NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Estadio Víctor Manuel Reyna

Estadio Zoque Víctor Manuel Reyna – stadion piłkarski w meksykańskim mieście Tuxtla Gutiérrez, stolicy stanu Chiapas. Obiekt może pomieścić 28 900 widzów, a swoje mecze rozgrywa na nim drużyna Chiapas FC. Stadion został wzniesiony w 1982 roku. Początkowo mógł pomieścić 6 000 widzów, a nazwę nadano mu na cześć Víctora Manuela Reyny (1910–1973), profesora wychowania fizycznego z Tuxtla Gutiérrez, uznawanego za ojca futbolu w tym mieście, który w latach 50. zorganizował w nim pierwsze rozgrywki piłkarskie, a także zapewniał ubogim dzieciom odpowiednie warunki do uprawiania sportu. Inauguracja obiektu miała miejsce w 1984 roku podczas towarzyskiego spotkania nieistniejącej już lokalnej drużyny Estudiantes de Chiapas i stołecznego Club América. Przez następne osiemnaście lat na stadionie swoje lokalne spotkania rozgrywały miejscowe kluby występujące w niższych ligach meksykańskich. Sytuacja ta uległa zmianie w 2002 roku, kiedy to założono Jaguares de Chiapas, który przystąpił do rozgrywek pierwszej ligi zostając pierwszą w historii drużyną z Tuxtla Gutiérrez w Primera División. Aby ekipa Jaguares mogła występować na Víctor Manuel Reyna, stadion musiał przejść gruntowną renowację, zwiększając liczbę miejsc do 27 500, a następnie do obecnej postaci 28 900. Premierowy mecz Primera División na Víctor Manuel Reyna odbył się 17 sierpnia 2002. Jaguares zremisowali wówczas 1:1 z Chivas de Guadalajara, a premierowego gola strzelił zawodnik gości Omar Bravo. Na arenie odbyły się również trzy spotkania reprezentacji Meksyku, wszystkie zakończone zwycięstwem gospodarzy – 10 marca 2004 z Ekwadorem (2:1, mecz towarzyski), 10 września 2008 z Kanadą (2:1, eliminacje do MŚ 2010) oraz 9 października 2014 z Hondurasem (2:0, mecz towarzyski). W 2011 roku na Víctor Manuel Reyna po raz pierwszy rozgrywano międzynarodowe mecze klubowe, podczas premierowego występu Jaguares w turnieju Copa Libertadores. Na Víctor Manuel Reyna znajduje się także obszerny kompleks sportowy, w którego skład wchodzą m.in. siłownia, łaźnia, sala konferencyjna, centrum medycyny sportowej, sale rehabilitacyjne, restauracje oraz kilka szatni. Murawa posiada skomputeryzowany system odprowadzania wody, który zapobiega podtopieniu jej w wyniku ulewnych deszczów występujących latem oraz jesienią będących charakterystycznymi dla południowo-wschodniej części kraju. Na stadionie, ze względu na jego tropikalne położenie, panują trudne warunki dla graczy przyjezdnych; powietrze jest ciepłe i wilgotne, przez co obiekt czasem jest określany poprzez przydomek „La Selva” („Dżungla”). Przypisy
Виктор Мануэль Рейна (стадион)

«Виктор Мануэль Рейна» (исп. Estadio Víctor Manuel Reyna) — футбольный стадион, расположенный в Тустла-Гутьеррес. Чаще всего используется для проведения футбольных матчей и является домашним стадионом футбольных клубов «Чьяпас» и «Кафеталерос де Чьяпас». Описание Стадион был построен в 1982 году и изначально вмещал 6000 зрителей. Стадион был официально открыт в 1984 году матчем переставшей существовать студенческой команды «Чьяпас» против столичной «Америки». Позже он реконструирован и была расширена и составила 27 500 человек, а затем 29 001 человек. Спустя 20 лет арена получила право проводить матчи высшей лиги Мексики. Свое название стадион получил в честь профессора Виктора Мануэля Рейна (1910—1973), который жил в Тустла-Гутьеррес и в 50-х годах стоял у истоков создания первых спортивных лиг, а также был известен тем, что был популяризатором детского спорта и отдавал часть своей заработной платы на то, чтобы дети занимались спортом. Неофициально считается отцом футбола в Чьяпасе. Здесь также проходили товарищеские матчи сборной Мексики против команд Эквадора, Гондураса, Гватемалы и Канады. В 2011 году арена приняла несколько матчей Кубка Либертадорес. В 2014 году вместимость стадиона была увеличена за счёт расширения трибун. Снаружи была возведена полуобволакивающая зелёная металлическая конструкция с эмблемой команды. Ночью конструкция освещается многочисленными фонарями. В 2015 году арена претерпела ещё одно изменение: в зоне повышенной комфортности была добавлена ложа, поскольку матч национальной сборной транслировался по эфирному телевидению (Televisa и TV Azteca), платному телевидению TDN и местному телевидению. Газон оборудован системой автоматизированного полива и дренажа, что предотвращает образование луж даже при обильных дождях, характерных для города летом и осенью. Ссылки Stadion auf der Webseite des Chiapas FC (spanish) Description: Estadio Víctor Manuel Reyna (english)
Mitsubishi

Mitsubishi Grupa (三菱グループ) osnovana je 13. svibnja 1870. godine. Sama riječ Mitsubishi može se prevesti na više načina no najbolji prijevod bi glasio: 'tri dijamanta'. Djelatnosti U poslove Mitsubishi grupe spada: automobilska industrija Mitsubishi Motors bankarstvo The Bank of Tokyo-Mitsubishi UFJ, Ltd. osiguranje Meiji Yasuda Life Insurance Company skladištenje robe papirna industrija proizvodnja i prerada čelika proizvodnja i prerada stakla Asahi Glass Co. pivovara Kirin Brewery Co., Ltd. električni proizvodi Mitsubishi Electric Corporation
Mitsubishi

A Mitsubishi-csoport, röviden Mitsubishi (japánul: 三菱, Micubisi, vagy 三菱グループ, Hepburn-átírással: Mitsubishi gurūpu, Mitsubishi group), független japán multinacionális vállalatokat tömörítő cégcsoport, avagy keirecu. Ernyője alá nagyjából 600 vállalat tartozik, ebből körülbelül 500 neve tartalmazza a Mitsubishi szót. A csoport cégei egymástól függetlenül végzik üzleti tevékenységüket, közös felügyeleti vagy döntéshozatali szerv nélkül. A csoport nem hivatalos neve Mitsubishi kinjókai—amely japánul pénteki gyűlést jelent—, mivel a legnagyobb Mitsubishi vállalatok felső vezetői minden hónap második péntekén gyűlést tartanak, hogy megvitassák üzleti stratégiáikat. A mai Mitsubishi-csoport az egységes Mitsubishi ipari és pénzügyi érdekcsoport, avagy zaibacu utóda, amelyet Ivaszaki Jataró alapított 1870-ben. A Mitsubishi zaibacut 1946-ban, a második világháborút követő amerikai megszállás idején oszlatták fel, ám a korábbi cégcsoport tagjai azt 1954-ben kötetlenebb formában újra létrehozták. Vállalatai Az Ivaszaki Jataró által 1870-ben alapított társaság cégei előbb hajózási, bányászati, majd banki és nehézipari tevékenységet folytattak, például a Mitsubishi Heavy Industries, Ltd (Mitsubishi Jūkōgyō Kabushiki Kaisha, Micubisi Dzsúkógjó Kabusiki Kaisa) állította elő a második világháború első felének leghatékonyabb vadászgépét, a Zerót, és itt készült a Muszasi nevű szupercsatahajó is. A háború után a zaibacut feloszlatták, vagyis a központi holdingtársaságot felszámolták. Mai, lazább változatába tartozik többek között a Bank of Tokyóval egyesült Mitsubishi Bank, Ltd, mai nevén The Bank of Tokyo-Mitsubishi UFJ (Kabushiki Kaisha Mitsubishi Tōkyō Yūefujei Ginkō, Kabusiki Kaisa Micubisi Tókjó Júefudzsei Ginkó), a keirecu feje: a Mitsubishi Corporation kereskedelmi nagyvállalat (Mitsubishi Shōji Kabushiki Kaisha, Micubisi Sódzsi Kabusiki Kaisa), a Mitsubishi Electric Corporation (Mitsubishi Denki Kabushiki Kaisha, Micubisi Denki Kabusiki Kaisa, közismert nevén a MELCO), a Mitsubishi Chemical Holdings Corporation (Kabushiki Kaisha Mitsubishi Kemikaru Hōrudingusu, Kabusiki Kaisa Micubisi Kemikaru Hórudinguszu), a Mitsubishi Motors Corporation (Mitsubishi Jidōsha Kōgyō, Micubisi Dzsidósa Kógjó), a Mitsubishi UFJ Trust and Banking Corporation (Mitsubishi UFJ Shintaku Ginkō Kabushiki Kaisha, Micubisi UFJ Sintaku Ginkó Kabusiki Kaisa) és a Mitsubishi UFJ Securities Co., Ltd (Mitsubishi UFJ Shōken Kabushiki Kaisha, Micubisi UFJ Sóken Kabusiki Kaisa), de a Kirin Brewery Co, Ltd (Kirin Bīru Kabushiki Kaisha, Kirin Bíru Kabusiki Kaisa) sörfõzde is, éppúgy, mint a Nikon Corporation (Kabushiki Kaisha Nikon, Kabusiki Kaisa Nikon). Jegyzetek További információk Benedek Attila: Japán autók. Honda, Mazda, Mitsubishi, Nissan, Subaru, Suzuki, Toyota; Nagykönyv, Nyíregyháza, 2008 Irodalom Gy. Horváth László: Japán kulturális lexikon. Budapest: Corvina. 1999. ISBN 9631347567
Mitsubishi

Grupul Mitsubishi (三菱グループ, Mitsubishi Gurūpu) este un conglomerat de peste 300 de companii autonome multinaționale japoneze, care împărtășesc brandul și moștenirea Mitsubishi. Istoria Istoria Mitsubishi Motors începe acum mai bine de 100 de ani, în 1870, când un tânăr antreprenor japonez pe nume Yatarō Iwasaki (1834–1885), care lucra pentru stăpânul său Tosa Clan, decide să pornească o afacere pe cont propriu, o mică companie navală numita Tsukumo Shokai. Nu după mult timp, compania și-a extins activitățile în noi domenii. De la transportul naval s-a dezvoltat în construcția de nave , apoi în industria grea, producția de petrol și oțel, industria chimică, electronice, etc. În 1917 Mitsubishi a creat prima linie de producție de automobile din Japonia, odată cu Mitsubishi Model A, o copie a lui Ford Model T. Un an mai târziu a apărut prototipul primului camion Mitsubishi. În 1928 a fost fondată compania aeronautică Mitsubishi care producea Mitsubishi MC-1. Primul autobuz a fost produs în 1932 (FUSO B-46). În prezent există peste 35 de companii separate Mitsubishi care produc de la nave, avioane, petrol, gaz, plastic, fibre sintetice, la produse electronice, software și automobile. În 1970 divizia responsabilă cu fabricarea motoarelor pentru automobile s-a constituit într-o companie independentă numită Mitsubishi Motors Corporation. Mitsubishi azi Azi, Mitsubishi este prezent pe plan mondial în peste 170 de țări. Din Islanda până în Turcia și din Irlanda până în Rusia, Mitsubishi Motors este prezent în peste 30 de țări din Europa. Mitsubishi Motors a venit în Europa în 1974 odată cu apariția primelor modele Lancer și își continuă și în prezent dezvoltarea pe piețe noi, inclusiv și în România. În decembrie 2002 companiile de distribuție și holding din Europa au fuzionat creând Mitsubishi Motors Europe. A fost punctul culminant al unui an în care MME și-a schimbat viziunea și s-a reorganizat, cu scopul de a forma o structură logică, unificată a activităților pe plan european. Reorganizarea a fost parte a schimbării Mitsubishi Motors la nivel mondial. Astăzi, de la sediul din Amsterdam, Mitsubishi Motors Europe (MME) conduce o afacere care cuprinde vânzări, marketing și distribuție a automobilelor, pieselor de schimb și accesoriilor în Europa. Logo-ul La designul logo-ului companiei sale, Iwasaki s-a folosit de emblema familiei sale care conținea trei diamante și de cea a clanului Tosa, care conținea trei frunze de stejar unite. Acesta a fost înaintașul logo-ului de azi: trei diamante unite în punctul central. În 1875, Iwasaki a hotărât să redenumească compania sa după logo: „Trei Diamante” sau, în japoneză, Mitsubishi. De atunci, toate companiile care s-au dezvoltat din compania navală au purtat acest nume. Logo-ul în formă sa finală a fost înregistrat în 1914. Modele Actuale Mitsubishi Space Star Mitsubishi Eclipse Cross PHEV Referințe Legături externe Site web oficial
Mitsubishi

Мицубиши (јап. 三菱グループ, енгл. Mitsubishi Group) је група аутономних јапанских мултинационалних компанија које покривају читав низ послова делећи заједнички бренд, заштитни знак и наследство. Мицубиши послује као привредна групација или кеирецу (јап. keiretsu). То је врста неформалне пословне групације, карактеристична за јапанску привреду у другој половини 20. века. Кеирецу привредне групације не представљају правно лице. Мицубиши група обухвата различите компаније, али оне нису подружнице него независне компаније и ниједна фирма нема лидерску позицију у формалном смислу. Акцијама компанија-чланица се тргује унутар групе и не постоје акције Мицубиши групе. Историја Компанију је 1870. године основао Ивасаки Јатаро (Iwasaki Yatarō). Првобитно је компанија производила бродове, а касније почиње да се бави и ископавањем угља. У даљем развоју се дели на доста мањих компанија и зато се Мицубиши налази у многим делатностима, од производње возова, бродова, авиона до производње папира, стакла, уља, електричних производа. Мицубиши је везан и за банкарство и осигурање. Име компаније је настало комбиновањем две речи mitsu и bishi, што би се могло превести као три дијаманта. У послове Мицубиши групе спадају: аутомобилска индустрија Мицубиши моторс Mitsubishi Motors банкарство The Bank of Tokyo-Mitsubishi UFJ финансије Mitsubishi UFJ Financial Group осигурање Meiji Yasuda Life Insurance Company тешка индустрија Mitsubishi Heavy Industries папирна индустрија Mitsubishi Paper Mills производња авиона Mitsubishi Aircraft Corporation производња и прерада челика Mitsubishi Steel Manufacturing производња цемента, бакра, алуминијума, електричних материјала Mitsubishi Materials производња камиона и аутобуса Mitsubishi Fuso Truck and Bus Corporation (Дајмлер већински власник) производња и прерада стакла Asahi Glass Co. производња оловака uni-ball производња пића Kirin Company (пивара Kirin Brewery Co., Ltd.) електрични производи Mitsubishi Electric Corporation некретнине Mitsubishi Estate оптички производи Никон нафтна индустрија Nippon Oil бродоградња Nippon Yusen консултанска фирма Mitsubishi Research Institute фармацеутска компанија Mitsubishi Tanabe Pharma хемијска индустрија Mitsubishi Chemical Corporation трговинско предузеће Mitsubishi Corporation Референце Спољашње везе Portal website for Mitsubishi companies
Mitsubishi

Mitsubishi Group (яп. 三菱グループ,, みつびしグループ, міцубісі ґурӯпу)— японська група підприємств. Штаб-квартира розташована в Токіо. Історія Компанію «Міцубісі» заснував на початку 1870-х років Івасакі Ятаро. Перших три роки компанія мала назву «Цукумо Шьокай Шіпінґ» Tsukumo Shokai Shipping Co. З 1873 року назву змінили на Mitsubishi. Зі злиття родинних гербів засновників виникла всесвітньовідома торгова марка Mitsubishi — три ромби (яп. 三菱, Міцубіші). Ще на початку 20-го століття Mitsubishi перетворилася на величезну корпорацію, яка до закінчення Другої світової війни належала одній родині. Друга світова війна У роки Другої світової війни «Міцубісі» використовувала примусову працю. Робітничий персонал включав військовополонених сил Союзників, а також громадян Китаю. У повоєнний період судові позови та вимоги про компенсації були пред'явлені проти корпорації, зокрема колишніми китайськими працівниками. 24 липня 2015 року компанія погодилася офіційно вибачитися за примусову працю у воєнний час і виплатила компенсацію 3765 китайським працівникам, які були змушені до роботи в гірничодобувній промисловості. Післявоєнна епоха Після завершення війни в 1946 під тиском союзників «батьківська»-компанія власник Міцубісі хонся була реорганізована. Замість однієї компанії з'явилося 44 незалежні фірми. Компанії групи «Міцубісі» брали участь у безпрецедентному економічному зростанні Японії 1950—1960-х років. Коли Японія модернізувала енергетичну промисловість, були створені дочірні компанії Mitsubishi Atomic Power Industries, Mitsubishi Liquefied Petroleum Gas та Mitsubishi Petroleum Development. Традиційний акцент у технологічному розвитку робився в таких галузях, як освоєння космосу, авіація, освоєння океану, передача даних, комп'ютери та напівпровідники. Компанії Mitsubishi також активно займалися споживчими товарами та послугами. Примітки Посилання Portal of Mitsubishi companies [Архівовано 19 листопада 2011 у Wayback Machine.] Офіційний сайт компанії [Архівовано 21 квітня 2022 у Wayback Machine.] (укр.)
Museo de Antropologia de Xalapa

Museo de Antropologia de Xalapa er et antropologisk museum der har hjemme i den mexicansk by Xalapa. Museet har Mexicos næststørste samling af effekter fra præcolumbiansk kultur kun overgået af Museo Nacional de Antropología i Mexico City. Museo de Antropologia de Xalapa er inddelt i fire afsnit, et afsnit viet til olmekerne, et afsnit viet til huastekerne, et afsnit viet til totonakerne og et afsnit der er viet til midlertidige udstillinger. Eksterne henvisninger
Museo de Antropología de Xalapa

Das Museo de Antropología de Xalapa (MAX) in der Hauptstadt des mexikanischen Bundesstaats Veracruz gehört zu den sehenswertesten archäologischen Museen des Landes. Es beherbergt – neben den Museen von Mexiko-Stadt und Villahermosa – die umfangreichste Sammlung zum Kulturbereich der Olmeken. Lage Das Museo de Antropología liegt in einem ca. 40.000 m² großen Park im Westen der ca. 1450 m hoch gelegenen Stadt Xalapa. Diese ist etwa 50 km (Luftlinie) von der Küste des Golfs von Mexiko bzw. ca. 100 km (Fahrtstrecke) von Veracruz, der ehemaligen Hauptstadt des Bundesstaats, entfernt. Geschichte Das Museum hat eine lange Vorgeschichte, die bis in die 1930er Jahre zurückreicht; damals hieß es Museo Antropológico de la Dirección General de Educación, doch im Jahr 1951 wurde es in Museo Veracruzano de Anthropología umbenannt. In den 1960er Jahren wechselte es zweimal seinen Standort und in den 1980er Jahren wurde die ethnologische Abteilung ausgegliedert. Der heutige, vom US-amerikanischen Architekten Edward Durell Stone entworfene schmucklose Bau, wurde vom mexikanischen Architekten Sergio Mejia Ontiveros erbaut und im Jahr 1986 eingeweiht. Exponate Wichtigste Exponate sind zweifellos die 5 olmekischen Kolossalköpfe von der Fundstelle San Lorenzo Tenochtitlan. Aber auch zahlreiche andere Funde aus dem Bundesstaat Veracruz verdienen Beachtung. Siehe auch Weitere Funde zur Kunst der Olmeken werden gezeigt im: Nationalmuseum für Anthropologie (Mexiko) Parque-Museo La Venta (Villahermosa) Museum der Fundstätte San Lorenzo Tenochtitlan Museum der Fundstätte Tres Zapotes Weblinks Webseite des Museums (spanisch) Fotos + Infos zum Museum (spanisch) Fotos und Kurzinfos zum Museum (Teil 1, englisch) Fotos und Kurzinfos zum Museum (Teil 2, englisch)
Xalapa Museum of Anthropology

The Xalapa Museum of Anthropology (Spanish: Museo de Antropología de Xalapa; MAX) is an anthropological museum in the city of Xalapa, capital of the state of Veracruz in eastern Mexico. It is known for its collection of artifacts from Mesoamerican Gulf Coast cultures such as the Olmec, Totonac, and Huastec, including several Olmec colossal heads. The museum's current building was opened in 1986. It is a part of Veracruzana University. Some of the pieces in the museum date back to the Early Pre-Classic Period from 1300 BC to 900 BC. It is considered the second-most important anthropology museum in Mexico, after Mexico City's National Museum of Anthropology. History The Museum of Anthropology of Xalapa was created more than fifty years ago as the Anthropological Museum of the Department of Education. 1943-DG Education initiative of Governor Jorge Cerda 1945-Governor Jorge Cerda created the Universidad Veracruzana 1947-pieces are placed in a building on the street 1951-Renamed Veracruzano Museum of Anthropology 1957-defining the orientation of its mission Veracruzana University signed an agreement with the National Institute of Anthropology and History for the creation of the museum 1959-the collection numbered to about 10,000 pieces November 20, 1960-a new building opened to accommodate for all 10,000 pieces 1966-A second building was added, similar to the first, was erected to house the ethnographic material 1982-each of these entities acquires own leadership and management and are separated 1985-Governor Agustín Acosta Lagunes requested the demolition of the old building to build a building not only bigger but better adapted to the needs of the museum. He commissioned EDSA in New York City to design this new Museum of Anthropology in Xalapa. Paul Balev VP was the architect at EDSA who designed this museum. 1986-completion of museum The current building was designed by Edward Durell Stone. Educational services The Museum of Anthropology in Xalapa offers various educational services in order to improve the public knowledge at all levels. In addition to seek the historical, artistic and cultural development in a fun, meaningful and interesting way. The museum holds a special interest in children, youth and families in the community. Guided tours for school groups, have created a better learning experiences, by either proving materials to students, inspiration, and even the potential possibility of a publication. This promote the development of creative skills and reflections. Gallery Sources Ladron, Sara. "Museo De Antropología De Xalapa." Museo De Antropología De Xalapa. MAX, n.d. Web. 21 Mar. 2013. External links Xalapa Museum of Anthropology
Museo de Antropología de Xalapa

El Museo de Antropología de Xalapa, también conocido por sus siglas, MAX, el cual se encuentra localizado en Xalapa, Veracruz. Historia El primer museo de antropología fue creado en 1957. Un segundo espacio en los terrenos que ocupó el antiguo Molino de San Roque fue inaugurado el 20 de noviembre de 1960 y para 1966 se edificó un segundo espacio de planta circular para conservar el material etnográfico.​ El actual proyecto museístico surgió como parte de la Universidad Veracruzana en 1986,​​ apoyado por el entonces gobernador Agustín Acosta Lagunes en el mismo espacio del museo anterior. El museo fue inaugurado el mismo año.​ Arquitectura El área de exhibición del MAX cuenta ahora con más de 9 mil metros cuadrados, en los que se distribuyen cerca de dos mil quinientas piezas de arte prehispánico. Esta área abarca un vestíbulo, una galería con 18 desniveles, 6 salas, y 3 patios cubiertos. La forma alargada y la disposición consecutiva en que se presenta la colección permanente, rinden homenaje a la geografía de Veracruz. De igual modo, las ventanas cuadrangulares evocan los nichos característicos de la arquitectura de la zona arqueológica de El Tajín. El edificio posee, además, un auditorio para 329 personas, una sala para exposiciones temporales, un mezanine, una cafetería y una librería. Lo rodean extensos jardines con una nutrida y siempre verde vegetación. El proyecto arquitectónico estuvo a cargo del arquitecto estadounidense Raymond Gómez del despacho de Edward Durell Stone y del arquitecto mexicano Sergio Mejía Ontiveros. Su construcción duró 15 meses. La museografía quedó a cargo de Iker Larrauri y Fernando Gamboa.​ Salas de exhibición El espacio cuenta con dos salas de exposiciones temporales. Las salas permanentes que integran al museo son: Sala Olmeca Sala Totonaca. Sala Huasteca Colecciones En todos estos espacios se encuentra la segunda mayor colección del mundo de arte prehispánico de Mesoamérica alrededor de 2 500 piezas, fundamentalmente de las culturas olmeca, totonaca y huasteca, entre otros pueblos del golfo de México, así como una extensa exposición sobre la etnografía de los pueblos indígenas actuales del estado de Veracruz. Entre las piezas emblemáticas que tiene este museo se encuentran: Colección de siete cabezas colosales así como el Monumento 1 de San Lorenzo. Señor de Las Limas Estela de La Mojarra Colección de «caritas sonrientes» de la civilización totonaca Colección de esculturas de Cihuateteo de la zona arqueológica de El Zapotal Colección de las piezas conocidas como yugos, hachas y palmas totonacas El adolescente huasteco Señor de Ozuluama Premios Premio de Arquitectura del Paisaje por la Sociedad de Arquitectos Paisajistas de México en 2000.​​ Enlaces externos Página web oficial del Museo de Antropología de Xalapa Referencias