NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Taam Ja' Blue Hole

Taam Ja' blue hole is an underwater sinkhole located in Chetumal Bay at the southeast corner of the Yucatán Peninsula, Mexico. Its name means deep water in the Mayan language. While the bottom of the hole still has not been physically explored, the hole has been estimated to be over 420 metres (1,380 ft) deep, making it the deepest known blue hole. Discovery It was discovered in about 2003 by a local diver, named Jesús Artemio Poot-Vill, who followed a grouper that went into its mouth. The hole was forgotten until the son of that fisherman began working with marine academic Juan Carlos Alcérreca-Huerta, who took soundings of its depth and was surprised by the results. The initial rediscovery came in 2016, when it was thought that the hole had a depth of 275 meters (902 feet), which still would have placed it as the second deepest blue hole, in comparisons to the Dragon Hole, at 300.89 metres (987 ft), and Dean's Blue Hole, at 202 metres (663 ft). In 2021, Poot-Vill came into contact with researchers, which led to further study. On December 6, 2023 and December 13, 2023, expeditions were led to identify the environmental conditions of the hole, the results of which were later published in 2024. Properties Like other blue holes, Taam Ja' has a distinctive dark blue color, distinguishing it from the blue-green color of the water around it. However, its color is more subtle than other notable blue holes, such as the Great Blue Hole, and there are no islands nearby the hole, which is what enabled it to go so long without discovery. The mouth of the hole is nearly circular, with a major axis measuring 151.8 metres (498 ft), oriented about 10.76 degrees clockwise from North – similarly to the orientation of major faults in the area. The current known depth of the hole was estimated using echo sounding. However, the process of echo sounding used can only detect to a depth of 500 meters (1,640 feet), and it has been hypothesized the attached cable may have drifted due to underwater currents or bumped into a ledge, giving the current depth of 420 meters. The bottom of the hole still has not been found. There is also the possibility that sonar technology is unreliable in Taam Ja', as blue holes can vary in shape, which may affect results. As per a 2024 research paper: However, echo sounding methods face challenges in complex environments like blue holes or inland sinkholes arising from frequency-dependent detection and range limitations due to water density vertical gradients, cross-sectional depth variations, or morphometric deviations in non-strictly vertical caves.Nonetheless, the current known depth still places the Taam Ja' blue hole as the deepest known blue hole. References
Agujero azul de Taam Ja'

El agujero azul de Taam Ja' es un agujero azul ubicado en la bahía de Chetumal en la esquina sureste de la península de Yucatán. Su nombre significa agua profunda en lengua maya y es el agujero azul más profundo conocido en el mundo, registrándose más de 420 metros de profundidad. Los agujeros azules generan un color azul distintivo cuando se ven desde arriba y normalmente tienen sólo unas pocas docenas de metros de profundidad. La boca del agujero es casi circular, con un eje mayor que mide 151,8 metros, orientado aproximadamente 10,76 grados en el sentido de las agujas del reloj desde el norte, de manera similar a la orientación de las principales fallas en el área.​En abril de 2024 se publicaron hallazgos encabezados por el académico Juan Carlos Alcérreca-Huerta, que apuntan a una profundidad mayor a los 420 metros de profundidad.​ Referencias
Taam Ja'

Le trou bleu de Taam Ja' est un gouffre sous-marin situé dans la baie de Chetumal, à l'angle sud-est de la péninsule du Yucatán. Son nom signifie eau profonde en maya. Avec une profondeur de plus de 420 m, c'est le trou bleu connu le plus profond. Il a été découvert vers 2003 par un plongeur local qui suivait un mérou entré dans sa bouche. Le trou a été oublié jusqu'à ce que le fils de ce pêcheur commence à travailler avec l'universitaire marin Juan Carlos Alcérreca-Huerta qui effectuant des sondages de profondeur est surpris par les résultats. L'embouchure du trou est presque circulaire, avec un grand axe mesurant 151,8 m, orienté à environ 10,76 degrés dans le sens des aiguilles d'une montre à partir du nord. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Taam Ja' Blue Hole » (voir la liste des auteurs). Portail de la géologie Portail du monde maritime Portail de la plongée sous-marine Portail de la spéléologie
Taam Ja'

Il Taam Ja' è una dolina marina situata nella parte settentrionale della baia di Chetumal, nella regione sud-orientale della penisola messicana dello Yucatan, che, con i suoi 420 metri di profondità, è la più profonda formazione carsica di questo tipo conosciuta. Scoperta ed esplorazione Il Taam Ja', il cui nome in lingua maya significa letteralmente "acque profonde", fu scoperto nel 2003 da una pescatore subacqueo del posto che, inseguendo una cernia, finì fino alla sua imboccatura, sita a 5 metri sotto il livello del mare. La formazione rimase tuttavia dimenticata fino a quando il figlio di quel pescatore non iniziò a collaborare con l'oceanografo universitario Juan Carlos Alcérreca-Huerta, il quale scandagliò quindi la zona suggeritagli rimanendo del tutto sorpreso dai risultati. Nella prima esplorazione effettuata nel settembre 2021, la profondità del Taam Ja' fu stimata pari a 274,4 metri, il che la rese seconda dolina marina più profonda allora conosciuta, dietro soltanto alla dolina marina Yongle o "abisso del dragone", una dolina marina profonda 300,89 metri situata nelle acque delle isole Paracelso, in Cina. Tuttavia, un nuovo studio pubblicato nell'aprile 2024 sulla rivista Frontiers in Marine Science, ha rivelato che questa formazione, la cui imboccatura è pressoché circolare, con un asse maggiore lungo 151,8 metri e una superficie di circa 13690 m², arriva a una profondità di almeno 420 metri. L'esplorazione da cui è scaturito lo studio è stata effettuata il 6 dicembre 2023, quando il gruppo di ricerca diretto da Alcérreca-Huerta ha misurato la profondità della dolina utilizzando una sonda CTD, atta a misurare la conduttività elettrica, la temperatura e la profondità dell'acqua, più performante di quella utilizzata nel 2021 senza tuttavia arrivare sul fondo della formazione carsica a causa, a detta degli stessi ricercatori, dei limiti tecnologici delle apparecchiature a loro disposizione. Nel corso dell'esplorazione, la sonda ha rilevato un aumento della temperatura e della salinità dell'acqua a circa 400 metri sotto il livello del mare, inoltre, a profondità comprese tra 0 e 150 metri, le caratteristiche dell'acqua presente nella dolina somigliavano a quelle rilevate nel Mar dei Caraibi, suggerendo, stando sempre allo studio sopraccitato, la probabile esistenza di connessioni sotterranee tra quel mare e la baia di Chetumal. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sul Taam Ja'
Блакитна діра Таам Джа

Таам Джа (ісп. Agujero azul de Taam Ja'; англ. Taam Ja' Blue Hole) — блакитна діра, підводна воронка, у мексиканському штаті Кінтана-Роо, розташована в затоці Четумал Карибського моря, на південно-східному куті півострова Юкатан. Географія Назва блакитної діри мовою майя означає глибока вода. Глибина воронки становить понад 420 метри, це найглибша відома блакитна діра в світі. Блакитні діри створюють характерний синій колір, якщо дивитися згори, і зазвичай мають глибину лише кілька десятків метрів. Вона була випадково виявлена приблизно в 2003 році місцевим дайвером-рибалкою, який стежив за морським окунем. Про воронку забули, поки син того рибалки не почав співпрацювати з морським академіком Хуаном Карлосом Альсеррека-Уертою, який виміряв її глибину й був дуже здивований результатами . Отвір має майже круглу форму з великою віссю діаметром 151,8 метра, орієнтований приблизно на 10,76 градуса за годинниковою стрілкою від півночі — подібно до орієнтації основних розломів у цьому районі. Дослідження Під час першої розвідки, проведеної у вересні 2021 року, глибина діри Таам Джа була оцінена в 274,4 метри, що зробило її другою найглибшою морською воронкою на той час, і вона поступалася лише морській воронці Блакитній дірі Юнле або «безодні Дракона», яка мала глибину 300,89 метрів і розташована у водах Парасельського архіпелагу що в Південнокитайському морі. Однак нове дослідження, опубліковане у квітні 2024 року в журналі Frontiers in Marine Science, показало, що це утворення, гирло якого майже кругле, з головною віссю довжиною 151,8 метра та площею поверхні приблизно 13 690 м² досягає глибина не менше 420 метрів. Розвідка, яка стала поштовхом до дослідження, була проведена 6 грудня 2023 року, коли дослідницька група під керівництвом Альсеррека-Гуерта виміряла глибину воронки за допомогою зонда CTD, призначеного для вимірювання електропровідності, температури та глибини води, більше продуктивніше, ніж у 2021 році, однак не досягаючи дна карстового утворення через, за ​​словами самих дослідників, технологічні обмеження обладнання, яке було в їхньому розпорядженні. Під час дослідження зонд виявив підвищення температури та солоності води приблизно на глибині 400 метрів нижче рівня моря, крім того, на глибині від 0 до 150 метрів характеристики води, присутньої у воронці, були схожі на ті, що були знайдені у воронці Карибського моря; що свідчить, знову ж таки згідно з вищезгаданим дослідженням, про ймовірне існування підземних зв'язків між цим морем і затокою Четумаль. Нотатки Примітки
Mogoñé railway station

Mogoñé is a train station in San Juan Guichicovi, Oaxaca. History The original station was built in on June 29, 1894 for the Ferrocarril Transístmico. Passenger trains would use this station from then until late into the 20th century. On August 29, 2023, after 25 years without the railroad passing through the station, an EMD SD70M owned by the Mexican government passed through the station for the first tests of the locomotives on the rehabilitated track. The line would then be reopened on December 22 that same year, although the station itself is still incomplete. Despite being incomplete, on December 22, Raymundo Morales Ángeles, the director of the Interoceanic Corridor of the Isthmus of Tehuantepec, announced that the Mogoñé station is reopened. References
Estación de Mogoñé

Mogoñé es una estación de trenes que se encuentra en San Juan Guichicovi, Oaxaca.​ Historia La estación fue construida por el antiguo Ferrocarril Nacional de Tehuantepec mediante concesión. En junio de 1879 se aprobó el contrato celebrado con el Sr. Learned el 19 de enero de 1878, y el 6 de noviembre de 1880 se fijó el trayecto de la línea. Por decreto, el 30 de mayo de 1882 se autorizó al Ejecutivo Federal para la construcción de un ferrocarril por el Istmo y en 24 de julio del mismo año se dictaron las resoluciones y disposiciones relativas á proceder a los trabajos preliminares a la construcción del Ferrocarril Interoceánico por aquel Istmo.​ Luego de 25 años sin que el ferrocarril pasara por la estación, una SD70M propiedad del gobierno mexicano pasó por las estación para las primeras pruebas de la locomotoras en la vía rehabilitada.​ Referencias
University Tower

University Tower es un rascacielos que se está construyendo desde 2019​ en la Ciudad de México, ubicado en la esquina de Paseo de la Reforma y la calle de Lucerna en la Colonia Juárez,​ se encuentra al lado de la casa Gargollo, sede de The University Club of Mexico.​ Construcción Inició su construcción en 2019 lo que antes era un espacio de jardinería se ha convertido en la torre de uso completamente residencial más alta sobre paseo de la reforma con 58 niveles.​ Su fachada exterior está en los últimos detalles. La construcción del rascacielos está basada en un análisis de seguridad en caso de sismos. Se ha publicado que cuenta con cimientos profundos y resistentes que llegan hasta el fondo del lago​ sobre el que se levanta la CDMX. La torre cuenta con 17.5 sótanos, cisternas y además pilotes que anclan el edificio a 75.5 metros de profundidad. También considera los estándares internacionales en cuanto a resistencia al viento.​ Aun cuando los materiales de construcción de University Tower son muy poco inflamables, el inmueble está diseñado y construido con rociadores ubicados en todos y cada uno de los niveles a fin de ofrecer seguridad adicional en caso de fuego.​ Será un edificio libre de gas, con plantas de tratamiento de agua pluvial y diseño sustentable con bajos consumos de energía.​ Los ingenieros estructurales del proyecto fueron el Dr. Esteban Astudillo de la Vega y el Dr. Joseph Philip Colaco. En la actualidad, los responsables del proyecto son los arquitectos Enrique Macotela e Ingrid Acebo.​ Ubicación y características La torre forma parte de la Casa Gargollo, una casa porfiriana de la colonia Juárez y se localiza en la intersección del trazo original de la capital de la otrora Nueva España, cuya retícula se trazó a la usanza de las ciudades europeas, y el inicio del México moderno. Por ello tiene dos fachadas hacia Paseo de la Reforma. Uno de sus atractivos son las amenidades como su jardín elevado de doble altura, alberca con vista hacia Paseo de la Reforma, spa, estética canina, gimnasio, área lounge, cafetería, estudio kitchen, coworking, loungue, TRX, regaderas, vapor, zona canina, spa, masajes y faciales, entre otras.​​ Altura University Tower mide 203 metros desde el nivel de piso hasta su punto de mayor altura, por lo que será el duodécimo edificio más alto de México.​ Una vez terminado, University Tower se unirá al grupo de rascacielos de Paseo de la Reforma: Torre Reforma, Chapultepec Uno, Torre BBVA (México) y la Torre Mayor. Véase también Torre Mayor Torre Latinoamericana Edificios más altos de México Edificios más altos de la Ciudad de México Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una galería multimedia sobre University Tower.
The University Club of Mexico

The University Club of Mexico es un club social privado que se fundó en 1904​ con el objetivo de reunir a los estudiantes universitarios de distintas nacionalidades en un solo lugar. Historia Como sucede en otras ciudades del mundo, como en Nueva York, su sede en la Ciudad de México es una de las casas porfirianas más hermosas de la avenida Paseo de la Reforma, la casa Gargollo,​ cuyos propietarios originales fueron José Gargollo y Alicia Rivas Mercado quienes fuesen yerno e hija de Antonio Rivas Mercado, arquitecto que a principios del XX diseñó y construyó el Ángel de la Independencia. Actualmente en el predio de The University Club of Mexico se construye la University Tower, un rascacielos residencial de 58 pisos. Véase también University Club of New York University Club of Washington, DC University Club of Chicago Referencias Enlaces externos Casa Gargollo (University Club) La historia de una de las pocas casas porfirianas que queda en pie​ *The University Club México, Secretaría de cultura, galería de imágenes Referencias Wikimedia Commons alberga una galería multimedia sobre The University Club of Mexico.
ГЕС Агва-Пр'єта

ГЕС Agua Prieta (Valentín Gómez Farías) — гідроелектростанція у мексиканському штаті Халіско. Використовує ресурс із сточища San Juan de Dios (ліва притока річки Grande de Santiago, яка дренує найбільше прісноводне озеро країни Чапала і тече до Тихого океану) та системи очистки стічних вод міста Гвадалахара. Одне з найбільших міст Мексики Гвадалахара лежить на плато, котре здіймається на кілька сотень метрів над долиною Grande de Santiago. При цьому воно продукує велику кількість забруднених стічних вод, котрі раніше просто скидались до зазначеної річки. Проект Agua Prieta мав на меті отримання вигоди від виробництва електроенергії з прицілом на наступне залучення до роботи стічних вод. Спорудження гідрокомплексу реалізували двома етапами. На першому San Juan de Dios та її ліву притоку Atemajac в межах Гвадалахари перекрили бетонними водозабірними греблями. Захоплені із першої 8,8 м3/сек по тунелю з перетином 3х3 метра та довжиною менше ніж сотня метрів транспортуються до Atemajac, котра додає ще 11,4 м3/сек. Далі об'єднаний ресурс прямує по тунелю довжиною 6 км з діаметром 5 метрів, який включає два сифони з діаметром 3,8 метра та довжиною 1 км і 0,56 км. У підсумку вода надходить до верхнього балансувального резервуару El Tanque Regulador, штучно створеного на висотах лівобережжя Grande de Santiago за допомогою кільцевої дамби. Він має об'єм 1,45 млн м3 (корисний об'єм 1,29 млн м3) та припустиме коливання рівня поверхні між позначками 1458 та 1470 метрів НРМ. Зі сховища починається напірний тунель довжиною 0,5 км з діаметром 5 метрів. Він переходить у напірний водовід довжиною 0,9 км зі спадаючим діаметром від 3,8 до 3,2 метра, за яким розташований ще один тунель довжиною 0,2 км з діаметром 3 метра. Зведений на лівому березі Grande de Santiago машинний зал обладнали двома турбінами типу Пелтон потужністю по 120 МВт, які працюють при чистому напорі у 510 метрів та забезпечують виробництво 462 млн кВт-год електроенергії на рік. На другому етапі проекту уздовж верхнього краю плато, на якому лежить Гвадалахара, проклали тунель завдовжки понад 10 км. Він повинен захоплювати забруднені стічні води агломерації та транспортувати їх до очисного заводу, розташованого біля балансувального резервуару El Tanque Regulador. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 230 кВ. Примітки
Vasco de Quiroga railway station

The Vasco de Quiroga railway station is a commuter railway station serving the El Insurgente commuter rail system which connects Greater Toluca, State of Mexico, with Mexico City. The station is located near Avenida Vasco de Quiroga and the Cablebús aerial lift station of the same name, located in Santa Fe, Álvaro Obregón, Mexico City. It opened on 2 February 2026. Location and layout Vasco de Quiroga railway station is a commuter railway station located near Avenida Vasco de Quiroga, in the original town of Santa Fe, in Álvaro Obregón, Mexico City. The station was built above ground level. It has a disabled-accessible service with elevators, escalators, tactile pavings, access rams, braille signage plates, as well as visual signage and auditive announcements. The area is serviced by the Cablebús aerial tram system, at Vasco de Quiroga station. Vasco de Quiroga railway station has a small parking area. History and construction For the section running from Santa Fe to Vasco de Quiroga, a cable-stayed bridge was built. It spans 500 meters (1,600 ft) and is equipped with an anti-seismic system. It was built over an ecologically protected area, avoiding a natural spring within the Chapultepec park. Its main towers are V-shaped—one stands 65 metres (213 ft) tall and the other 75 metres (246 ft)—which helps improve the curve's dynamics as trains pass. The station was opened on 2 February 2026. Incidents Two workers fell approximately 10 metres (33 ft) from a platform during construction of the cable-stayed bridge; one was killed and the other was seriously injured. Notes References
Vasco de Quiroga (estación del Tren El Insurgente)

Vasco de Quiroga es una de las estaciones que forman parte del tren El Insurgente, perteneciente a la única línea existente del sistema. Se ubica al poniente de la Ciudad de México, en la alcaldía Álvaro Obregón. Etimología Recibe su nombre por estar localizada cerca de la Avenida Vasco de Quiroga y esta a su vez por quien fuera el primer obispo de Michoacán, además de ser administrador colonial, eclesiástico español y miembro de la Real Chancillería vallisoletana. Historia El 26 de mayo de 2021 la Secretaría de Comunicaciones y Transportes (SCT) declaró desierta la licitación pública nacional, en la que presentaron propuestas cinco grandes consorcios constructores, se declaró desierta la licitación debido a que las propuestas no cumplían con los requisitos.​ Durante su construcción, en 2022 se formularon críticas debido a que habitantes de la zona corrieron el riesgo de perder su casa, por obras de demolición.​ Se tenía previsto inaugurar la estación para su servicio al público, a finales del año 2024.​Finalmente, la estación se entregó al público usuario el 2 de febrero de 2026. El 2 de febrero del 2026, fue inaugurado el tramo Santa Fe-Observatorio y en operación desde la tarde del mismo lunes.​​ Conectividad Cablebús (Línea 3 Vasco de Quiroga - Los Pinos/Constituyentes) Sitios de interés Universidad de la Salud Plantel Santa Fe Pueblo de Santa Fe Véase también El Insurgente Álvaro Obregón Ciudad de México Referencias
Кофре де Пероте

Кофре де Пероте (на испански: Cofre de Perote, на езика нахуатъл Наупа-Текутепетъл е познат също така и като Наукампатепетъл) е с височина 4201 m и е част от Транс-Мексиканския вулканичен пояс. Двете индиански имена означат „Мястото на четирите планини“ или „Планината на Бога на четирите места“. Този загаснал вулкан се намира в мексиканския щат Веракруз, там където Транс-Мексиканския вуланичен пояс се свързва с Източна Сиера Мадре. На север се намира град Пероте, на който е кръстена планината. Така се казва и националния парк, в който се намира вулкана, който се посещава от много туристи за развлечение. Външни препратки
Cofre de Perote

El Cofre de Perote, originalment anomenat Naupa-Tecutépetl en llengua nàhuatl, també és conegut amb el nom de Nauhcampatépetl. Els dos noms en nàhuatl signifiquen més o menys 'Muntanya del Senyor dels Quatre Llocs'. Aquest volcà extingit es troba localitzat a l'estat mexicà de Veracruz, en el punt on el Cinturó Volcànic Trans-Mexicà, on es troben els pics més alts de Mèxic, s'uneix a la Sierra Madre Oriental. Amb els seus 4.201 metres és una de les deu muntanyes más altes del país. La forma d'aquest volcà és força diferent de l'estrovolcà Pico de Orizaba, que jau més al sud, essent ample i amb forma d'escut. El terme cofre fa al·lusió a l'aflorament volcànic a l'estil d'un cap guerrer essent portejat al damunt d'un escut, que constitueix el pic de la muntanya. Cap al nord del Cofre es troba la ciutat de Perote, de la que agafa el nom. Cofre de Perote també és el nom del parc nacional on es troba el volcà. Enllaços externs Fotografia Arxivat 2005-05-10 a Wayback Machine.
Cofre de Perote

Cofre de Perote (v nahuatlu Nauhcampatépetl) je neaktivní štítová sopka v Mexiku. Je vysoká 4282 m n. m. a je osmou nejvyšší horou v zemi. Nachází se na průsečíku Neovulkanického pohoří a Sierra Madre Oriental ve státě Veracruz, 50 km severozápadně od nejvyšší mexické hory Pico de Orizaba, která je z vrcholu jasně viditelná. Sopka pochází z období pleistocénu, tvoří ji převážně dacit a andezit. K poslední erupci došlo podle odhadů ve 12. století. Povlovné svahy se využívají k zemědělství, jen ve vyšších polohách se zachovaly lesy, v nichž převažuje jedle posvátná. Byl zde v roce 1937 vyhlášen národní park, kde žije mj. kriticky ohrožený endemický druh mločíka Isthmura naucampatepetl. Na vrcholu byla vybudována telekomunikační anténa. Název sopky pochází ze španělského slova cofre (truhla, podle výrazného skalního útvaru na vrcholu) a nedalekého města Perote. Aztékové jí říkali Nauhcampatépetl (Čtyřhranná hora). Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Cofre de Perote na Wikimedia Commons Montero (španělsky)