NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Библиотека Васконселос

Библиотека Васконселос (исп. Biblioteca Vasconcelos, Библиотека имени Хосе Васконселоса) — библиотека в северной части Мехико. Посвящена философу Хосе Васконселосу, бывшему министром образования, кандидатом в президенты, президентом Национальной Библиотеки Мексики. Площадь библиотеки 38000 квадратных метров; первоначально запланированная стоимость строительства 954 млн песо (около 98 млн долл.). Конгресс Мексики предложил планировал сократить бюджет 2006 года, включавший сокращения для всех трех ветвей власти. Партия национального действия представила альтернативный бюджет, который сохранял долю для Enciclomedia и библиотеки Васконселоса. Тогдашний Президент Мексики Висенте Фокс открыл библиотеку 16 мая 2006 года, и заявил, что это одно из самых передовых сооружений 21-го века, о котором будут говорить во всем мире. Библиотеку пришлось закрыть в марте 2007 года из-за строительных дефектов. Главный аудитор Федерации выявил 36 строительных нарушений и внёс 13 ходатайств об ответственности для государственных служащих федерального правительства. Среди обнаруженных нарушениях была неправильная установка мраморных блоков на сумму 15 млн песо (около 1,4 миллиона долларов). Библиотека расположена в центре города delegación Куаутемок у железнодорожного вокзала Буэнависта, где расположен узел метро, пригородного поезда и метробуса. Его украшают несколько скульптур мексиканских художников, в том числе Ballena (Кит) Габриэля Ороско, расположенный в центре здания. Во время правления Кальдерона были продолжены инвестиции на восстановление библиотеки в размере 32 млн песо (около$3 млн). Библиотека была вновь открыта для публики в ноябре 2008 года после 22-месячного перерыва в работе. Архитектура Победивший проект для здания библиотеки принадлежит мексиканскому архитектору Альберто Калачу. Примечания Ссылки bibliotecavasconcelos.gob.mx — официальный сайт Библиотеки Васконселос.
Nogales-Morley Gate Port of Entry

The Nogales Port of Entry evolved over time, rather than being planned. When an international fence divided Nogales in the early 20th century, vehicles were inspected at a gate at Grand Avenue, trains were inspected just east of there, and pedestrians were inspected further to the east at Morley Avenue. A small tile-roofed inspection station was completed in 1931 and was expanded in 1949. Substantial renovations were performed in 2011. In 2011, the Morley Gate facility was renovated to improve throughput and to provide more space and better lighting. On busy days, over 10,000 people enter the United States through Morley Gate. It is one of five land border pedestrian-only crossing in the United States. Others include the Boquillas Port of Entry in Big Bend National Park in Texas, the Cross Border Xpress at Tijuana International Airport, the PedWest component of the San Ysidro Port of Entry, and Goat Haunt in Glacier National Park See also List of Mexico–United States border crossings References
Estación Belisario Domínguez

Belisario Domínguez es la séptima estación de la Línea 2 del Tren Ligero de Guadalajara en sentido oriente a poniente, y cuarta en sentido opuesto. Debe su nombre al par vial homónimo, con el que cruza Av. Javier Mina. Su logotipo es una silueta estilizada del político y médico Belisario Domínguez. La estación se localiza en las cercanías de la zona hospitalaria de Belisario Domínguez y la central vieja de autobuses de Guadalajara.​ Puntos de interés Templo de la Purísima Concepción. Museo del Cuartel Colorado del Ejército y Fuerza Aérea mexicanos. Hospital Militar Centro Médico de Occidente Referencias
Estação Belisario Domínguez

A Estação Belisario Domínguez é uma das estações do VLT de Guadalajara,> situada em Guadalajara, entre a Estação San Juan de Dios e a Estação Oblatos. Administrada pelo Sistema de Tren Eléctrico Urbano (SITEUR), faz parte da Linha 2. Foi inaugurada em 1º de julho de 1994. Localiza-se no cruzamento da Avenida Javier Mina com a Avenida Belisario Domínguez. Atende o bairro San Juan de Dios. Ver também VLT de Guadalajara Linha 2 do VLT de Guadalajara Guadalajara (México) Referências Ligações externas «SITEUR | Sistema de Tren Eléctrico Urbano» (em espanhol) «Página Oficial del Gobierno de Guadalajara» (em espanhol) «Inicio | Gobierno del Estado de Jalisco» (em espanhol)
Cathedral of La Paz, Baja California Sur

The Our Lady of Peace Cathedral (Spanish: Catedral de Nuestra Señora de la Paz) or La Paz Cathedral is a Catholic church in the center of the city of La Paz, Baja California Sur, western Mexico that is the seat of the Diocese of La Paz en la Baja California Sur. It is located where the mission was founded by the Jesuits in the eighteenth century. The current church was built in the second half of the 19th century, under the orders of Bishop Juan Francisco Escalante y Moreno. A neoclassical style on the outside, it has a façade and twin towers, as often used since Romanesque architecture throughout the Spanish Empire. The interior of the temple has beautiful baroque altarpieces from the 18th century, which come from other missions that were abandoned. References
Catedral de La Paz (México)

La Catedral de La Paz es la sede de la diócesis de La Paz en Baja California Sur. Se ubica en el centro de la ciudad de La Paz, Baja California Sur. Está ubicada en el lugar donde se levantó la misión fundada por los jesuitas en el siglo XVIII. El templo actual se levantó hacia la segunda mitad del siglo XIX, por órdenes del obispo Juan Francisco Escalante y Moreno. De estilo neoclásico sobrio en el exterior, presenta una sencilla fachada y dos torres, las cuales guardan semejanza con las de los templos norteamericanos. El interior del templo posee bellos retablos barrocos del siglo XVIII, los cuales provienen de otras misiones que corrieron la suerte de ser abandonadas. Referencias Véase también Misión de Nuestra Señora del Pilar de la Paz de Airapí Enlaces externos Informmación de la catedral en el archivo del gobierno de la ciudad de La Paz Reseña de la catedral en la página del INDAABIN
Béke Királynője-székesegyház (La Paz, Mexikó)

A Béke Királynője-székesegyház a mexikói Déli-Alsó-Kalifornia állam fővárosának, La Paznak a székesegyháza, a La Paz-i egyházmegye központja. Az épület A kőből épült, kéttornyos templom a tengerparttól mintegy 400 m-re, a Jardín Velasco nevű parkkal szemben áll, körülötte díszteret alakítottak ki. Négyzet keresztmetszerű tornyainak oldala 5 m-es, magasságuk 18 méter. Stílusára a környék korábbi misszióinak stílusa és a klasszicizmus is hatott. Története A 18. század elején a jezsuiták ezen a helyen missziót alapítottak. A mai templom építése 1861-ben kezdődött Juan Francisco Escalante y Moreno püspök rendeletére, és 1865-ben fejeződött be. Az építés költségeit a hívek fedezték. 1910-ig egyszerű, torony nélküli, nyeregtetős épület volt, de ebben az évben felépült a bal oldali torony, 1920-ban pedig a jobb oldali. Belsejében 18. századi, több közeli egykori misszióból származó retablókat helyeztek el, a szentély pedig a római Szent Péter-bazilikáénak a méretarányos másolata. Képek Jegyzetek
Arena México

L'Arena México és un pavelló esportiu situat al barri de la Colònia Doctores a la delegació de Cuauhtémoc de la Ciutat de Mèxic. L'arena s'utilitza principalment per a espectacles de lluita lliure professional promoguts pel Consell Mundial de Lluita Lliure (CMLL). L'edifici rep el sobrenom de «La catedral de la lluita lliure». Té una capacitat de 16.500 seients. L'edifici actual es va acabar l'any 1956, construït per Salvador Lutteroth, propietari del CMLL en aquells moments, i és l'emplaçament més gran construït específicament per a la lluita lliure mexicana. L'edifici va ser utilitzat com a seu de la competició de boxa als Jocs Olímpics d'Estiu de 1968, i durant l'última meitat del segle xx va acollir nombrosos esdeveniments importants d'aquest esport. Història L'actual ubicació era originàriament l'Arena Modelo, construïda als anys 1910 i 1920 per a esdeveniments de boxa. A principis de la dècada del 1930, l'arena va ser abandonada fins que el promotor de lluita lliure professional Salvador Lutteroth va començar a promoure la lluita lliure a l'Arena Modelo el 1933. Després de l'obertura de l'Arena Coliseo el 1943, l'Arena Modelo va servir com a ubicació de l'escola de lluita de l'Empresa Mexicana de Lluita Lliure (EMLL). El 1953, l'Arena Coliseo era massa petit per a les multituds que atraient els espectacles de l'EMLL i Lutteroth va prometre «construir l'arena de lluita més gran del món» al lloc de l'Arena Modelo. D'ençà el 1956 l'Arena México ha estat la seu principal de l'EMLL i de tots els seus espectacles d'aniversari. El 1990 l'EMLL va passar a anomenar-se Consell Mundial de Lluita Lliure (CMLL), conservant la propietat de l'arena. Referències
Arena México

Die Arena México ist eine Sporthalle in Mexiko-Stadt. Sie wurde 1956 erbaut und bietet 16.236 Zuschauern in drei Rängen Platz. Die Halle dient hauptsächlich als Austragungsort für Wrestling. Für die Olympischen Sommerspiele 1968 wurde die Arena México renoviert und der Standard der Sportstätte erhöht. So wurde ein Pressezentrum eingerichtet und die Tiefgarage ausgebaut. Während der Spiele wurden dort die Wettbewerbe im Boxen ausgerichtet. Das Boxen war die erfolgreichste Sportart für mexikanische Sportler bei diesen Olympischen Spielen. Literatur Organizing Committee of the Games of the XIX Olympiad Mexico 1968: The Official Report of the Organizing Committee of the Games of the XIX Olympiad Mexico 1968, Volume 2: The Organization. Mexiko-Stadt 1968. Teil 1 (PDF; 16,4 MB), Teil 2 (PDF; 18,8 MB)
Arena México

L'Arena México est une salle de spectacle de catch, de boxe et d'arts martiaux mixtes située à Mexico au Mexique. Sa capacité maximale peut atteindre jusqu'à plus de 17 500 places. Elle est connue pour être la plus grande salle de spectacle de la lucha libre. Histoire Cette salle est utilisée par la fédération de catch Consejo Mundial de Lucha Libre pour ses spectacles télévisés et ses spectacles en paiement à la séance, notamment leurs spectacles fêtant l'anniversaire de la fédération. Elle a également été utilisée pour accueillir les prestations de boxe lors des Jeux olympiques d'été de 1968. Spectacles notables Notes et références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du catch Portail de la boxe anglaise Portail de Mexico
Isole Marías

Le Isole Marías sono un arcipelago di quattro isole localizzato nell'Oceano Pacifico a 112 km dalle coste dello Stato messicano di Nayarit, dalle quali dipendono. L'isola più grande, l'Isola María Madre (126,4 km²) ha un'altitudine massima di 616 metri s.l.m., e ospita la Colonia penale federale delle Isole Marías fondata nel 1905. Le altre tre isole sono: l'Isola María Magdalena (86,6 km²), l'Isola María Cleofás (27,3 km²) e l'Isola San Juanito (12,3 km²), la più piccola; la superficie totale delle isole è di 252,6 km². Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Isole Marías Collegamenti esterni (EN) Marías Islands, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Maria-eilanden

De Maria-eilanden (Spaans: Islas Marías) zijn een archipel in de Grote Oceaan. Ze horen bij Mexico en liggen 100 kilometer ten westen van de kust. De Maria-eilanden vallen onder de gemeente San Blas in de deelstaat Nayarit. De archipel bestaat uit drie grote en zes kleinere eilanden: Slechts María Madre, het grootste eiland, is bewoond. Op dit eiland is een gevangeniskolonie gevestigd, alsmede een militaire basis. Op dit eiland komt de Tres Marías-wasbeer voor, evenals op María Magdalena. De hele archipel is verder uitgeroepen tot biosfeerreservaat.
Islas Marías

Islas Marías (Wyspy Marii) – archipelag na Oceanie Spokojnym, ok. 100 km na zachód od Meksyku, od miasta Nayarit, składający się z czterech wysp i kilku skał, największa wyspa María Madre jest zamieszkała przez 1116 mieszkańców. Od roku 1905 na tej wyspie istnieje federalna kolonia karna. W 2010 na wyspach utworzono rezerwat biosfery. Niektórzy skazani mogą przebywać z rodzinami. Więźniowie mieszkają w niewielkich domkach, z dostępem do telefonu, telegrafu, telewizji oraz poczty. Dzieci mogą tu uczęszczać do szkoły podstawowej, raz w tygodniu na wyspę przypływa statek marynarki wojennej i przywozi nowe dostawy oraz gości. Więźniowie muszą pracować po kilka godzin dziennie, zarabiając na swoje utrzymanie oraz wdrażają się do życia na wolności. Rano więźniowie muszą się stawić na apelu, a po 21.00 nie wolno im opuszczać kwater. Ludność Przypisy Bibliografia Instituto Nacional de Estadística, Geografía e Informática Położenie wysp. mapserver.inegi.gob.mx. [zarchiwizowane z tego adresu (2009-09-06)]. Mapa Linki zewnętrzne Artykuł z Mexico Desconocido (es). mexicodesconocido.com.mx. [zarchiwizowane z tego adresu (2004-03-17)]. Artykuł z Ocean Dots (en)
Лас-Трес-Мариас

Лас-Трес-Мари́ас (исп. Islas Marías) — острова в Тихом океане, у западного побережья Мексики (штат Наярит, муниципалитет Сан-Блас). География Состоит из четырёх крупных и пяти мелких островов, которые принадлежат Мексике. Находится в Тихом океане (в Калифорнийском заливе), примерно в 100 км (60 милях) от побережья. Острова имеют совокупную площадь в 244,970 км². Население — 1116 человек по переписи 2005 года и все они живут на острове Мария-Мадре. История Острова открыл Диего Уртадо де Мендоса, двоюродный брат Эрнана Кортеса в 1532 г., он дал им название Magdalenas. Примечания См. также Остров Сапатера
Islas Marías

Islas Marías är en ögrupp i östra Stilla havet som tillhör Mexiko. Ögruppen är upptagen på Unescos världsarvslista sedan 2005. Geografi Islas Marías ligger cirka 150 kilometer väster om Tepic och cirka 500 km nordöst om Revillagigedoöarna. Ögruppen sträcker sig cirka 80 km från nordväst till sydöst. Ögruppen är av vulkaniskt ursprung och har en areal om cirka 244,97 km² och består av fyra öar och en rad mindre klippöar. Isla María Madre Isla María Madre är ögruppens huvudö och den enda bebodda i området. Ön har en areal om cirka 145,28 km² med en längd på cirka 23 km och en bredd på cirka 12 km. Den högsta punkten är cirka 616 m ö.h. Öns geografiska koordinater är 21°37′19″N 106°35′11″V Isla María Magdalena Isla María Magdalena ligger cirka 4 km sydöst om huvudön och har en areal om cirka 70,44 km² med en längd på cirka 19 km och en bredd på cirka 8 km. Den högsta punkten är cirka 457 m ö.h. Öns geografiska koordinater är 21°27′26″N 106°25′35″V Isla María Cleofas Isla María Cleofas ligger cirka 15 km sydöst om huvudön och har en areal om cirka 19,82 km² med en längd på cirka 10 km och en bredd på cirka 6 km. Den högsta punkten är cirka 402 m ö.h. Öns geografiska koordinater är 21°18′59″N 106°14′55″V Isla San Juanito Isla San Juanito ligger cirka 5 km nordväst om huvudön och har en areal om cirka 9,11 km² med en längd på cirka 8 km och en bredd på cirka 3 km. De geografiska koordinaterna är 21°45′04″N 106°40′26″V Det finns en rad mindre klippöar i området där de största är: Piedra El Morro, cirka 0,06 km² Isla Don Boni, cirka 0,02 km² Piedra Blanca, cirka 0,17 km² Roca Blanca, cirka 0,03 km² Befolkningen uppgår till cirka 1 100 invånare (2005) som alla bor på den enda bebodda ön Isla María Madre. Huvudorten Puerto Balleto på öns östra del har cirka 600 invånare (2005). Öarna tillhör San Blas municipio (kommun) i delstaten Nayarit men förvaltas direkt av staten. Det finns ett litet militärt flygfält direkt norr om Puerto Balleto. Öarna används även som straffkoloni.[källa behövs] Ögruppen har en blandad vegetation och är habitat för några endemiska växter och utrotningshotade djur som Tres Marías Raccoon (Procyon lotor insularis, en art av Tvättbjörnar), Bomullssvanskaniner (Sylvilagus graysoni) och Findley's musöra (Myotis findleyi, en art av Fladdermöss). Den högsta punkten är på cirka 616 meter över havet och finns på Isla María Madre. Ögruppen och havet omkring är numera ett biosfärområde. Historia Ögruppen Islas Marías upptäcktes 1532 av spanske kaptenen Diego Hurtado de Mendoza (en kusin till Hernán Cortés) och namngavs då "Islas Magdalenas". Den 12 maj 1905 gjordes ögruppen av dåvarande presidenten Porfirio Díaz till straffkoloni och fungerar som det än idag. 1951 spelades filmen "Islas Marías" in på öarna som handlade om straffångarnas liv på ön. Den 27 november 2000 utsågs ögruppen till naturreservat och området upptogs på Unescos världsarvslista 2005. Öarna har nummer 1182-008 (år 2005) på Unescos lista. (Ej att förväxla med Islas Marietas som har nummer 1182-011bis (registrerades 2007).) Källor Externa länkar Om Islas Marías Karta över Islas Marías Om naturreservatet (spanska) Unesco-världsarvet Las Marías
Parc national Arrecife Alacranes

Le parc national Arrecife Alacranes (en espagnol : Parque nacional Arrecife Alacranes) est un parc national du Mexique situé au Yucatán. Le parc, qui a une superficie de 333 768,51 ha, protège l'Arrecife Alacrán, le plus grand récif corallien du Mexique. Le parc a été créé le 6 juin 1994. Il est administré par la Comisión Nacional de Áreas Naturales Protegidas. Géographie La péninsule du Yucatán est une plateforme sédimentaire et un karst du Quaternaire. Il s'agit de la région du Mexique ayant émergé le plus récemment à la suite d'une régression marine. Quant à l'Arrecife Alacrán, les auteurs décrivent le complexe soit comme récif de plateforme ou soit comme un atoll, bien que son origine soit différent du dernier type. Le recif est formé par l'accumulation du corail, particulièrement au Pléistocène et au Crétacé, favorisé par la lente submersion de la péninsule du Yucatán. Ce récif était émergé durant la glaciation du Wisconsinien pour être ensuite submergé à partir d'il y a 11 000 ans pour atteindre le niveau marin actuel il y a 5 000 ans. Histoire Le parc national Arrecife Alacranes a été créée le 6 juin 1994. En 2006, le parc national a été reconnu comme réserve de biosphère. Le parc national a été reconnu comme site Ramsar le 2 février 2008. Notes et références Annexes Liens externes Ressources relatives à la géographie : Service d'information sur les Sites Ramsar World Database on Protected Areas Bibliographie (es) Comisión Nacional de Áreas Naturales Protegidas, Programa de Conservación y Manejo Parque Nacional Arrecife Alacranes, 2006, 168 p. (lire en ligne). Portail du Mexique Portail de la conservation de la nature
Arrecife Alacranes Nemzeti Park

Az 1994-ben alapított Arrecife Alacranes Nemzeti Park (jelentése: Skorpió-zátony Nemzeti Park) Mexikó Yucatán államának Progreso községéhez tartozik, mintegy 120 km-rel északra fekszik a Yucatán-félsziget partjaitól a Mexikói-öbölben. A korallzátony-együttes 2008 óta szerepel a Ramsari egyezmény által védett területek listáján. Leírás A terület a Mexikói-öböl legnagyobb korallzátonya és az egyetlen, mely Yucatán államhoz tartozik. Az együttes alkotóelemei a félkör alakban húzódó korallsáv, a belső öböl és öt sziget: az Isla Pájaros (Madarak szigete) vagy Isla Blanca (Fehér-sziget), az Isla Chica (Lány-sziget), az Isla Pérez, az Isla Muertos (Halottak szigete) vagy Isla Desertora (Katonaszökevény-sziget) és az Isla Desterrada (Számkivetett-sziget). A nemzeti parkot létrehozó rendelet két különösen védett magterületet is kijelöl, az északit és a délit, melyek együttesen az egész park 9,5%-át teszik ki. Látogatás, turizmus A rendkívül gazdag tengeri élővilág sok turistát vonz a területre. Fejlett a búvárturizmus: a víz alatt a korallzátonyok különleges élőlényei mellett 15. századi hajóroncsok is felfedezhetők. Vannak horgászatra, halászatra kijelölt területek is, és számos ritka madárfajt is megfigyelhetünk. A Skorpió-zátony kizárólag tengeri úton közelíthető meg, a legközelebbi kikötő Progresóban van. A látogatásra a júniustól szeptemberig tartó időszak a legajánlatosabb, mivel a szelek ekkor csendesek és más időjárási körülmények is ekkor a legmegfelelőbbek, az éghajlat igen meleg. A területen nincs vásárlási lehetőség, így ételt és ivóvizet mindenkinek magának kell hoznia. Tilos behozni olyan élőlényeket, melyek itt nem honosak, háziállatokat és növények magjait sem. Az élőlényeket és élőhelyeket károsítani szigorúan tilos, a kagylók, korallok gyűjtése is kerülendő, az esetlegesen képződő szemetet pedig vissza kell vinni magunkkal. Táborozásra kizárólag az Isla Pérez nyugati partja alkalmas, itt vécéket és cölöpkunyhókat is találhatunk. A tűzrakás azonban a környéken élő teknősök miatt tilos. Élővilág A szigeteken 29-féle növényfajt írtak le eddig, közülük több endemikus, például a Cakile edentula nevű virág helyi változata vagy a Cenchrus insularis. Különös védelmet élvez a vörös és a fekete mangrove. A rendkívüli fajgazdagság miatt felsorolni is lehetetlen az itt élő állatokat. Koralljai közül kiemelendő a Plexaura homomalla, a Plexaurella dichotoma, az Acropora cervicornis és az Acropora palmata, madarai közül az álarcos szula, melynek 7500 párja fészkel itt, mely az Atlanti-óceán legnagyobb telepének számít, de emellett 115 másik madárfaj is előfordul a szigeteken. 136 halfaj mellett 24-féle cápát figyeltek meg a tudósok, valamint négyféle veszélyeztetett tengeri teknőst: a közönséges cserepesteknőst, a kérgesteknőst, az álcserepesteknőst és a közönséges levesteknőst. 163 puhatestű-faja közül 49 kagylóféle és 114 csiga. Jegyzetek
La Malinche National Park

La Malinche National Park is located in the states of Tlaxcala in Central Mexico. The park is east of Mexico City, and about 44 kilometres (27 mi) from the capital city of Tlaxcala, Tlaxcala. Volcano The La Malinche—Matlalcueitl volcano, part of the Trans-Mexican Volcanic Belt, is within the park. The volcano has an elevation of 4,462 metres (14,639 ft) above sea level. It is frequently used by mountaineers for training and altitude acclimatization before climbing the higher volcanos in the region. The volcano's slope is gentle, and its vicinity to Mexico City makes it a popular weekend destination. A paved road reaches the top of the volcano. The "Centro Vacacional IMSS La Malintzi" on the volcano has 40 cabins, a camping area and some recreational facilities. See also List of national parks of Mexico List of volcanoes in Mexico References External links
Parc national La Malinche

Le parc national La Malinche (espagnol : Parque nacional La Malinche) est un parc national du Mexique situé dans les États du Tlaxcala et du Puebla. Il a une superficie du 457,11 km2 et a été créé le 6 octobre 1938. Il comprend La Malinche, un des volcan de la cordillère néovolcanique. Il est administré par la Comisión Nacional de Áreas Naturales Protegidas. Le parc est à l'est de la ville de Mexico et à 20 kilomètres de la ville de Puebla. Notes et références Annexes Articles connexes Parcs nationaux du Mexique Portail du Mexique Portail de la conservation de la nature