, formano un unico gruppo industriale, con la participation di Cail, Parent, Schaken, Houel, Caillet, Paris e Fives-Lille. Le officine di costruzioni meccaniche di Fives furono altresì fondate nel 1861 da Basile Parent e Pierre Schaken, sotto la denominazione sociale di Parent-Schaken-Caillet et Compagnie. Grazie a questa cooperazione furono fondati diversi stabilimenti industriali, quello installato nel quartiere di Fives si specializzò nella costruzione di materiali fissi e rotabili per le ferrovie. Un altro, a Givors nella regione del Rhône è specializzato nella fabbricazione delle sale montate per veicoli ferroviari. La società, nel 1865, divenne la Compagnie de Fives-Lille, e nel 1868 la société anonyme Compagnie de Fives-Lille pour constructions mécaniques et entreprises. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Fives-Lille Collegamenti esterni (FR) Sito ufficiale, su fivesgroup.com.
Fives

Группа Fives (ранее Compagnie de Fives-Lille, Fives Cail Babcock и Fives-Lille) — промышленная инжиниринговая группа, основанная более 200 лет назад, которая проектирует и поставляет технологическое оборудование, станки и производственные линии для крупнейших международных компаний в металлургической, авиационно-космической, алюминиевой, автомобилестроительной, логистической, стекольной, цементной, энергетической отраслях промышленности и переработке минерального сырья. Дочерние компании и представительства группы Fives находятся более чем в 30 странах мира, а общее число сотрудников составляет 8 300 человек. В 2015 году объём продаж группы составил около 2 миллиардов евро. История Деятельность группы отмечена выдающимися достижениями: разработкой первых паровых локомотивов, строительством моста Александра III в Париже, изготовлением металлоконструкций для вокзала, а ныне музея д’Орсе, сооружением лифтов для Эйфелевой башни. В России Группа реализует проекты на территории России на протяжении более 160 лет.
Domaine de Las Canals

Las Canals (Les canaux en occitan) est un domaine du XVe siècle situé sur la commune de Valady dans l'Aveyron, à 14 kilomètres au nord-ouest de Rodez. La propriété fut un prieuré puis la résidence particulière de plusieurs célèbres familles. Géographie La propriété se situe au fond d'un vallon proche de Cougousse (hameau de Salles-la-Source) et de Marcillac-Vallon. Les eaux de pluie infiltrées au travers des terres calcaires du causse dominant cette vallée, viennent sourdre sur les flanc des coteaux qui entourent la demeure, et contribuent à l'alimentation du ruisseau qui coule à ses pieds, d'où le nom de Las Canals. Histoire Le prieuré est construit au cours du XVe siècle, puis est étendu en 1720 lorsque l'évêché de Rodez l'achète à la famille Boissière afin d'y installer ses moines. Après la Révolution française, les moines partent. La famille de Bonald reprend la propriété. Le comte de Bonald effectue de très importants travaux, et aménage entre autres, en terrasse un vignoble de quatre hectares. La famille de Bonald compte notamment dans ses rangs le philosophe Louis de Bonald, l'archevêque de Lyon Louis-Jacques-Maurice de Bonald et l'homme politique Victor de Bonald. L'ensemble est racheté par les familles Portal et Ginisty. André Ginisty, président de la commission Aménagement du territoire à la Chambre de commerce et d'industrie de Toulouse, en devient propriétaire pendant l'entre-deux guerres. En 1997, Georges et Odette de La Rochebrochard le rachètent et le transforment en gîte touristique. Lien externe Site officiel Références Portail de l’Aveyron et du Rouergue
Immeuble, 9 allées du Président-Franklin-Roosevelt

L'immeuble situé 9, allées du Président-Franklin-Roosevelt est un monument de Toulouse, inscrit aux monuments historiques depuis le 20 août 1974. Il a été occupé par un cinéma UGC jusqu'à l'été 2019, la dernière séance ayant eu lieu le 2 juillet. Histoire Le bâtiment sert à partir de 1941 au cinéma Les Variétés. Le premier film projeté, le 1er mai 1941, est Le Juif Süss. Le 1er mars 1944, trois membres de la 35ème brigade FTP-MOI y font exploser une bombe, mais le mécanisme fonctionne mal et la bombe tue deux résistants et un spectateur. Références Bibliographie Louis Destrem et Claude Llabres, Toulouse en noir et blanc : Les années de guerre 1939 / 1944, Editions Milan, 1994 (ISBN 2-84113-010-X) Voir aussi Articles connexes Liste des monuments historiques de Toulouse Liens externes Site officiel Ressource relative à l'architecture : Mérimée Ressource relative au spectacle : Carthalia Portail de Toulouse Portail du cinéma Portail des monuments historiques français Portail de la Résistance française
Institut d’études politiques de Toulouse

Das Institut d’études politiques de Toulouse, (Sciences Po Toulouse, IEP Toulouse) ist ein Institut d’études politiques auf dem Campus der Universität Toulouse I im Zentrum von Toulouse. Es ist eines von heute elf Instituts d’études politiques in Frankreich und als Grande école Teil des französischen Elitehochschulsystems. Das Institut wurde per Dekret vom 5. Mai 1948 nach dem Modell des IEP Paris als Institut d'études politiques de l'université de Toulouse gegründet und 1969 in Institut d'études politiques de Toulouse umbenannt. Neben dem IEP Paris und seiner Außenstellen ist es heute eines von acht Institut d'études politiques de Province, die örtlichen Universitäten angeschlossen sind. Am IEP Toulouse werden etwa 1700 Studenten von etwa 50 Wissenschaftlern in den Fächern Politologie, Jura, Ökonomie, Soziologie, Geschichte und Geographie unterrichtet. Die Aufnahme erfolgt wie an Grandes écoles üblich in der Regel per Concours. Unter den Absolventen finden sich einige bekannte französische Journalisten und Politiker, darunter die ehemaligen Minister Jacques Godfrain und Henri Cuq. Weblinks Official Einzelnachweise