Cerkev Santo Domingo de Guzmán

Cerkev in samostan Santo Domingo de Guzmán (špansko Templo de Santo Domingo de Guzmán) v mestu Oaxaca de Juárez (Mehika) sta primer nove španske baročne arhitekture. Prvi gradbeni projekti za stavbo segajo v leto 1551, ko je mestni svet Antequere de Oaxaca odstopil skupno štiriindvajset parcel dominikanskemu redu za gradnjo samostana v mestu. Vendar pa je bil samostanski kompleks Santo Domingo odprt šele leta 1608, ko še ni bil dokončan. Skozi svojo zgodovino je bil samostan Santo Domingo prizorišče več pomembnih dogodkov v zgodovini Mehike: preurejen je bil v vojaško skladišče, hlev, zaprt za katoliško bogoslužje v času jakobinskega sekularizma vlad, ki so izhajale iz reformne vojne, nato pa je bil s soglasjem Porfiria Díaza ponovno vrnjen Cerkvi. Leta 1979 ga je obiskal katoliški papež Janez Pavel II., kasneje pa ga je UNESCO – skupaj s celotnim zgodovinskim središčem Oaxace – razglasil za območje svetovne dediščine. Zgodovina Prvi dominikanci so v Oaxaco prispeli konec leta 1528. Približno v istem času je bilo z odlokom kralja Karla V., svetega rimskega cesarja, v Villi de Antequera zgrajeno mesto avtohtonega mesta Huaxyacac. Kasneje, leta 1551, je mestni svet dominikancem podelil nekaj zemljišč v bližini hriba Cerro del Fortín za gradnjo samostana. Čeprav je prvotni sporazum dominikanski red zavezoval k dokončanju del v največ dvajsetih letih, gradnja leta 1572 ni preveč napredovala. Po nekaj pogajanjih je mestni svet podaljšal rok za nadaljnjih trideset let, v zameno za podporo dominikancev pri financiranju del za oskrbo mesta s pitno vodo. V naslednjih tridesetih letih se je gradnja stavbe nadaljevala z vzponi in padci, ker red ni imel dovolj finančnih sredstev. Dva potresa na začetku 17. stoletja (prvi leta 1603 in drugi leta 1604) sta uničila samostan San Pablo v Oaxaci, kar je spodbudilo pospešitev del v Santo Domingu. Štiri leta pozneje je bil samostanski kompleks uradno odprt, leta 1623 pa je bila ustanova povzdignjena v kategorijo univerze, kjer so se izvajali tečaji filozofije in teologije. Zadnja dela na templju so bila zaključena leta 1666, ko je bila končana tudi njegova dekoracija. Zadnja sprememba stavbe se je zgodila leta 1724, ko se je začela gradnja kapele Rožnega venca. Od leta 1812 sta cerkev Santo Domingo in njen priloženi samostan zasedala vojska različnih frakcij, ki so se prepirale o nadzoru nad državo. Tako sta jo med mehiško vojno za neodvisnost zasedla rojalistična in uporniška vojska; in nato s strani centralistov in federalistov skozi vse 19. stoletje do prihoda Benita Juáreza za predsednika Mehike. Leta 1859 sta bila z uporabo zakona Iglesias samostan in cerkev Santo Domingo namenjena za uporabo mehiški vojski. Sedem let pozneje, leta 1866, je zvezna vlada katolicizem začasno ustavila, dokler ga leta 1902 ni predsednik Porfirio Díaz vrnil Cerkvi. Opis Sprednji del cerkve je sestavljen iz treh trupov in je okronan s svetim Dominikom in svetim Hipolitom, ki držita tempelj, na katerega se spušča Sveti Duh. Zvonika imata obokane odprtine in štiri stebre, pritrjene na vsaki strani, z žlebljenimi stebri in okronana s fialo. Kupole so prekrite z azulejo in imajo majhne kape z laternami. Santo Domingo je arhitekturni kompleks, ki vključuje sam tempelj, ki trenutno še naprej zagotavlja verske obrede za katoliško skupnost mesta Oaxaca, in priloženi samostan, ki je sedež Regionalnega muzeja Oaxaca. Za dostop do samostana in templja je treba prečkati majhen trg. Ta trg se uporablja kot oder za nekatere priljubljene festivale in drugo zabavo. Plaza de Santo Domingo je pol kilometra od glavnega mestnega trga, s katerim je povezan s turističnim koridorjem Macedonio Alcalá, tlakovano ulico, ki je zelo priljubljena med turisti, ki obiščejo Oaxaca de Juárez. Kot anekdota pravi, da je ob sončnem zahodu osvetljena celotna cerkev in resnično lahko občudujete vso arhitekturo. Fasada Medtem ko je osrednji del celotne renesančne fasade bogato okrašen, so spodnji deli stranskih stolpov preprosti; le dva zvonika sta odprta na vseh straneh. Nad osrednjim portalom je figurativni relief, ki prikazuje sv. Dominika in konkvistadorja, ki drži maketo cerkve; nad njima lebdi Sveti Duh v obliki goloba. V školjkastih nišah ob straneh so figure (kanoniziranih) menihov dominikanskega reda. Ladja Izjemno bogato okrašena ladja ima bazilikalni tloris, vendar nima stranskih ladij, temveč le stranske kapele. Nad vhodnim prostorom je galerija z orglami, bogato okrašena s poslikanimi štukaturnimi reliefi. Okrašeni so tudi stenski segmenti, stropni obok in kupola. Apsida je v celoti zapolnjena z pozlačenim rezbarjenim oltarjem, okrašenim s figurami in slikami, čeprav gre za novo delo, ki je bilo posvečeno šele leta 1959. Muzej V prostorih, ki so nekoč sestavljali samostan, je zdaj Kulturni center Oaxace, ki je bil ustanovljen s pomočjo umetnika Francisca Toleda, rojenega v Oaxaci. Ta muzej vključuje pomembno zbirko predkolumbovskih artefaktov, med njimi vsebino grobnice 7 z bližnjega zapoteškega najdišča Monte Albán. Nekdanji samostanski vrt je zdaj etnobotanični vrt z veliko zbirko rastlin, ki izvirajo iz te regije. Vhod v cerkev in muzej je čez širok trg, ki služi kot središče lokalnih praznovanj in druge zabave. Nahaja se približno pol kilometra severno od osrednjih mestnih trgov, Zócalo in Alameda, povezovalna ulica pa je peš cona, zato je priljubljeno mesto za sprehode tako turistov kot domačinov. Galerija Sklici Zunanje povezave Museo de las Culturas de Oaxaca – Fotos + Infos (spanisch)