NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Valladolid (Yucatán)

Valladolid (auf Mayathan: Saki’, „die Weiße“) ist eine Kleinstadt im Osten des mexikanischen Bundesstaates Yucatán. Beim Zensus 2010 hatte die Stadt etwa 49.000 Einwohner. Valladolid ist der Verwaltungssitz des Municipio Valladolid. Geschichte Der spanische Conquistador Francisco de Montejo gründete am 28. Mai 1543 in einiger Entfernung vom heutigen Ort an einer Lagune mit dem Namen Chowak-Ha’ („langes Wasser“) eine Stadt und benannte sie nach der damaligen Hauptstadt Spaniens Valladolid. Die frühen spanischen Siedler litten unter der Feuchtigkeit und der Moskito-Plage an der Lagune und verlangten in einer Petition, Valladolid weiter ins Landesinnere zu verlagern. Am 24. März 1545 wurde Valladolid an seinem heutigen Ort auf einer Stadt der Cupul-Maya mit Namen Saki’ oder Zaci-Val errichtet, wobei deren Bauwerke niedergerissen wurden, um die Steine für die spanischen Gebäude verwenden zu können. Im folgenden Jahr erhoben sich die Maya, der Aufstand wurde jedoch mit zusätzlichen spanischen Truppen aus Mérida niedergeschlagen. Valladolid war bis zum Beginn des 20. Jahrhunderts nach Mérida und Campeche die drittgrößte und -wichtigste Stadt der Halbinsel Yucatán. Sie hatte eine wohlhabende Schicht von Criollos mit Stadthäusern im spanischen Kolonialstil und trug den Spitznamen Sultanin des Ostens. Im Jahr 1840 hatte die Stadt etwa 15.000 Einwohner. Valladolid und die umgebende Region waren Schauplatz schwerer Kämpfe während des Kastenkrieges von Yucatán. Die Latinos waren am 14. März 1848 gezwungen, die Stadt aufzugeben, und die Hälfte von ihnen wurde in Hinterhalten getötet, bevor sie Mérida erreichten. Valladolid wurde von Maya-Rebellen überrannt und erst später in diesem Krieg zurückerobert. Sehenswürdigkeiten Bemerkenswerte Sehenswürdigkeiten in Valladolid sind die Kathedrale aus der Kolonialzeit und der Konvent des Heiligen Bernhard, die Iglesia de San Servacio am Hauptplatz sowie die Zenote Zaci, eine natürliche Quelle mit einem Restaurant. Weblinks
Valladolid (Yucatán)

Valladolid est une ville de l'État du Yucatán, au Mexique. Sa population s'élevait à 14 663 en 1970, à 48 973 habitants en 2010, et à 85 460 en 2020. Géographie Valladolid se trouve dans le nord de la péninsule du Yucatan, à 100 km tant de la côte du golfe du Mexique au nord que de la mer des Caraïbes à l'est. Elle est située à 38 km à l'est de Chichén Itzá, 151 km au sud-est de Mérida, à 152 km au sud-ouest de Cancún et à 1 150 km à l'est de Mexico. Elle est desservie depuis 2023 par le train Maya. Histoire En 1543, le conquistador espagnol Francisco de Montejo fonde une ville à quelque distance de l'emplacement de l'actuelle Valladolid et lui donne le nom de la capitale de l'Espagne à cette époque, Valladolid. Les premiers colons espagnols souffrent de l'humidité et des moustiques. Le 24 mars 1545, Valladolid est transférée et reconstruite sur son site actuel, à l'emplacement d'une cité maya nommée Saki' ou Zaci-Val. Ses bâtiments sont démolis et leurs pierres utilisées comme matériaux de construction par les Espagnols. En 1546, les Mayas se révoltent, mais l'insurrection est réprimée par les troupes espagnoles de Mérida. En 1840, la ville comptait environ 15 000 habitants (?). Valladolid et sa région furent le théâtre de violents combats pendant la guerre des castes. Les Latinos furent contraints d'abandonner la ville le 14 mars 1848, et la moitié d'entre eux furent tués dans des embuscades avant d'avoir atteint Mérida. Valladolid fut saccagée par les rebelles mayas puis reprise plus tard au cours de la guerre. Valladolid était jusqu'au début du XXe siècle la troisième ville la plus grande et la plus importante de la péninsule du Yucatán après Mérida et Campeche. Elle avait une riche élite de créoles, propriétaires de maisons construites dans le style colonial espagnol. Population Population d'après les recensements de la population : Jumelage Depuis 2006, Valladolid est jumelée avec Ashville Asheville (États-Unis) Galerie Notes et références Annexes Articles connexes Cénote Révolution mexicaine au Yuacatan (1910) (es) Rébellion de Valladolid (1910) (es) Histoire du Yucatan (es) Liens externes Coup d'œil touristique sur Valladolid au Mexique. Portail du Mexique
Valladolid (Yucatán)

Valladolid egy város Kelet-Mexikóban, a Yucatán-félszigeten, Cancún és Mérida között mintegy félúton. Lakossága 2010-ben kb. 49 ezer fő volt. Földrajz Fekvése A város a Yucatán-félsziget északi, Yucatán állam délkeleti részén fekszik egy, a tenger szintje felett körülbelül 20–25 méterrel elterülő sík, karsztos vidéken. Környékét vadon borítja, amelyet kisebb foltokban rétek, legelők tarkítanak. Fontos közlekedési csomópont: itt találkozik a 180-as, a 79-es és a 295-ös főút. Éghajlat A város éghajlata forró és viszonylag csapadékos. Minden hónapban mértek már legalább 36 °C-os hőséget, a rekord elérte a 43 °C-ot is. Az átlagos hőmérsékletek a januári 23,3 és a májusi 29,8 fok között váltakoznak, fagy nem fordul elő. Az évi átlagosan 1099 mm csapadék időbeli eloszlása nagyon egyenetlen: a júniustól októberig tartó 5 hónapos időszak alatt hull az éves mennyiség közel 75%-a. Története Valladolidot 1543. május 28-án alapították, ám két év múlva, március 24-én összes lakója elhagyta, és átköltöztek Zacíba. 1546-ban a környéken maja lázadás tört ki, amit azonban a spanyol katonák levertek. Az időközben újratelepülő falu várossá nőtt, a ciudad rangot 1823. december 13-án kapta meg. 1833-ban itt helyezték üzembe az ország első szövőszékét, Pedro Sáinz de Baranda visszavonult haditengerész tulajdonát. 1840. február 12-én katonai megmozdulás tört ki a városban, amelynek résztvevői követelték Mexikó föderatív átszervezését, egy évvel később pedig az események elvezettek a Yucatáni Köztársaság kikiáltásához.[forrás?] 1848. január 28-án Valladolidot is elérte a kasztok háborúja, emiatt március 14-én a lakók elhagyták a várost. Ugyanezen a napon az indián felkelők kirabolták és felgyújtották a települést. A maják ellen a yucatáni kormány nem tudott hatékonyan fellépni, s Mexikó segítségét kérte, ennek fejében viszont fel kellett oszlatni a köztársaságot.[forrás?] 1885-ben alakult meg a helyi irodalmi intézet, 1906. május 4-én pedig ünnepélyesen felavatták a Valladolidot Méridával összekötő vasútvonalat. 1910. június 4-én fegyveres felkelés tört ki, mivel sokan nem ismerték el Enrique Muñoz Arístegui győzelmét a választáson. Ezt a felkelést a mexikói forradalom első szikrájának is nevezik. Látnivalók A városban: Szent Bernardin-templom - Convento de Sisal. 16. századi templom és kolostorerőd, 1,5 km-re délnyugatra a főtértől Szent Szerváciusz-székesegyház, 16. századi templom a főtér mellett Museo San Roque, múzeum maja tárgyakkal Palacio Municipal (községi palota) A város környékén: a kútszerű karsztképződmények, a cenoték (Zací, Suytún, X’kekén, Samulhá) az ősi maja városok: Ek Balam és Chichén Itzá. Balankanché maja barlangterület Lakosság A város lakosságának növekedése 1900-2010 között: Jegyzetek
Valladolid (Messico)

Valladolid è una cittadina del Messico meridionale, situata nel centro della penisola dello Yucatán. Dista circa 70 km dal sito maya di Chichén Itzá, a circa 150 km dalla città di Mérida, capitale dello Stato federato dello Yucatán e a 100 da Tulum. Essendo abitata principalmente da popolazioni Maya, vi è molto diffusa la lingua yucateca. La popolazione conserva ancora le proprie tradizioni, visibili soprattutto nell'abbigliamento femminile. La città, che deve il suo nome all'omonima città in Spagna, è stata premiata nel 2004 come città più pulita del Messico. Oltre al giardino pubblico, centro di aggregazione per gli abitanti e luogo ideale per ripararsi dal cocente caldo, Valladolid offre ai turisti la chiesa cattedrale di San Gervasio e un bel monastero dedicato a San Bernardino da Siena, oltre ad un impianto urbanistico caratterizzato da pittoresche stradine e bei palazzi dai caldi colori messicani. Si segnalano inoltre diversi cenote (fenditure del terreno che formano grotte con dei bacini di acque piovane un tempo fondamentali ai bisogni primari delle popolazioni autoctone), il più famoso di questi è il "cenote Zaci" (per buona parte aperto) in cui è possibile anche fare il bagno in acque azzurrissime. Nei dintorni ci sono altri siti archeologici come, ad esempio, Ek Balaam, scoperto di recente in mezzo alla giungla e tuttora non completamente restaurato. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Valladolid Wikivoyage contiene informazioni turistiche su Valladolid Collegamenti esterni Sito ufficiale, su valladolid.gob.mx.
Valladolid (Yucatán)

Valladolid (Yucateeks Maya: Chowáakha’) is een kleine stad in de Mexicaanse staat Yucatán. De stad heeft 45.868 inwoners (census 2005). De stad is vernoemd naar de Spaanse stad Valladolid en is de hoofdplaats van de gemeente Valladolid. Geschiedenis Valladolid werd aanvankelijk gesticht op 28 mei 1543 door de Spaanse conquistador Francisco de Montejo, el sobrino aan de kust, vlak bij een lagune. Aangezien men daar veel last had van muggen, werd besloten om de stad naar het binnenland te verplaatsen. Op 24 maart 1545 werd Valladolid op de huidige plaats gesticht. Valladolid werd gebouwd op een voormalige Mayastad, genaamd Zaci of Zaci-Val. De gebouwen van de Mayastad werden gesloopt, om de stenen te gebruiken voor de Spaanse gebouwen. Dit werk moesten de Maya zelf, onder dwang, uitvoeren. In 1546 kwamen de Maya in Valladolid in opstand, maar die opstand werd al snel neergeslagen. Valladolid was tot in de negentiende eeuw de op twee na belangrijkste stad van het schiereiland Yucatán (na Mérida en Campeche). In 1840 had de stad circa 15.000 inwoners. In de jaren erna woedden er echter hevige gevechten in de stad tussen het Mexicaanse leger en de Maya-troepen van de Republiek Yucatán, die zichzelf onafhankelijk had verklaard (inclusief de stad en het gebied rondom Valladolid). De stad werd in deze oorlog grotendeels verwoest door de troepen van de Republiek Yucatán. Bezienswaardigheden De belangrijkste bezienswaardigheden in Valladolid zijn de Kathedraal en het Marktplein dat de verwoesting van de stad heeft overleefd. De Kathedraal ligt aan het Marktplein. Een andere bezienswaardigheid is het San Bernardino-Klooster.
Ваљадолид (Мексико)

Ваљадолид (шп. Valladolid) је град који са налази у мексичкој савезној држави Јукатан. Налази се на југоистоку државе, на полуострву Јукатан, 169 km источно од главног града Мериде, и 158 km јужно од Канкуна. По попису из 2005. има 48.973 становника, а 68.863 у широј градској зони која у себи садржи много мањих комуна а такође и четири мања насеља Попола, Канксоц, Јалкоба и Ксоцен. Име града на мајанском језику је „Саки“. Историја града Први оригинални град Ваљадолид је основан од стране шпанског конкистадора Франциска де Монтеје (Francisco de Montejo) 28. маја 1543. године, недалеко од данашњег места налажења у лагуни Чок Ха. Због превелике влаге и нездраве климе тадашњи становници су одлучили да се преселе дубље у шуме и 24. марта 1545. године су се доселили на данашње место града. На том простору већ је постојало насеље звано „Заки“ или „Заки-Вал“ у коме су живеле Маје. Шпанци су постојећ куће и храмове порушили и искористили материјал за градњу својих нових кућа. Од једне од пирамида су искористили већ обрађено камење за грађење цркве која још и данас постоји, катедрала Сан Гервасио. И поред побуне Маја Шпанци су остварили своју замисао и са довођењем свежих трупа угушили побуну. Град је добио име по шпанском граду Ваљадолиду, тадашњем главном граду истоимене шпанске провинције и једно време и главном граду шпанске краљевине. Ваљадолид је 1840. године имао популацију од 15.000 становника. Током 1847. године опет је дошло до сукоба између Маја и Шпанаца. У почетку мајанско незадовољство је било више локално. Сукоб је ескалирао када су Шпанци стрељали виђеније Маје. Вође побуне су били Јацинто Пат из мајанског града Тихосуко и Сесилио Чи из града Ичмула. Првобитно побуна је имала успеха и Шпанци су 14. марта 1848. били присиљени да напусте град и велики број Шпанаца је убијен пре него су се успели извући и потражити заштиту у Мериди. Маје су тиме привремено повратили град али крајем исте године Шпанци су опет заузели Ваљадолид који је остао у њиховим рукама за све остало време док је побуна трајала. До почетка 20. века, Ваљадолид је био трећи по реду по величини и економској снази на Јукатанском полуострву (после Мериде и Кампечеа). Данашње становништво је мешавина старих Маја и Шпанаца колонизатора такозваних Креола. Становништво По попису из 2005. године Ваљадолид је имао 45.868 становника од тога 22.527 мушкараца и 23.341 жена. По статистичким предвиђањима CONAPO-а, Ваљадолид ће до 2011. године имати 54.676 становника. Знаменитости града Знаменитости Вањадолида су катедрала из колонијалне ере и велики број крашких јама, (Cenote), природних удубљења која граде језера и у којима се налази извор који их снабдева са водом. У близини града се налазе остаци старих мајанских градова Чичен Ице и Ек Балам. Референце Литература Веза ка табелама за попис из 2005 (INEGI: Instituto Nacional de Estadística, Geografía e Informática) Јукатан у енциклопедији Спољашње везе Званични веб-сајт Мексичка насеља Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (10. март 2018) Valladolid on LocoGringo.com Valladolid on yucatantoday.com
Valladolid, Yucatán

Valladolid är en ort i Mexiko. Den ligger i kommunen Valladolid och delstaten Yucatán, i den östra delen av landet, 1 100 km öster om huvudstaden Mexico City. Valladolid ligger 24 meter över havet och antalet invånare är 39 663. Terrängen runt Valladolid är mycket platt. Runt Valladolid är det ganska tätbefolkat, med 75 invånare per kvadratkilometer. Valladolid är det största samhället i trakten. Trakten runt Valladolid består till största delen av jordbruksmark. Kommentarer Referenser
Вальядолід (Юкатан)

Вальядолід, Сакі, Саківаль (ісп. Valladolid, мая Saki, Sakival) — місто в мексиканському штаті Юкатан, адміністративний центр муніципалітету Вальядолід. Населення за переписом 2010 року становить 48 973 мешканців. Клімат Місто знаходиться у зоні, котра характеризується кліматом тропічних саван. Найтепліший місяць — травень із середньою температурою 27.7 °C (81.9 °F). Найхолодніший місяць — грудень, із середньою температурою 22.6 °С (72.7 °F). Історія Маянський період Місто було засноване мая під назвою Сакі або Саківаль, що було церемоніальним центром усього Юкатану. Було частиною царства Копуль. Поруч розташовано священні сеноти Сакі, Дзітнуп, Самула. Було пов'язано величними шляхами-сакбе з головними політичними та торговельними центрами Юкатану післякласичного періоду —— Чичен-Іца, Ек-Балам, Маяпан. Колоніальний період У 1545 році конкістадор Франсіско де Монтего ель Собріно (тобто — «племінник») переніс сюди свою резиденцію з лагуни Човакха (де кількома роками раніше збудував містечко Вальядолід-де-Човакха). Сакі також було перейменоване на Вальядолід. Тут побудовано 7 католицьких церков, що пишнотою викликали захоплення населення. За це Вальядолід прозвали «Султаном Сходу». неподалік від міста зведено монастир Сан-Бернардіно. Мексиканський період У 1847—1848 роках було місцем жорстоких зіткнень під час Юкатанської війни рас. Примітки Посилання Офіційна сторінка міста
Cacaxtla

Cacaxtla – stanowisko archeologiczne położone w meksykańskim stanie Tlaxcala, ok. 70 km na wschód od miasta Meksyk. Ośrodek został wzniesiony przez Olmeków Xicalanca około 250 roku p.n.e. i pełnił funkcję zarówno obronną jak i religijną. Słynie z dobrze zachowanych, ozdobnych malowideł. Historia Cacaxtla została założona przez Olmeków Xicalanca, którzy prawdopodobnie pochodzili z rejonu zatoki Meksykańskiej i byli majańskimi osadnikami. Stworzony przez nich ośrodek początkowo funkcjonował jak małe miasto-państwo. W jego centrum znajdowała wysoka na 24 m i długa na 183 m naturalna platforma zwana Gran Basamento, na której wzniesiono najważniejsze budowle. Natomiast poniżej znajdowało się kilka mniejszych piramid i świątyń. Po upadku sąsiedniej Choluli ok. 650-750 r. n.e. ośrodek zyskał na znaczeniu i stał się stolicą regionu Puebli i Tlaxcali. Do około 850 roku pełnił ważną funkcję religijną i obronną. Był również znaczącym ośrodkiem handlowym. Po 900 roku zaczął się upadek miasta, które do 1000 roku zostało opuszczone. W 1974 roku odkryli je ponownie rabusie, co zwróciło uwagę archeologów. Jeszcze w tym samym roku rozpoczęły się trwające sześć lat wykopaliska prowadzone przez Eduardo Merlo Juáreza, Dianę Lopez-Sotomayor i Daniela Molina-Feala. Freski W 1975 roku w tzw. budynku B odkryto bardzo dobrze zachowane freski przedstawiające ludzi i majańskie bóstwa. Najbardziej imponujący z nich, blisko 20 m długości fresk zwany Mural de la Batalla prezentuje scenę bitewną pomiędzy wojownikami Jaguara a wojownikami Orła. Ponieważ część wojowników jest w dużej mierze naga i nieuzbrojona, przypuszcza się, że scena może przedstawiać ceremonię składania ofiar po bitwie. Malowidło powstało prawdopodobnie przed 700 rokiem. Wykonano je na dwóch pochyłych wapiennych ścianach świątyni przedzielonych schodami. Freski ozdabiają również obie strony wejścia do tzw. budynku A i przedstawiają dwie postacie w strojach orła i jaguara. Człowiek w stroju ptaka stoi na Pierzastym wężu – bóstwie rolnictwa i sztuki, natomiast człowiek w stroju jaguara na wydłużonym ciele jaguara, co jest symbolem deszczu. Obie postacie to przypuszczalnie władcy-kapłani, żyjący w Cacaxtla między 600 a 900 rokiem. Styl w jakim wykonano freski wskazuje na silne związki z ośrodkami w Teotihuacán i Bonampak. Nie jest jednak pewne kto i kiedy je wykonał. Początkowo badacze sugerowali, że stworzyła je grupa majańskich artystów spoza Cacaxtla. Jednakże odkrycie w latach 80. kolejnych malowideł podważyło tę teorię, ponieważ były wykonane w nieco innym stylu. Historyk sztuki Claudia Brittenham, która dokładnie zbadała freski, doszła do wniosku, że musiało nad nimi pracować kilka osób. Ponadto badania stratygraficzne dowiodły, że powstały one w różnym czasie, między 650 a 950 rokiem n.e. Brittenham uznała więc za nieprawdopodobne, by twórcy co roku przybywali do Cacaxtla, by tworzyć nowe malowidła. Zasugerowała więc, że mieszkańcy miasta najpierw przejęli, a następnie na przestrzeni lat wypracowali własny styl, który przekazywali kolejnym artystom. Zobacz też Xochitécatl Przypisy
Cacaxtla

Cacaxtla (pronunție în limba nahuatl: [kaˈkaʃtɬaːn]) este un sit arheologic care e în apropierea graniței sudice a statului mexican Tlaxcala. El era un palat întins care conținea picturi murale viu colorate, făcute într-un stil mayaș inconfundabil. Situl din apropiere al orașului Xochitecatl a reprezentat un complex public ceremonial mai mare, asociat cu Cacaxtla. Cacaxtla și Xochitecatl au prosperat între 650 și 900, probabil că au controlat importante rute comerciale prin regiunea cu o populație de enclavă de cel mult 10.000 de persoane. Istorie Cacaxtla a fost capitala regiunii în care locuia populația olmeco-xicalancă. Originile populației olmeco-xicalancă nu sunt cunoscute cu certitudine, dar se crede că ei vin din regiunea Golfului Mexic.
Какаштла

Кака́штла (исп. Cacaxtla) — зона археологических раскопок на юге мексиканского штата Тлашкала в муниципалитете Нативитас. Получила известность благодаря хорошо сохранившимся настенным изображениям культуры майя. Город, существовавший в этом месте, достиг расцвета в эпиклассический период месоамериканской истории. В 1 км от Какаштлы находится городище Шочитекатль. История до конкисты Предполагается, что Какаштла была столицей государства Ольмека-Шикаланка. Город возник около 4-5 вв. н. э. Связаны ли его создатели с культурой ольмеков, либо название относилось к территории, а не к этническому происхождению создателей города, до настоящего времени неизвестно. О культуре ольмека-шикаланка почти ничего не известно; термин впервые использовал историк и хронист Диего Муньос Камарго в конце XVI в., когда писал, что Какаштла была главным городом «ольмеков» (народ, известный современным историкам под названием «ольмеки», исчез за 800 лет до возникновения города, в 4 в. до н. э.). После падения близлежащего южного города Чолула примерно в 600 г., в войне которого принимала участие и Какаштла, город превратился в центр власти в окружающем его регионе долины Тлашкалы. Около 900 г. город начинает приходить в упадок и к 1000 г. окончательно заброшен. Современная история Город был вновь открыт в 1975 г. крестьянами селения Сан-Мигель-дель-Милагро, которые, обрабатывая землю, обнаружили древнюю стену, на которой было изображено лицо персонажа, ныне известного как «Человек-Птица», и сообщили о находке властям. Город сразу же привлёк внимание археологов. 21 мая 2007 г. около 800 м² площади руин было полностью разрушено и ещё 800 понесло ущерб в результате сильного града [1], в связи с чем власти закрыли доступ к руинам вплоть до нового распоряжения. Город Центр города Какаштла — Gran Basamento, длиной в 200 метров и высотой 25 метров. Это платформа природного происхождения, обеспечивающая хорошую оборонительную позицию и вид на окружающие земли. На этой платформе располагались основные религиозные и гражданские сооружения города, а также жилища жрецов. В окрестностях платформы встречаются другие пирамиды меньшего размера и основания храмов. Поскольку главный комплекс зданий Какаштлы не раскапывали до 1980-х годов, многие цветные рисунки на стенах сохранились и доступны для осмотра посетителям. Особый интерес представляет тот факт, что многие из настенных изображений сочетают символику Мексиканского плато с влиянием культуры майя, что делает Какаштлу уникальной в этом отношении. Ссылки Por los murales de Cacaxtla. Revista Buen Viaje Археологическая зона Какаштла (шт. Тласкала) осталась без одного из своих ведущих исследователей (новость от 09.05.2009 г.)
Какаштла

Какаштла (Cacaxtla) — зона археологічних розкопок на півдні мексиканського штату Тлашкала в муніципалітеті Натівітас. Набула популярності завдяки добре збереженим настінним зображенням культури мая. Місто, що існував на цьому місці, досягло розквіту в епікласичний період месоамериканської історії. За 1 км від Какаштли росташоване городище Шочитекатль. Історія до конкісти Вважається, що Какаштла була столицею держави Ольмека-шикаланка. Місто виникло близько 4-5 ст. н. е. Чи пов'язані його творці з культурою ольмеків, чи назва стосувалася території, а не етнічного походження творців міста, досі невідомо. Про культуру Ольмека-шикаланка майже нічого не відомо; термін вперше використав історик і хроніст Дієго Муньйос Камарго в кінці XVI століття, коли писав, що Какаштла була головним містом «ольмеків» (народ, відомий сучасним історикам під назвою «ольмеки», зник за 800 років до виникнення міста, в IV ст. до н. е.). Після падіння розташованого поруч міста Чолула близько 600 року, у війні з яким брала участь і Какаштла, місто перетворилося на центр влади в навколишньому регіоні долини Пуебла-Тлашкала. Близько 900 року місто починає занепадати і до 1000 року остаточно покинуте. Сучасна історія Місто знову відкрили 1975 року селяни селища Сан-Мігель-дель-Мілагро, які, обробляючи землю, виявили стародавню стіну, на якій було зображено обличчя персонажа, нині відомого як «Людина-Птах», і повідомили про знахідку владі. Місто відразу ж привернуло увагу археологів. 21 травня 2007 року близько 800 м2 площі руїн було повністю зруйновано і ще 800 зазнали збитків унаслідок сильного граду[1], тому влада закрила доступ до руїн аж до нового розпорядження. Місто Центр міста Какаштла — Gran Basamento, довжиною 200 метрів і заввишки 25 метрів. Це платформа природного походження, що забезпечує хорошу оборонну позицію і огляд навколишніх земель. На цій платформі розташовувалися основні релігійні і цивільні споруди міста, а також житла жерців. В околицях платформи зустрічаються інші піраміди меншого розміру і основи храмів. Оскільки головний комплекс будівель Какаштли не розкопували до 1980-х років, багато кольорових малюнків на стінах збереглися і доступні для огляду відвідувачами. Багато настінних зображень поєднують символіку Мексиканського плато зі впливом культури мая, що робить Какаштлу унікальною в цьому відношенні. Примітки Посилання Por los murales de Cacaxtla. Revista Buen Viaje Археологічна зона Какаштла (шт. Тласкала) залишилася без одного зі своїх провідних дослідників [Архівовано 25 вересня 2020 у Wayback Machine.] (новина від 09.05.2009 р.)