NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
ГЕС Темаскал

ГЕС Темаскал (Miguel Alemán) — гідроелектростанція у мексиканському штаті Оахака. Використовує ресурс із річок Тонто та Санто-Домінго, відповідно лівої та правої твірних річки Папалоапан, яка впадає до Мексиканської затоки шість десятків кілометрів на південний схід від Веракруса. Обидва витоки Папалоапан вище від їх злиття перекриті насипними спорудами: - на Тонто розташована гребля Темаскал висотою 76 метрів, довжиною 830 метрів та шириною по гребеню 10 метрів, яка потребувала 4,1 млн м3 матеріалу. Крім того, у сточищі цієї річки зведено три допоміжні земляні дамби висотою 35, 15 та 4 метри при довжині 2050, 2060 та 124 метри відповідно; - на Санто-Домінго споруджена гребля Cerro de Oro (Miguel de la Madrid Hurtado) висотою 70 метрів, довжиною 1670 метрів та шириною по гребеню 10 метрів, яка потребувала 11,7 млн м3 матеріалу. Створені ними водойми підійшли впритул одна до одної, що дозволило з'єднати їх каналом довжиною лише 96 метрів. Хоча у підсумку утворилась спільно регульована водойма, проте проектні рівні у водосховищі Темаскал — від 44 до 67 (під час повені — до 69) метрів НРМ — дещо менші за аналогічні показники сховища Cerro de Oro — від 52 до 64 (під час повені — до 73) метрів НРМ. Загальний об'єм резервуарів складає 12358 млн м3, з яких 8828 млн м3 становлять корисний об'єм (а ще 1350 млн м3 зарезервовано для протиповеневих заходів). Наприкінці 1950-х під греблею Темаскал облаштували перший машинний зал, обладнаний чотирма турбінами типу Френсіс потужністю по 38,5 МВт, які використовують напір у 51 метр. В 1991-му (після завершення греблі Cerro de Oro, будівництво якої припало на 1981—1988 роки) поряд звели другий зал з двома турбінами потужністю по 100 МВт, які розраховані на напір у 42 метра. Разом це обладнання забезпечує виробництво 1361 млн кВт-год електроенергії на рік. Ресурс подається зі сховища до гідроагрегатів через чотири напірні водоводи діаметром по 8,3 метра та довжиною від 0,32 до 0,47 км. В системі також працюють чотири вирівнювальні резервуари баштового типу. Відпрацьована вода повертається у Тонто по відвідному каналу довжиною 0,4 км та шириною 55 метрів. Примітки
Chapultepec Uno R509

Chapultepec Uno R509, previously Punto Chapultepec, is a mixed-use skyscraper in Mexico City at the corner of Paseo de la Reforma and Río Ródano street, immediately west of Torre Mayor. Chapultepec Uno is Mexico City's third tallest building upon completion at 241m and 58 stories high. Part of the tower is occupied by the Ritz Carlton hotel, which was opened on October 28, 2021. Previous buildings on site In 2005 there was a project to remodel the existing towers on the lot, Torre Reforma 509 and Torre Reforma 506, but it was not successful. In 2009, Serrano Arquitectos planned to build a skyscraper 303m and 69 floors high but in 2010 the project was cancelled in favor of a shorter tower. See also List of tallest buildings in Mexico City References External links "Chapultepec Uno R509". SkyscraperPage. Chapultepec Uno R509 official website The Ritz Carlton, Mexico City official website Page on edemx.com
Chapultepec Uno

Chapultepec Uno R 509, previamente conocido como Punto Chapultepec, es un rascacielos construido en el predio de Paseo de la Reforma número 509, al lado de la Torre Mayor. Consiste en un rascacielos que mide 241.6 metros de altura; cuenta con 58 plantas, por lo se convirtió en el cuarto rascacielos más alto de México al momento de su inauguración.​ Desde 2022 ocupa el quinto lugar, por detrás de la Torre Reforma, la Torre Mítikah, la Torre KOI y la Torre Obispado I. Edificios anteriores Torre Reforma 509, su nombre comercial es Chapultepec Uno R 509. Véase también Ciudad de México Anexo:Rascacielos de la Ciudad de México Anexo:Rascacielos de México Paseo de la Reforma Referencias Enlaces externos https://www.instagram.com/chapultepecunor509 https://skyscraperpage.com/cities/?buildingID=45727 https://www.edemx.com/citymex/rascacielos/PtoCh.html
Chapultepec Uno

Chapultepec Uno, precedentemente Punto Chapultepec, è un grattacielo di Città del Messico all'angolo tra Paseo de la Reforma e Río Ródano, immediatamente a ovest di Torre Mayor. L'edificio è il terzo edificio più alto di Città del Messico ed è alto 241 metri, disposti su 58 piani. Parte della torre sarà occupata da The Ritz Carlton Mexico City che dovrebbe aprire i primi uffici alla fine del 2019. Storia Nel 2005 ci fu un progetto di ristrutturazione delle torri esistenti sul lotto, Torre Reforma 509 e Torre Reforma 506, ma esso non ebbe successo. Nel 2009, Serrano Arquitectos progettò di costruire un grattacielo di 303 metri e 69 piani, ma nel 2010 il progetto fu annullato a favore di una torre più corta. Note Voci correlate Grattacieli del Messico Grattacieli di Città del Messico Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Chapultepec Uno Collegamenti esterni (EN) Chapultepec Uno, su Skyscraper Center. .Pagina su edemx.com
Refugio light rail station

Refugio is a station on line 1 of the Sistema de Tren Eléctrico Urbano in the Guadalajara Metropolitan Area, Mexico. The station is located in the city centre, just north of the Parish Church of Our Lady of Refuge (La Parroquia de Nuestra Señora del Refugio) on Del Federalismo between Joaquín Angulo and Herrera y Cairo streets. References
Estación Refugio (Guadalajara)

Refugio es la octava estación de la Línea 1 del Tren Ligero de Guadalajara en sentido norte a sur, y la décimo-tercera en sentido opuesto. Su nombre alude al templo de Nuestra Señora del Refugio situado en el camellón central de la Calzada del Federalismo y bajo la cual corre el tramo subterráneo de la línea 1. Esta iglesia es una de las más distintivas en la Zona Metropolitana de Guadalajara por su arquitectura, la avenida fue construida en 1978, cuando se amplió la antigua calle de Moro. Durante la construcción del túnel para el Trolebús (antecesor del Tren Ligero), los feligreses se negaron a la demolición de esta iglesia. La estación presta servicio a las colonias o barrios de La Capilla, Sagrada Familia, El Santuario y al Centro de la Ciudad. Su logo representa la fachada frontal del templo. Tiene entradas y salidas en el Parque del mismo nombre, así como en el camellón justo en la entrada del templo y en la acera poniente de la avenida. Puntos de interés Templo de Nuestra Señora del Refugio Parque del Refugio Parroquia del Dulce Nombre Jesús Museo de la Ciudad. Colonias como: La Capilla De Jesús, El Santuario Escuela secundaria Mixta N° 70 Mercado IV Centenario Hospital Santa Margarita Escuela De Enfermería Florence Nightingale Escultura Sincretismo Templo de San Diego Alcalá Templo de San Felipe Neri Preparatoria de Jalisco
Estação Refugio

A Estação Refugio é uma das estações do VLT de Guadalajara, situada em Guadalajara, entre a Estação Mezquitán e a Estação Juárez. Administrada pelo Sistema de Tren Eléctrico Urbano (SITEUR), faz parte da Linha 1. Foi inaugurada em 1º de setembro de 1989. Localiza-se no cruzamento da Estrada do Federalismo com a Rua Joaquín Angulo, a Rua Herrera e a Rua Cairo. Atende o bairro Sagrada Familia e o centro da cidade. Ver também VLT de Guadalajara Linha 1 do VLT de Guadalajara Guadalajara (México) Referências Ligações externas «SITEUR | Sistema de Tren Eléctrico Urbano» (em espanhol) «Página Oficial del Gobierno de Guadalajara» (em espanhol) «Inicio | Gobierno del Estado de Jalisco» (em espanhol)
Reloj chino

El Reloj chino es un reloj de torre que se encuentra en el cruce de las calles Bucareli y Atenas de la colonia Juárez en la Ciudad de México. Fue un obsequio de Puyi, último emperador chino, y su gobierno con motivo del centenario del inicio de la guerra de independencia de México. Historia En el sitio donde se ubica la torre del Reloj chino se encontraba la Fuente de la Libertad, obra del arquitecto Joaquín Heredia, que representaba la independencia del pueblo de México. El 14 de diciembre de 1899 en Washington se firmó el Tratado de Amistad, Comercio y Navegación entre China y México, iniciando así las relaciones comerciales entre ambos países. Fue la comunidad de chinos residentes la que tomó la iniciativa para construir esta torre en donde se colocó el reloj enviado por la dinastía Qing. La obra fue inaugurada en 1910, durante el marco de las celebraciones del centenario de la Independencia de México.​​ La instalación de este reloj de torre motivaría la edificación de otro, el Reloj otomano, en 1912.​ Durante los acontecimientos bélicos de la Decena Trágica de 1913, el reloj sufrió graves daños al ser alcanzado por los proyectiles de los cañones rebeldes disparados desde La Ciudadela. Fue necesario llevar a cabo una reconstrucción completa, la cual estuvo a cargo del arquitecto Carlos Gorbea, nuevamente, la comunidad china realizó una recaudación de fondos. El reloj fue reinaugurado el 29 de septiembre de 1921 en el marco de la celebraciones del centenario de la consumación de la Independencia.​ A principios del siglo XXI el reloj lucía en una amplia glorieta, debido al intenso tráfico de la avenida Bucareli, el diámetro de la glorieta ha sido reducido. Enfrente del reloj se encuentra la Secretaría de Gobernación. Aunque la obra ha sido conservada mediante trabajos de mantenimiento, en mayo de 2010, con motivo de las fiestas del bicentenario de la Independencia de México, se realizó una nueva remodelación de la torre del reloj, esta vez financiada con las donaciones de la revista China Hoy Latinoamérica. Antes del inicio de los trabajos se llevó a cabo una ceremonia en la cual estuvieron presentes Wu Yonheng, representante de la embajada china, y Alejandra Moreno Toscano, representante del Centro Histórico de la Ciudad de México.​ Referencias en la cultura El reloj y su entorno de la avenida Bucareli fueron referidos en distintas obras del escritor chileno Roberto Bolaño como El espíritu de la ciencia ficción.​ El escritor vivió en un apartamento cercano a ese punto antes de partir a España.​ Galería Referencias Bibliografía Iturriaga, José E. (2003). Rastros y rostros. México: Fondo de Cultura Económica. ISBN 968-16-7045-0. Consultado el 3 de junio de 2012.
Kínai Óra (Mexikóváros)

A Kínai Óra (spanyolul: Reloj Chino) egy műemlék óratorony Mexikóvárosban, amelynek eredeti óráját Pu Ji kínai császár ajándékozta a 20. század elején. Története Kína és Mexikó diplomáciai kapcsolata 1899. december 14-én kezdődött, amikor a Csing-dinasztia és Mexikó amerikai nagykövetei, Vu Tingfang és Manuel de Aspiroz Washingtonban aláírták a két ország közötti Barátsági, Kereskedelmi és Hajózási Egyezményt. Ahogy közeledett a mexikói függetlenségi háború 1810-es kitörésének századik évfordulója, a Mexikóban élő kínaiak úgy döntöttek, pénzt gyűjtenek arra, hogy felépítsenek egy óratornyot, amelyben majd a Csing-dinasztia (Pu Ji császár) évfordulós ajándékaként küldött bronzórát elhelyezik. (Sőt, a kínai közösség még egy lakkozott bútorokból és brokátokból álló ajándékkal is kedveskedett a mexikói népnek az ünnep alkalmából.) A következő években zajló forradalom során a tornyot ágyútalálatok érték, így szinte teljesen elpusztult. Felújítására 1921-ben, a függetlenségi harc befejezésének századik évfordulója alkalmából újabb pénzgyűjtést szerveztek a helyi kínaiak. A felújítás része volt az is, hogy a régi bronzórát egy modern szerkezetre cserélték. A 21. század elejére ismét leromlott a torony állapota, ezért 2010. május 19-én újabb felújítás kezdődött, ezúttal a China Hoy című újság adományából. A munkálatok elindításakor tartott ünnepségen felszólalt az újságot kiadó cég igazgatója, Vu Jongheng, valamint a történelmi belváros képviseletében Alejandra Moreno Toscano is. Leírás Az óratorony Mexikóváros belvárosában, Cuauhtémoc kerületben található az Avenida Bucareli és az Atenas utak találkozásánál elhelyezkedő körönd közepén egy kiszélesedő szigeten. Az alul kiszélesedő, négyzet alaprajzú épületet egy keskeny füves sáv, azt pedig egy alacsony fémkerítés veszi körül. Bejárata az északi oldalon található, fönt pedig mind a négy oldalon látható egy-egy óralap. A tornyon több felirat is látható: egyrészt spanyolul ráírták, hogy a tornyot a kínaiak építették a mexikói függetlenség 100. évfordulója alkalmából, másrészt négy kínai karakter is fel van írva az épületben: 同声相应 (tong seng hsziang jing), amely arra utal, hogy a kínai nép mindenben együttérez a mexikóival. Jegyzetek
Катедрала на Мексико Сити

Катедралата на Мексико Сити (на испански: Catedral Metropolitana de la Asunción de la Santísima Virgen María a los cielos de la Ciudad de México) е сред най-големите и най-старата катедрала на американския континент и резиденция на католическия архиепископ на Мексико. Посветена е на Успение Богородично (или католическия празник Възнесение Богородично). Намира се на северната страна на Площада на Конституцията в (Мексико Сити). Строежът на катедралата започва през 1573 г. по плановете на испанския архитект Клавдио ди Алсиниеда. Официално е открита през 1813 г. История После завоюването на столицата на империята на ацтеките Теночтитлан от испанците, конкистадорите разрушават храма на бога на войната Уицилопочтли. От камъните на разрушеното светилищe на ацтеките и на същото място е построена християнска църква. Първият камък на тази църква е положен лично от Ерна̀н Кортeс. Тази църква просъществува около половин век. Тъй като размерите на църквата не отговарят на столицата на Нова Испания, още през 1544 г. кралят на Испания Филипп II приема решение за изграждане в Мексико на нова по-величествена катедрала за утвърждаване на испанската корона. През 1962 г. пожар унищожава значителна част от интериора на катедралата. По време на реставрационните дейности обаче са открити редица важни, скрити по-рано исторически документи и произведения на изкуството. През 2008 г. по време на заседанието на Върховния съд на Мексико за легализацията на абортите, камбаните на катедралата бият в знак на протест на католическата епархия. Архитектура Катедралата „Успение Богородично“ в Мексико е великолепен представител на колониалната архитектура на т.нар. „Нов свят“, като съчетава чертите на ренесанса, барока и неокласицизма. За образци са служили величествените испански сгради като катедралата на Свети Павел във Валядолид и катедралата в Малага. Сградата има кръстообразна форма и е разположена в посока север-юг. Главната фасада се намира на южната страна. Катедралата има вътрешни размери: дължина 118 м., широчина 54 м и височина 55 м. Вътрешното пространство има пет кораба и четиринадесет капели. Има два органа: единният от епистолярната страна от 1695 г., а другият от евангелската страна от 1735 г. На двете 70 метрови кули, разположени от двете страни на главния портал, са поставени 25 камбани. (18 на източната и 7 на западната кула). Най-голямата камбана, тежаща повече от 13 тона е посветена на Света Мария Гваделупска. Капели Capilla de Nuestra Señora de las Angustias de Granada Capilla de San Isidro Capilla de la Inmaculada Concepción Capilla de Nuestra Señora de Guadalupe Capilla de Nuestra Señora de La Antigua Capilla de San Pedro Capilla del Santo Cristo y de las Reliquias Capilla de los Ángeles Capilla de San Cosme y San Damián Capilla de San José Capilla de Nuestra Señora de la Soledad Capilla de San Eligio Capilla de Nuestra Señora de los Dolores Capilla del Señor del Buen Despacho Capilla de San Felipe de Jesús Галерея Източници
Metropolitní katedrála (Ciudad de México)

Metropolitní katedrála Nanebevzetí Nejsvětější Panny Marie (španělsky: Catedral Metropolitana de la Asunción de la Santísima Virgen María a los cielos) je římskokatolická barokní katedrála nacházející na severním okraji hlavního náměstí Plaza de la Constitución v Ciudad de México, hlavním městě Mexika. Jde o největší katedrálu v Americe a největší barokní katedrálu vůbec. Tento svatostánek je sídlem arcidiecéze mexické. Katedrála stojí na místě, kde se původně nacházela aztécká chrámová pyramida Templo Mayor. Španělští kolonizátoři se rozhodli postavit katedrálu na tomto místě, aby upevnili svou moc nad nově dobytým územím. V katedrále proběhla 21. července 1822 korunovace císaře Augustína I. Iturbide, který zde byl také pohřben. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Metropolitní katedrála na Wikimedia Commons
Mexico Citys katedral

Mexico bys katedral (spansk: Catedral Metropolitana de la Asunción de María) er den største og ældste katedral i Amerika. Den ligger ved Plaza de la Constitución i Mexico Citys historiske centrum. Katedralen blev påbegyndt i 1573, efter at spanierne havde indtaget Tenochtitlan, og blev bygget oppe på toppen af det som var et helligt sted for aztekerne, lige ved det aztekiske Templo Mayor. Den blev bygget i etaper, og stod færdig i 1813. Stilen er hovedsagelig barok.
Metropolitanska katedrala Mexico Cityja

Metropolitanska katedrala Mexico Cityja (španjolski: Catedral Metropolitana de la Asuncion de María ili Catedral Metropolitana de la Ciudad de México) je najveća i najstarija katedrala u Americi i sjedište nadbiskupa Meksičke nadbiskupije. Nalazi se na sjevernoj strani trga Zocalo (službeno Plaza de la Constitución) u povijesnom središtu Mexico Cityja, koji je pod zaštitom UNESCO-a. Građena više od tri stoljeća, katedrala ima arhitektonske elemente renesanse, baroka i neoklasicizma. Povijest Hernán Cortés, španjolski osvajač, u jesen 1519. osvojio je astečki grad Tenochtitlan i uništio ga sa željom, da na njegovom pepelu nastane novi grad - Meksiko City. Za gradnju crkvu (buduće katedrale) koristio se kamen iz srušenih indijanskih piramidalnih hramova, posebno iz velike piramide u Tenochtitlánu. Nakon 1532., izgradnja se zaustavila, jer je crkva prema mišljenju španjolskoga kralja bila premala. Godine 1547., crkva je stekla status katedrale. Gradnja se nastavila 1563. Krajem 17. stoljeća dovršila se fasada od bazalta i pješčenjaka, a na kraju 18. stoljeća završene je kupola i dva tornja (arhitekt José Ortiz de Castro Damián). Katedrala je dovršena 1813. pod vodstvom arhitekta Manuela Tolse. Arhitektura Katedrala je zgrada latinskoga unakrsnoga plana, duga 100 metara. Ima dva tornja visine 61. metra. Katedrala je nestabilnom mjestu, pa je kontinuirani problem slijeganje tla. To se osobito odnosi na dva tornja, koji teže 127 tisuća tona i pritišću tlo prema dolje. Godine 2000., zahvaljujući naporima vlade Mexico Cityja, katedrala je dodana na popis 100 najugroženijih zgrada na svijetu. Izvori
Mária Mennybemenetele székesegyház (Mexikóváros)

A Mária Mennybemenetele székesegyház (spanyolul: Catedral Metropolitana de la Asunción de la Santísima Virgen María a los cielos) egy római katolikus székesegyház Mexikóvárosban, Mexikóban. Egyben a mexikóvárosi főegyházmegye székhelye is. Története A székesegyház az egykori azték szent hely, a Templo Mayor romjai felett helyezkedik el, a Zócalo északi részén, Mexikóváros történelmi városmagjában. A székesegyházat szakaszokban építették 1573 és 1813 között. A területen már állt egy templom, amit a spanyol konkvisztádorok építettek fel szinte azonnal, ahogy Tenocstitlánt elfoglalták. Az építési terveket Claudio de Arciniega spanyol építész dolgozta ki, akti a spanyolországi gótikus székesegyházak inspiráltak. Az építés hosszú, mintegy 240 évig tartó időszaka alatt Új-Spanyolország szinte minden jelentős építésze, festője, szobrásza hozzájárult a templom megépültében, emellett számos építészeti stílus kombinációja is fellelhető benne: a gótikus, a barokk, a csurrigereszk és a neoklasszikus stílus. A katolikus egyház jelentős befolyása Új-Spanyolország életében azt is jelentette, hogy a székesegyház számos jelentős történelmi eseménynek adott otthont Új-Spanyolország és a független Mexikó esetében. Többek között itt koronázták császárrá a baszk származású I. Ágostont, Mexikó első császárát, akinek felesége Ana María Huarte császárné lett. A koronázások mellett temetéseknek is helyt adott az épület: itt helyezték örök nyugalomra a függetlenségi mozgalom atyját: Miguel Hidalgo y Costillát és José María Morelost, a függetlenségi mozgalom másik vezéralakját. A későbbeikben a szabadelvűek és a konzervatívok között komoly nézeteltérés alakult ki az állam és az egyház szétválasztásában: a nézeteltérés odáig fajult, hogy a Cristero-háború alatt be is zárták a templomot. Az évszázadok alatt az épület több esetben szenvedett jelentős károkat: 1967-ben egy tűz miatt belsejének jelentős része megkárosodott. A felújítási munkák alatt korábban ismeretlen, addig elrejtett dokumentumokra és alkotásokra leltek. Habár a templom erős alapzatra épült, az agyagos talaj komoly fenyegetést jelentett az építménynek. A szivárgó talajvíz és a süllyedés miatt az épület felkerült a Nemzetközi Műemlék Alap 100 legvesztélyeztettebb műemlékének listájára. Komolyabb felújítást 1990-es években kapott, 2000-re pedig levették a veszélyeztetett műemlékek listájáról. Képek Jegyzetek
Kathedraal van Mexico-Stad

De Kathedraal van Mexico-Stad (Spaans: Catedral Metropolitana de la Ciudad de México) is de aartsbisschoppelijke kathedraal van Mexico-Stad en de grootste kathedraal van het Westelijk halfrond. Zij bevindt zich aan het Plein van de Grondwet in Mexico-Stad. De kathedraal geldt als een van de beste voorbeelden van de Mexicaanse Churrigueresquestijl maar het gebouw is tevens een combinatie van verschillende bouwstijlen, zoals barok, renaissance en neo-classicisme. Aan weerszijden van de hoofdingang staan twee torens van 67 meter hoog. Rechts van de rechter toren staat de Sagrario Metropolitana. Deze parochiekerk werd in de 18e eeuw aangebouwd en heeft een gevel in hoogbarok. De kathedraal werd ontworpen door Claudio de Arciniega. Met de bouw werd begonnen in 1573 op de plek waar ooit de belangrijkste Aztekentempel van Tenochtitlan stond en de stenen van deze door de Spanjaarden afgebroken tempel werden hergebruikt voor de kathedraal. Het duurde tot 1667 voor de kathedraal werd ingehuldigd. De laatste elementen, waaronder de klokkentoren, werden pas in 1813 voltooid, door de gerenommeerde architect Manuel Tolsá. Juist doordat er zo lang aan doorgebouwd werd, zijn er verschillende stijlen in het gebouw gecombineerd. In 1967 raken delen van de kathedraal beschadigd door brand en in 1985 volgt een aardbeving. In 1987 wordt het oude deel van Mexico-stad, inclusief de kathedraal tot werelderfgoed verklaard. De bodemdaling van Mexico-Stad bedreigt de kathedraal en het is duidelijk te zien dat het gebouw scheef staat. Om dit probleem te ondervangen is er een tunnelnetwerk onder de kathedraal gegraven, dat het gebouw moet stabiliseren. Interieur Het Altar de los Reyes (Altaar van de koningen) is een gebeeldhouwd barok altaar waarin beelden van heilig verklaarde koningen en koninginnen zijn verwerkt. Verder zijn er twee schilderijen te zien van Juan Rodríguez Juárez, de Aanbidding der Wijzen en de Ten Hemelopneming van Maria. Verder bevinden zich er verschillende renaissanceschilderijen van de Antwerpenaar Simon Pereyns. De kathedraal heeft vijf hoofdaltaren en zestien zijkapellen. In een van de kapellen is een Christusbeeld te zien dat Señor del Cacao wordt genoemd. Dat is omdat veel gelovigen de bouw ondersteunden door koffie- of cacaobonen te schenken, wat destijds een gebruikelijk betaalmiddel was. Ook is er de urn met de as van Agustín de Iturbide, onafhankelijkheidsstrijder en eerste keizer van Mexico. Galerij