NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Aeroportul Los Cabos

Aeroportul Los Cabos (în spaniolă Aeropuerto Internacional de Los Cabos) (IATA: SJD, ICAO: MMSD) este un aeroport din San José del Cabo⁠(d), Los Cabos Municipality⁠(d), Baja California Sur, Mexic ce deservește zona Cabo San Lucas⁠(d)[[Cabo San Lucas (town in Los Cabos Municipality, State of Baja California Sur, Mexico)|​]]. Aeroportul a fost tranzitat în 2023 de 7.459.841 de pasageri. Situat la o altitudine de 114 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Este operat de Grupo Aeroportuario del Pacífico⁠(d). Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista are orientarea 16/34. Terminale Note Vezi și
Лос-Кабос (аэропорт)

Международный аэропорт Лос-Кабос (исп. Aeropuerto Internacional de Los Cabos) — аэропорт в Мексике, расположенный в городе Сан-Хосе-дель-Кабо, штат Южная Нижняя Калифорния. Аэропорт обслуживает два города в муниципалитете Лос-Кабос: Сан-Хосе-дель-Кабо и Кабо-Сан-Лукас. В настоящее время занимает шестое место по значимости среди аэропортов страны, количество перевезённых в 2023 году пассажиров составило 7 715 600 человек. Инфраструктура Аэропорт имеет три терминала с четырьмя пассажирскими залами. Наиболее загруженный Терминал 1 обслуживает почти все внутренние и международные рейсы, в новый Терминал 3 переводятся рейсы Delta Air Lines, Alaska Airlines и некоторых других авиакомпаний. В настоящее время в связи с увеличением объёмов пассажирских перевозок в стране Лос-Кабос, как и другие аэропорты страны, испытывает острую нехватку в операционных мощностях, стоянках самолётов, телетрапах и в другой инфраструктуре обслуживания авиарейсов. Терминалы и авиакомпании Терминал 1 Терминал 1 содержит шесть выходов на посадку. Терминал 2 Терминал 2 имеет 14 выходов и используется авиацией общего назначения и частными самолётами. Терминал 3 Terminal 3 содержит 4 выхода и обслуживает только международные рейсы. Терминал 4 Терминал 4 в настоящее время находится в стадии строительства, после ввода в эксплуатацию терминал будет содержать 10 выходов: с 25 по 34. Примечания Ссылки Grupo Aeroportuario del Pacífico Информация об аэропорте MMSD с сайта World Aero Data. Лос-Кабос, общая информация Услуги аэропорта Транспорт Сервис
Los Cabos International Airport

Los Cabos International Airport är en flygplats i Mexiko. Den ligger i kommunen Los Cabos och delstaten Baja California Sur, i den västra delen av landet, 1 200 km väster om huvudstaden Mexico City. Los Cabos International Airport ligger 113 meter över havet. Terrängen runt Los Cabos International Airport är platt åt nordost, men åt sydväst är den kuperad. Terrängen runt Los Cabos International Airport sluttar österut. Runt Los Cabos International Airport är det glesbefolkat, med 20 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är San José del Cabo, 10,6 km söder om Los Cabos International Airport. Omgivningarna runt Los Cabos International Airport är i huvudsak ett öppet busklandskap. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Los Cabos International Airport.
Toreo Parque Central

Toreo Parque Central (literally, "Central Park Bullring") is a mixed-use development in Naucalpan, State of Mexico, Greater Mexico City. It has an enclosed shopping center named Plaza Toreo and it was built on the site of the former bullring Toreo de Cuatro Caminos. It is located immediately adjacent to the city limits of Mexico City on the east side of the Periférico freeway Lomas de Sotelo neighborhood of Naucalpan municipality, in the State of Mexico. It is thus located between Antara Polanco luxury mall, 3 km to its south and Plaza Satélite, 7 km to its north. The mall had a soft opening in November 2014, and President Enrique Peña Nieto attended its official grand opening in June 2015. The mall is part of a larger, 473,000-square-metre (5,090,000 sq ft) complex developed by Grupo Danhos that also includes three office towers and a hotel. With the October 2017 addition of a 20,000-square-metre (220,000 sq ft) Liverpool department store, the mall boasts 90,000 square metres (970,000 sq ft) of gross leasable area, making it is one of the largest in the metro area Other anchors include a Selecto Chedraui hypermarket, Sanborns restaurant/junior department store, H&M, and a Cinépolis multicinema. References
Toreo Parque Central

Toreo Parque Central es un desarrollo de uso mixto en Naucalpan, Estado de México, Gran Ciudad de México. Fue inaugurado el 13 de noviembre de 2014. Fue construido sobre el solar del antiguo Toreo de Cuatro Caminos. Está posicionado sobre la línea que divide la Ciudad y el Estado de México (Lomas de Sotelo del municipio de Naucalpan) al lado oriente de la Anillo Periférico. Se ubica entre dos centros comerciales principales de la zona: Antara Polanco, 3 km al sur ​ y Plaza Satélite, 7 km al norte. ​ El centro comercial se inauguró de manera preliminaria en noviembre del 2014, y posteriormente, el presidente de la República Enrique Peña Nieto asistió a su gran inauguración oficial en el mes de junio del 2015. El centro comercial forma parte de un complejo más grande de 473 000 mm2 desarrollado por Grupo Danhos, que también incluye tres torres de oficinas y un hotel. El arquitecto fue Javier Sordo Madaleno, quien también diseñó ARTZ Pedregal y Antara Fashion Hall.​ Con la apertura de la tienda departamental Liverpool de unos 20 000 m2 en octubre de 2017, el centro comercial cuenta con un total de 90, 000 m2 de área bruta arrendable,​ ya es uno de los centros comerciales más grandes de la Zona metropolitana del valle de México.​​ Referencias
Eagle Pass–Piedras Negras International Bridge

Die Eagle Pass–Piedras Negras International Bridge ist eine internationale Brücke, die über den Rio Grande führt und die Vereinigten Staaten und Mexiko miteinander verbindet. Genauer verbindet die Brücke die Städte Eagle Pass in Texas mit Piedras Negras in Coahuila. Die Brücke ist auch unter dem Namen „Eagle Pass Bridge 1“ und „Puente Piedras Negras–Eagle Pass“ bekannt. Die Straße wird auf der Seite von Eagle Pass zur U.S. Route 57 und Richtung Piedras Negras zur Carretera Federal 57. Die amerikanische Seite der Brücke wird derzeit von „Port of Eagle Pass“ in Besitz gehalten, welche es auch verwalten. Die Brücke wurde ursprünglich 1927 erbaut und nach einer Flut, die die erste Brücke zerstörte, 1954 wieder aufgebaut. 1985 wurde die Brücke verstärkt. Die Brücke hat zwei Fahrstreifen und ist 565 Meter (1.855 ft.) lang. Weblinks Einzelnachweise
Eagle Pass–Piedras Negras International Bridge

The Eagle Pass–Piedras Negras International Bridge is crosses the Rio Grande and connects the United States-Mexico border cities of Eagle Pass, Texas, US, and Piedras Negras, Coahuila, Mexico. Description The American side of the Eagle Pass–Piedras Negras International Bridge is currently owned by the Port of Eagle Pass, which also manages and maintains it. The bridge was originally constructed in 1927 and reconstructed in 1954, after the original bridge was destroyed by a flood; the bridge was reinforced in 1985. The bridge is two lanes wide and 1,855 feet (565 m) long. The bridge is also known as "Eagle Pass Bridge 1" and "Puente Piedras Negras-Eagle Pass". The road continues into Eagle Pass as U.S. Route 57, and into Piedras Negras as Mexican Federal Highway 57. Border crossing The Eagle Pass Port of Entry was established around 1896. The first carriage bridge connecting Eagle Pass with Piedras Negras (then known as Ciudad Porfirio Díaz) was built in April 1890, but was destroyed in a flood in September 1890. The bridge was soon replaced by the Eagle Pass–Piedras Negras International Bridge, and was again rebuilt in 1927 and 1954. The original port facility was rebuilt in 1927 and was replaced by the current facility in 1960. See also List of international bridges in North America References External links Media related to Eagle Pass–Piedras Negras International Bridge at Wikimedia Commons
Puente internacional de Eagle Pass-Piedras Negras

El Puente Internacional Eagle Pass-Piedras Negras es un puente internacional que cruza el Río Bravo y conecta las ciudades fronterizas de Eagle Pass, Texas, en los Estados Unidos; y Piedras Negras, Coahuila, en México. El puente también se conoce como Puente Eagle Pass 1 y Puente Piedras Negras-Eagle Pass.​ El camino continúa hacia Eagle Pass como Ruta estadounidense 57 y hacia Piedras Negras como Carretera Federal Mexicana 57. Descripción El lado estadounidense del Puente Internacional Eagle Pass-Piedras Negras es actualmente propiedad del Puerto de Eagle Pass, que también lo administra y mantiene. El puente fue construido originalmente en 1927 y reconstruido en 1954, después de que el puente original fuera destruido por una inundación; El puente fue reforzado en 1985. El puente tiene dos carriles de ancho y 565 m (1,855 pies) de largo.​ Cruce fronterizo El puerto de entrada de Eagle Pass se estableció alrededor de 1896. El primer puente de carruajes que conecta Eagle Pass con Piedras Negras (entonces conocida como Ciudad Porfirio Díaz) se construyó en abril de 1890, pero fue destruido por una inundación en septiembre de 1890.​ El puente pronto fue reemplazado por el Puente Internacional Eagle Pass-Piedras Negras y fue reconstruido nuevamente en 1927 y 1954. La instalación portuaria original fue reconstruida en 1927 y reemplazada por la instalación actual en 1960. Referencias Enlaces externos
Eagle Pass Bridge I

Eagle Pass Bridge I is een brug over de Rio Grande en de grens tussen Mexico en de Verenigde Staten, die de plaatsen Eagle Pass (Texas, Verenigde Staten) en Piedras Negras (Mexico) met elkaar verbindt. De brug staat ook bekend als de Eagle Pass-Piedras Negras International Bridge en de Puente Piedras Negras-Eagle Pass. De brug werd geopend in 1954 en is 565 meter lang.
Viveros de Coyoacán

Viveros de Coyoacán (span. für Baumschulen von Coyoacán) ist eine 39 Hektar große Parkanlage im Bezirk Coyoacán der mexikanischen Hauptstadt Mexiko-Stadt. Geschichte Der Park wurde auf einem Gelände errichtet, das früher Teil der Rancho Panzacola war und vom Ingenieur Miguel Ángel de Quevedo (1862–1946) gespendet wurde. In den 1930er Jahren erklärte der seinerzeitige mexikanische Präsident Lázaro Cárdenas del Río (1895–1970) das Gelände zum Nationalpark und gründete die erste Baumschule Mexikos. Gegenwart Ein Teil des Parks ist den Baumschulen und der Blumenzucht vorbehalten. Der übrige Parkbereich steht der Öffentlichkeit zur Verfügung. Weblinks Offizielle Website (spanisch) Viveros de Coyoacán auf der Website von Mexiko-Stadt (spanisch) Correr en el Distrito Federal: Viveros de Coyoacán (spanisch)
Viveros de Coyoacán

Viveros de Coyoacán is een park en arboretum in de gemeente Coyoacán van Mexico-Stad. Viveros ligt ten oosten van het historische Coyoacán, aan de Avenida Universidad. Het heeft een oppervlakte van 390.000 m² en is bereikbaar vanaf het station Viveros de metro van Mexico-Stad. Door het park lopen paden in ruwweg een schaakbordpatroon, de bomen rond elke laan zijn van een andere boomsoort. De middenas bestaat uit eucalyptussen die hun geur door het park verspreiden. Verder is het park bekend om haar grote populatie eekhoorns, echter tot tegenzin van de conservatoren, daar deze dieren de (jonge) boompjes die bedoeld zijn om in andere delen van de stad te herplanten stukvreten. Het park is met toestemming van president Porfirio Díaz in 1908 aangelegd door Miguel Ángel de Quevedo, 'de apostel van de boom', een ingenieur die vreesde dat de toenemende industrie en vervoer in Mexico-Stad de luchtkwaliteit van de stad zwaar zou aantasten. In Viveros startte hij een boomkwekerij, nog altijd worden hier stekjes voor bomen voor heel Mexico-Stad geteeld. In het park is een standbeeld ter ere van Quevedo neergezet. Het park werd in 1938 door president Lázaro Cárdenas erkend als nationaal park.
Park Narodowy El Histórico Coyoacán

Park Narodowy El Histórico Coyoacán (hiszp. Parque nacional El Histórico Coyoacán) – park narodowy w Meksyku, w mieście Meksyk, jego dzielnicy Coyoacán. Został utworzony 26 września 1938 roku i zajmuje obszar 0,40 km². Opis Park znajduje się prawie w centrum stolicy Meksyku i była to początkowo (od 1907 roku) szkółka leśna. Po powiększeniu jej powierzchni w latach trzydziestych XX wieku powstał tu park miejski o statusie parku narodowego. Mimo tego, że znajduje się w mieście występuje tu duża różnorodność flory i fauny. Flora i fauna Rosną tu narażony na wyginięcie (VU) Pinus greggii, a także m.in.: Salix bonplandiana, cynia wytworna, Buddleja cordata, Convolvulus crenatifolius, Tillandsia recurvata, Acalypha mexicana i Agave mapisaga. Ssaki żyjące w parku to m.in.: wiewiórka rudobrzucha, szopik pręgoogonowy, dydelf wirginijski, susłouch skalny, kojot preriowy, urocjon wirginijski, pancernik dziewięciopaskowy i królak florydzki. Ptaki tu występujące to m.in.: cytrynka uboga, ametystowczyk jaskółczy, myszołów rdzawosterny, pustułka amerykańska, przedrzeźniacz krzywodzioby, gołębiak białoskrzydły, gołąbeczek aztecki i puchacz wirginijski. Płazy i gady żyjące w parku to zagrożony wyginięciem (EN) Ambystoma altamirani, a także m.in.: ajolot, Thamnophis eques, Ctenosaura pectinata, Rhinella horribilis, Conopsis lineata, Sceloporus torquatus i Sceloporus grammicus. Przypisy
Presa Bombaná

La Central Hidroeléctrica Bombaná, o Presa Bombaná, es la presa más antigua construida en el estado de Chiapas, en México, datando del año 1940. Está ubicado en el cauce el Río Bombaná, en el municipio de Soyaló, y tiene una potencia instalada de 5.24 megawatts para generación de energía eléctrica. Véase también Chiapas Soyaló Anexo:Centrales Hidroeléctricas de Chiapas Comisión Federal de electricidad Comisión Nacional del Agua
Isla Santa Inés

Isla Santa Inés is an island group in the Gulf of California east of the Baja California Peninsula. The island is uninhabited and is part of the Mulegé Municipality in the Mexican state of Baja California Sur. Biology Isla Santa Inés has two species of reptiles: Callisaurus draconoides (zebra-tailed lizard) and Coleonyx variegatus (western banded gecko). References Further reading Williams, J.H. (August 1996). Baja Boaters Guide II: Sea of Cortez. H.J. Williams Publications. p. 169. ISBN 0-9616843-8-0.
Isla Santa Inés, Mexiko

Isla Santa Inés är en ö i Mexiko. Den ligger i bukten Bahía Santa Inés och tillhör kommunen Mulegé i delstaten Baja California Sur, i den västra delen av landet. Arean är 0,27 kvadratkilometer. På ön finns två arter av reptiler, callisaurus draconoides och coleonyx variegatus. Referenser
ГЕС Купатиціо

ГЕС Cupatitzio— гідроелектростанція у мексиканському штаті Мічоакан. Знаходячись перед ГЕС Ель-Кобано, становить верхній ступінь каскаду на річці Cupatitzio, правій твірній Rio Marcuez, котра в свою чергу є лівою притокою Тепалькатепек, що впадає праворуч до Бальсас (має устя на узбережжі Тихого океану на межі штатів Герреро та Мічоакан). В межах проекту річку після проходження через місто Уруапан перекрили насипною греблею Cupatitzio. Від утвореного нею резервуару по лівобережжю прокладена дериваційна траса, яка починається з каналу довжиною 1,3 км, продовжується тунелем довжиною біля 4 км та знов переходить у канал довжиною 2,2 км, котрий завершується у верхньому балансувальному басейні. З останнього по схилу спускається напірний водовід довжиною біля 2 км, який подає ресурс до спорудженого на лівому березі річки наземного машинного залу. Основне обладнання станції становлять дві турбіни типу Пелтон потужністю по 36 МВт, які використовують напір у 450 метрів та забезпечують виробництво 426 мн кВт-год електроенергії на рік. Примітки
ГЕС Ель-Кобано

ГЕС Ель-Кобано — гідроелектростанція в мексиканському штаті Мічоакан. Знаходячись між ГЕС Купатиціо (вище по течії) та малою ГЕС Francisco J. Mugica (4,5 МВт), входить до складу каскаду на річці Cupatitzio, правій твірній Rio Marcuez, котра, своєю чергою, є лівою притокою Тепалькатепек, що впадає праворуч до Бальсас (має устя на узбережжі Тихого океану на межі штатів Герреро та Мічоакан). Відпрацьована станцією верхнього рівня вода потрапляє в невелике (0,5 млн м3) сховище, створене на Cupatitzio за допомогою бетонної греблі Jicaln заввишки 25 метрів. Звідси лівобережжям прокладена дериваційна траса довжиною 19,3 км, яка включає ділянки тунелів, каналів та водоводів. На своєму шляху вона переходить у сточище лівої твірної Rio Marcuez річки Cajones та завершується у верхньому балансувальному басейні. Після останнього розташовані вирівнювальна камера та напірний водовід довжиною близько 0,5 км, який спускається до наземного машинного залу, розташованого на березі однієї з правих приток Cajones. Основне обладнання станції становлять дві турбіни типу Френсіс потужністю по 31 МВт, які використовують напір у 332 метри та забезпечують виробництво 211 млн кВт·год електроенергії на рік. Примітки
ГЕС Санта-Барбара

ГЕС Санта-Барбара— гідроелектростанція у мексиканському штаті Мехіко. Знаходячись між ГЕС Ікстапантонго (вище по течії) та ГЕС Тінгамбато, входить до складу каскаду на річці Тілосток, лівій притоці Кутцамали, яка в свою чергу є правою притокою Бальсас (впадає до Тихого океану на межі штатів Герреро та Мічоакан). Відпрацьована на станції Ікстапантоного вода потрапляла у створене на Тілосток однойменне невелике водосховище з об’ємом 2 млн м3. Звідси поповнений із річки ресурс спрямовувався через прокладений під лівобережним масивом дериваційний тунель з діаметром 3,4 метра, який включає дві ділянки довжиною 2,2 та 1,8 км, розділені сифоном довжиною 0,6 км. На завершальному етапі траси після вирівнювальної камери тунель переходив у три напірні водоводи довжиною по 0,3 км. Введена в експлуатацію в 1950 році, станція мала три турбіни потужністю по 22,5 МВт, які при напорі у 105 метрів забезпечували виробництво 329 (за іншими даними – 201) млн кВт-год електроенергії на рік. В 1970-х роках через зростання населення мексиканської столиці вирішили розпочати подачу туди води зі сточища Кутцамали, для чого задіяли споруджені раніше у верхній частині сточища Тілостлок великі резервуари Валле-де-Браво та Вілла -Вікторія. Чотири верхні станції каскаду (по Ікстапантонго включно) вивели з експлуатації, а потужність двох нижніх суттєво обмежили. Так, на ГЕС Санта-Барбара продовжили роботу лише два гідроагрегати. Примітки
Playa del Carmen Airport

Playa del Carmen Airport (IATA: PCM, ICAO: MMPY, AFAC: PCE), is an airport located in the city of Playa del Carmen, Quintana Roo, Mexico. There is little activity at the airport, and its runway of just a few hundred meters receives only small and medium-sized planes. History and facilities The first airline to establish itself at the Playa del Carmen Airport was Aerosaab in April 1993, operating direct flights between Playa del Carmen Airport and Cozumel Airport, continuing to date with the same route in a non-regular passenger transport service, as well as to the Holbox Aerodrome, which is managed by the same company. The aerodrome is located on a 16.5 hectares plot of land (40.8 acres), it has a runway 855 meters (2,805 feet) long and 15 meters (45 feet) wide with a turning drop at head 11, an aviation platform of 4,600 square meters (49,500 sq ft), hangars and a terminal building. During 2021, the airport received 12,621 passengers. Statistics Annual Traffic References External links VIP Servicios Aéreos Ejecutivos PCM in OurAirports
Playa del Carmen Airport

Playa del Carmen Airport är en flygplats i Mexiko. Den ligger i kommunen Solidaridad och delstaten Quintana Roo, i den östra delen av landet, 1 300 km öster om huvudstaden Mexico City. Playa del Carmen Airport ligger 10 meter över havet. Terrängen runt Playa del Carmen Airport är mycket platt. Havet är nära Playa del Carmen Airport åt sydost. Närmaste större samhälle är Playa del Carmen, 0,60 km norr om Playa del Carmen Airport. Kommentarer Källor
Santo Domingo de Guzmán (Oaxaca)

Die ehemalige Kloster- und Missionskirche Santo Domingo de Guzmán in der ca. 1550 m hoch gelegenen südmexikanischen Großstadt Oaxaca de Juárez ist einer der imposantesten Bauten dieser Art. Sie gehört seit 1979 als Teil des historischen Stadtzentrums von Oaxaca zum UNESCO-Welterbe. Lage Die Kirche befindet sich in einer Seitenstraße ca. 650 m (Fußweg) nordöstlich des Zócalo und der an seinem Rand gelegenen Kathedrale von Oaxaca. Geschichte Die ersten Mönche des Dominikanerordens, denen in weiten Teilen der ehemaligen Provinz Oaxaca die Missionierung der Indios übertragen wurde (z. B. in Yanhuitlan oder Cuilápam), kamen im Jahr 1528. Kirche und Kloster von Santo Domingo de Guzmán in Oaxaca wurden ab dem Jahr 1575 im Auftrag des Ordens erbaut und erst ca. 150 Jahre später fertiggestellt. Das Kloster war aktiv in den Jahren von 1608 bis 1857; danach diente es ungefähr 35 Jahre lang militärischen Zwecken. Ab dem Jahr 1902 wurde die Kirche dem Kultus zurückgegeben. Nach der Rückkehr der Mönche im Jahr 1938 begannen erste Restaurierungsarbeiten; Teile des Klosters dienten seit 1972 als Regionalmuseum. Eine im Jahr 1976 begonnene umfassende Restaurierung wurde im Jahr 1999 abgeschlossen. Architektur Fassade Während der Mittelteil der insgesamt im Stil der Renaissance gestalteten Fassade reich dekoriert ist, sind die unteren Teile der seitlichen Türme nahezu schmucklos; lediglich die beiden Glockengeschosse sind nach allen Seiten geöffnet. Über dem Mittelportal befindet sich ein figürliches Relief mit dem hl. Dominikus und einem Konquistador, die ein Kirchenmodell in ihren Händen halten; darüber schwebt der Heilige Geist in Gestalt einer Taube. In den seitlichen muschelartig gewölbten Nischen stehen Figuren von (heiliggesprochenen) Mönchen des Dominikanerordens. Kirchenschiff Das überaus reich dekorierte Kirchenschiff hat einen basilikalen Grundriss, der jedoch keine Seitenschiffe, sondern nur Seitenkapellen aufweist. Über dem Eingangsbereich befindet sich eine reich mit bemalten Stuckreliefs besetzte Orgelempore. Wandsegmente, Deckengewölbe und Vierungskuppel sind ebenfalls dekoriert. Die Apsis wird gänzlich von einem vergoldeten und mit Figuren und Gemälden besetzten Schnitzaltar ausgefüllt, der allerdings ein neues Werk ist und erst im Jahr 1959 geweiht wurde. Museum Im ehemaligen Klosterbereich befindet sich ein doppelgeschossiger Kreuzgang (claustro). In den angrenzenden Räumen ist das Museo de las Culturas de Oaxaca untergebracht, in dem u. a. der Goldschatz aus dem Grab Nr. 7 vom Monte Albán zu sehen ist. Weblinks Museo de las Culturas de Oaxaca – Fotos + Infos (spanisch)
Église Saint-Dominique-de-Guzmán d'Oaxaca de Juárez

L’église Saint-Dominique-de-Guzmán (espagnol : templo de Santo Domingo de Guzmán), à laquelle est adjoint l’ancien couvent Saint-Dominique-de-Guzmán, est un important édifice religieux de,la ville mexicaine de Oaxaca. Historique Notes et références Liens externes Portail du Mexique Portail des musées Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Chiesa di San Domenico (Oaxaca)

La chiesa di San Domenico è una chiesa di Oaxaca. Costruita a cavallo tra la fine del XVI secolo e l'inizio del XVII secolo, la sua costruzione coinvolse i migliori artigiani di Puebla. Presenta una facciata barocca su cui si incastona la figura di Domenico di Guzmán, il monaco spagnolo che fondò l'ordine dei domenicani, ritratto nell'atto di reggere una chiesa. Il museo L'ex-convento, dopo il restauro, è divenuto il Centro Culturale di Oaxaca. Gli affreschi sono stati restaurati con l'ausilio dell'artista locale Francisco Toledo. All'interno del museo è esposta un'importante collezione di manufatti di arte precolombiana di cultura zapoteca, fra cui molti oggetti provengono dal vicino sito archeologico di Monte Albán. L'antico giardino del convento è ora un giardino etnobotanico dove sono alloggiate diverse piante endemiche della regione. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su chiesa di San Domenico