NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Pohnpei (savezna država)

Pohnpei, otočna država u Pacifiku, jedna od četiri države koje čine Savezne Države Mikronezije. Po površini je najveća, a po broju stanovnika druga od četiri savezne države, nakon Chuuka. Istočno od otoka nalazi se država Kosrae, zapadno Chuuk, te još dalje prema zapadu Yap. Pohnpei je smješten otprilike na pola puta između havajskoga glavnog grada Honolulua i filipinske metropole Manile. Uz iznimku obalnih ravnica, obronaka talusa i aluvijalnih ravni, veći dio otoka Pohnpei je brdovit i prekriven gustom tropskom šumom. Močvare zauzimaju veći dio obale, a obod otoka u duljini od 130 km okružen je koraljnim grebenom. Ovo je jedno od najkišovitijih mjesta na svijetu, u planinskim dijelovima otoka padne i do 7.600 mm kiše po kvadratnom metru godišnje. Drvo ka, Terminalia carolinensis, raste samo na Pohnpeiju i na Kosraeu. Najviši vrh otoka i općenito Mikronezije je Mount Nanlaud (782 m). Osim glavnog otoka, država Pohnpei obuhvaća i otočiće Pingelap, Mokil, Ant, Pakin, Ngatik, Nukuoro, Oroluk i Kapingamarangi, te koraljni greben Minto. Općine su Kapingamarangi, Kitti, Kolonia, Madolenihmw, Mokil, Nett, Ngatik, Nukuoro, Oroluk, Pingelap, Sokehs i Uh. Palikir, glavni grad Saveznih Država Mikronezije, nalazi se u ovoj državi. Glavna turistička znamenitost Pohnpeija i cijele Mikronezije je arheološki lokalitet Nan Madol, pod zaštitom UNESCO-a od 2016. godine. Ponpejski jezik, prema procjeni iz 2001. godine, ima 29.000 govornika. Dne 5. ožujka 2019. Chuuk je trebao održati referendum o izdvajanju iz sastava Saveznih Država Mikronezije i stjecanju pune neovisnosti, ali je odgođen za ožujak 2020. godine. Referendum je zatim ponovno odgođen, najmanje do ožujka 2022. godine. U slučaju uspjeha referenduma, federacija će izgubiti ozemni kontinuitet i opstojnost će joj biti poljuljana, što dovodi do mogućnosti da i ostale njene članice postanu neovisne države. Izvori Vanjske poveznice Stranica katoličke srednje škole u Pohnpeiju
Pohnpei

Pohnpei (tot 1984 Ponape) is een deelstaat van Micronesië, bestaande uit het gelijknamige hoofdeiland en 162 zeer kleine eilandjes en atollen. De oppervlakte van de deelstaat is 344 km², waarvan het hoofdeiland zo'n 330 km² inneemt. Pohnpei telt 35.000 inwoners; op Chuuk na de meeste van de vier deelstaten. Men spreekt er voornamelijk Pohnpeiaans en Engels. De hoofdplaats van Pohnpei is Kolonia. Op het eiland ligt ook Palikir, de hoofdstad van Micronesië. Voor de kust van Pohnpei ligt de ruïnestad Nan Madol. Geografie Het hoogste punt is 791 meter. De volgende zoogdieren komen er voor: Huismuis (Mus domesticus) (geïntroduceerd) Polynesische rat (Rattus exulans) (geïntroduceerd) Bruine rat (Rattus norvegicus) (geïntroduceerd) Aziatische zwarte rat (Rattus tanezumi) Pohnpeivleerhond (Pteropus molossinus) Emballonura semicaudata, een vleermuis Gemeenten Kapingamarangi Kitti Kolonia Madolenihmw Mokil Nett Ngatik Nukuoro Oroluk Pingelap Sokehs U Geboren Leo Falcam (1930), president van Micronesië (1999-2003) Peter Christian (1947), president van Micronesië (2015-2019)
Pohnpei

Pohnpei (dawniej zwane Ponape; ang. Pohnpei State) – największy z czterech stanów wchodzących w skład Sfederowanych Stanów Mikronezji. Od zachodu graniczy ze stanem Chuuk, a od wschodu ze stanem Kosrae. Powierzchnia stanu to 372,2 km². Pod względem administracyjnym, stan dzieli się na 12 municypiów (gmin). Geografia W skład stanu wchodzi wyspa Pohnpei i 8 atoli: Ant, Kapingamarangi, Mokil, Ngatik, Nukuoro, Oroluk, Pakin, Pingelap. Najwyższym wzniesieniem stanu, a zarazem całego kraju, jest Mount Nanlaud (782 m n.p.m.) znajdujący się na wyspie Pohnpei. Demografia Stan zamieszkany jest przez ponad 36 tys. osób (według spisu z 2010 r.). Na wyspie znajduje się stolica kraju Palikir liczący ok. 5000, jednak stolicą stanu jest Kolonia (nie mylić ze stolicą stanu Yap o podobnej nazwie) licząca również ok. 5000 mieszkańców. Stan jest zróżnicowany etnicznie, a jego ludność posługuje się językami: pohnpei, kapingamarangi, mokil, ngatik, nukuoro, pingelap i angielskim. Poza tym na wyspie Pohnpei przebywają przybysze z innych stanów posługujący się własnymi językami (najwięcej z nich używa języków chuuk i mortlock). Najbardziej rozpowszechnione z tych języków to pohnpei (posługuje się nim ok. 27 tys. osób) i kapingamarangi (ok. 3000 osób), najmniej osób posługuje się zaś językiem ngatik – 700. Przypisy
Понпеи (штат)

Понпе́и (англ. Pohnpei) — один из четырёх штатов в Федеративных Штатах Микронезии. До 1984 года штат назывался Понапе. Расположен в центрально-восточной части ФШМ на острове Понпеи и небольших коралловых островах — атоллах и моту — вокруг. Площадь территории штата — 344 км². По переписи 2010 года население штата составляло 36 196 человек. Плотность населения — 105,22 чел./км². Административный центр — город Колониа, находящийся в 8 километрах от столицы Федеративных Штатов Микронезии Паликира. География Остров Понпеи — самый большой по площади и высоте, наиболее развитый, второй по населению и плотности населения остров Федеративных Штатов Микронезии. Флора и фауна острова отличаются большим разнообразием. Понпеи — одно из самых влажных мест на земле: ежегодное количество осадков в отдельных гористых районах составляет около 7600 мм. На острове расположены Паликир, столица Федеративных Штатов Микронезии, и Международный аэропорт Понпеи (код IATA: PNI), около столицы штата Колонии, на моту у северного побережья главного острова. Внешние атоллы штата — Пингелап, Мокил, Ант, Пакин, Нгатик, Нукуоро и Капингамаранги. История Понпеи известен благодаря руинам города Нан-Мадол, возникшего между 1180 и 1200 годами и просуществовавшего, примерно, до 1500 года. Мегалитические структуры Нан-Мадола сравнимы по масштабам в Тихоокеанском регионе только с мегалитами острова Пасхи. Впервые включены в навигационные карты после кругосветного плавания Литке. Губернаторы Лео Эми Фолкэм (Leo Amy Folcam) с 1979 по 1983. Ресио С. Мозеш (Resio S. Moses) с 1983 по 1992. Джонни П. Давид (Jonny P. David) с 1992 по 1996. Дель С. Пангелинан (Del S. Pangelinan) с 1996 по 2000. Джонни П. Давид (Jonny P. David) с 2000 по 2008. Джон Еса (John Ehsa) с 2008 по 2015. Марсело Петерсон (Marcelo Peterson) с 2015 по 2020. Рид Оливер (Reed Oliver) с 2020. Литература Понапе́ // Польша — Прокамбий. — М. : Советская энциклопедия, 1955. — С. 140. — (Большая советская энциклопедия : [в 51 т.] / гл. ред. Б. А. Введенский ; 1949—1958, т. 34).
Tsis

Tsis is a municipality of Chuuk, in the Federated States of Micronesia. Location Tsis Island is locate near the center of Truk Lagoon in Chuuk State (Truk) in the Federated States of Micronesia. Also known as Siis Island. The island has a hill on the southern portion with an elevation of 248 ft. To the north is Fefan Island, to the east is Uman Island, to the south is Aualap Pass South Pass (South Passage) and Faleu Island. To the northwest is Tarik Island and Param Island. Wartime History On the highest elevation of Tsis Island, the Imperial Japanese Army emplaced a single 75 mm Type 41 Mountain Gun in an open emplacement. This gun was angled to the east to provide artillery support to gun positions on Fefan Island. Tarik Island beaches were mined with ninety-two Army small model land mines to prevent landings. Occupied by the Japanese for the duration of the Pacific War. References
Nan Madol

Nan Madol Mikronézia különleges, elhagyatott romvárosa. Mesterséges szigetekből és csatornákból álló érdekes labirintus. Egy zátonyra építették 1000 évvel ezelőtt a Pohnpei-szigetnél. Nevének eredete A Nan Madol név jelentése: „közbeeső helyek”. Szokták emlegetni a „Csendes-óceán Velencéje”-ként is. Földrajz 80 hektáros területen fekszik és 92 mesterséges szigetből áll. A hajózható csatornái olyan szélesek, mint egy négysávos úttest, szélük sekély. Dagály idején, amikor az óceán vize megemelkedik, akkor is csak körülbelül derékig ér víz. Épületek Egyik legszebb, épségben maradt épülete (ugyanis sokat benőtt már a növényzet) a Nan Douwas. Bejárata 3-4 méter széles, 8-9 méter magas falakból áll. Tornyainak erős, vastag falai a mai napig ellenállnak még a tájfunoknak is. Falain belül egy óriási kő sírbolt áll. Ez a ravatalozó. Innen tovább haladva van egy földalatti átjárónak tűnő építmény, ez Nan Madol börtöne. Tetejét egy körülbelül két tonnás kővel zárták le. Épületeinek többségét vallási célra használhatták. Történelem A mesterséges szigetek többsége a 13. és 17. század között épült. Mindegyik sziget más célt szolgált. Némelyiken laktak, más szigetek például kenukészítésre vagy szertartásos táncokra voltak fenntartva. Mindegyiket különböző formájúra és méretűre építették, nincs két egyforma sziget. Nan Madol épületeinek megépítéséhez több ezer faragatlan oszlopot kellett ideszállítani. Van egy olyan alapkő, aminek a súlyát 50 tonnára becsülik. Nem lehet tudni, hogyan szállították ide a hatalmas kőtömböket, mert egy egyszerű tutaj nem bírná el ezeket, a legközelebbi bazaltlelőhely pedig több, mint 2700 kilométerre található. Rejtélye nyomán rengeteg legenda, mendemonda, felvetés született, mert nem tudni, kik és hogyan építették. Az egyik szerint sok-sok évszázaddal ezelőtt két testvér olyan varázserőt kapott az istenektől, amellyel képesek voltak a nehéz köveket elrepíteni az építkezési területre. Mások szerint Pohnpein valamikor fejlett civilizáció élt, akik ismerték a hanghullámok irányításának titkát, így voltak képesek mozgatni és helyére emelni a hatalmas kődarabokat. A legelfogadottabb feltevés az, hogy az elhagyatott város rengeteg ember munkájának eredménye, és nagyon sok évig épült. Elnéptelenedése Nan Madol mintegy 1000 embernek adott otthont, és már 200 éve lakatlanul áll. Azt sem lehet tudni pontosan, hogy miért hagyhatták el a lakói, ezért erre is sok felvetés született. Egyesek szerint egy betegség tizedelte meg a lakosságot, ezért a túlélők más otthont kerestek. Mások szerint egy tájfun következtében megsemmisült a lakók élelmiszerkészlete, ezért álltak tovább. Az első idegenek, akik rábukkantak Nan Madolra, valószínűleg európai felfedezők voltak az 1800-as években. A város érkezésük előtt körülbelül 100 évvel válhatott elhagyatottá, vagyis lakói valamikor az 1700-as években távoztak. Források Nan Madolról a vilagutazo.blog.hu-n (magyarul)
Nan Madol

Nan Madol sono delle rovine di un’antica città, situate lungo la costa orientale dell'isola di Pohnpei (una delle quattro suddivisioni amministrative degli Stati Federati di Micronesia) e antica capitale della dinastia Saudeleur fino al 1500. La dinastia aveva la fama di essere particolarmente dissoluta e di aver conquistato brutalmente Pohnpei, esigendo pesanti tributi in cibo e lavoro da parte degli abitanti. Descrizione L'area archeologica è composta da circa 100 piccoli isolotti artificiali collegati fra loro da una rete di canali artificiali e ha un'estensione di circa 18 km². La più grande struttura ancora in piedi è il Nan Douwas, le cui mura perimetrali si innalzano per 8 m e gli edifici interni contengono cripte funerarie. Tutte le costruzioni sono composte di enormi blocchi di basalto proveniente da Sokehs (situato nella parte opposta di Pohnpei, unico luogo sull'isola in cui si trovino cave di basalto). Secondo analisi effettuate con il radiocarbonio, la costruzione di Nan Madol risalirebbe al 1200 d.C. Nell'isola di Idehd veniva annualmente celebrato un rito di espiazione consistente nell'offerta di una tartaruga a Nan Samwhol, una gigantesca anguilla che svolgeva il ruolo di messaggero tra gli uomini e gli dei. Note Bibliografia Micronesia: Briciole di paradiso di Tommaso della Francesca in rivista Diario di bordo, Percorsi editrice, febbraio 2004. Voci correlate Pohnpei Madolenihmw Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Nan Madol Collegamenti esterni https://web.archive.org/web/20080919131802/http://www.uoregon.edu/~wsayres/NanMadol.html http://www.metmuseum.org/toah/hd/nmad/hd_nmad.htm http://www.intangible.org/Features/micronesia/text/Pon2.html https://web.archive.org/web/20090928044202/http://www.pohnpeiheaven.com/nanmadol.htm https://www.sciencedaily.com/releases/2016/10/161018132620.htm
Nan Madol

Nan Madol consiste em uma série de pequenas ilhas artificiais ligadas por uma rede de canais e é freqüentemente chamado de "A Veneza do Pacífico". Está situado no canto sudeste da ilha de Pohnpei, presentemente parte dos Estados Federados da Micronésia, e seu capital foi usado na dinastia Saudeleur até aproximadamente 1500 a.D. Nan Madol significa "espaços entre" e é uma referência a seus canais. História Nan Madol foi a capital cerimonial e política da dinastia Saudeleur, a qual governava 25.000 habitantes de Ponhpei. Localiza-se fora da ilha principal de Pohnpei e é habitado desde o século I ou II d.C. A construção do islote começou entre os séculos VIII e IX, mas sua arquitetura megalítica não começou até o século VII. Mistérios A cidade de Nan Madol é conhecida pelos mistérios que giram em torno de suas ruínas. Enormes templos foram construídos com blocos de basalto que pesavam até 50 toneladas. Não se sabe em que época ocorreu tal feito e nem como os seus moradores conseguiram transportar-las para o local. A ilha também possui outro enigma: de acordo com a lenda local, existem túneis submersos que guardam inúmeras riquezas e antigos artefatos. Por causa destes mistérios, a ilha atrai a atenção de muitos pesquisadores, que até hoje nunca conseguiram comprovar essa teoria. UNESCO Foi inscrito como Patrimônio Mundial da UNESCO em 2016 por: "testemunhar as práticas religiosas e sociais das sociedades da ilha." Referências
Nan Madol

Nan Madol este un oraș ruinat adiacent la malul de est a insulei Pohnpei care a fost capitala dinastiei Saudeleur până în aproximativ 1628. În prezent face parte din statul Pohnpei din Statele Federate ale Microneziei, situat în Pacificul de Vest. Orașul, construit într-o lagună, constă dintr-o serie de mici insule artificiale legate de o rețea de canale. În centru site-ului se află ziduri ce cuprind o suprafață de 1,5 km în lungime și 0,5 km în lățime unde se află aproape 100 de insule artificiale—platforme din piatră și corali—marginite de canale mareice. Note explicative Note bibliografice
Nan Madol

Nan Madol är ett historiskt stadsområde utanför Pohnpeis östra kust i Mikronesiens federerade stater i västra Stilla havet. Staden kallas ibland "Söderhavets Venedig" och kan jämföras med platser som Angkor, Chichén Itzá och Machu Picchu. Staden Nan Madol ligger på Temwenöns sydöstra del ca 40 km sydöst om Palikir. Området har en areal om ca 18 km² och ligger delvis på ön och delvis i havet innanför ett korallrev på ca 92 konstgjorda öar med ett omfattande kanalsystem. Staden var den politiska och ceremoniella huvudstaden i Saudeleur-riket och beboddes huvudsakligen av rikets präster, adelsmän och kungligheter. Staden delades i Madol Powe (Övre staden) och Madol Pah (Nedre staden) där olika öar hade olika verksamheter. Uppskattningsvis bodde som mest ca 1 000 människor här. Öarna är uppbyggda med yttre murar som sedan fyllts med jordmassa. Den mest imponerande ön är Nan Dowas där murarna når en höjd på 4 till 8 m. Stenblocken till de yttre murarna är hamrade ur basalt och hämtades från stenbrott över hela Pohnpei. De väger flera ton och de längsta är över 7 m långa. Centrala Nan Madol täcker ett cirka 1 500 meter långt och cirka 500 meter brett område. Madol Powe Madol Powe är religions- och begravningsområdet med cirka 52 öar i den nordöstra delen med bl.a. Nan Dowas, stor fästning, byggd helt av upp till 7 m långa stenblock, kungarnas begravningsplats Usendahu, köksområdet för mat- och måltidsförberedelser Dapahu, hantverksområdet med främst kanottillverkning Peinering, bearbetning av kokosnötter, främst kopra och kokosolja Peinkitel, begravningsplats, ett stort antal gravvårdar Dau, kungliga vaktstyrkans förläggning Kariahn, begravningsplats, ett stort antal gravvårdar Kohnderek, ceremoniell minnesplats för att sörja de döda Madol Pah Madol Pah är förvaltnings- och residensområdet med cirka 40 öar i den sydvästra delen med bl.a. Pahn Kadira, kungaresidensen Darong, begravningsplats, ett stort antal gravvårdar Idehd, rituellt område tillägnat ålen, även vapenförråd Kelepwei, residens- och bostadsområde Pahnwi, bostadsområde Utanför centrala Nan Madol ligger ytterligare några öar som Mall och Naahnningi några hundra meter söderut och Pelniot några hundra meter norrut. Historia Saudeleurdynastin regerade från 500-talet fram till 1500-talet och var den första strukturerade statsbildningen på ön. Nan Madol påbörjades kring 800-talet men beboddes möjligen redan 200 f.Kr. Storhetstiden inföll först senare och de megalitiska byggena tillkom troligen först kring 1200-talet. Saudemwohi, den siste kungen i Saudeleurdynastin, tros ha dödats kring 1520 av Isokelekel från Kosrae som då grundade den efterföljande Nanmwarki-dynastin. Efter Isokelekels död kring 1600 splittrades Pohnpei i fem riken och Nan Madol tappade snabbt i betydelse. När Nan Madol återupptäcktes i början på 1900-talet återstod endast ruiner. 1910 utforskades området av tyske etnologen Paul Hambruch och även amerikanska vetenskapsmän genomförde undersökningar på 1980-talet. 1985 utnämndes staden till historiskt område. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Nan Madol. om Nan Madol inkl bilder om Nan Madols arkitektur
Udot

Udot (del inglés: Udot Island)​ es una isla boscosa y pequeña y un municipio de la laguna de Truk, parte del estado de Chuuk, en los Estados Federados de Micronesia.​ La isla mide 4 por 2,6 km (2,5 a 1,6 millas) y posee una población estimada en 1774 habitantes (según los resultados del censo de 2000).​ Véase también Geografía de los Estados Federados de Micronesia Islas Carolinas Referencias