NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Estadio Nemesio Díez

Het Estadio Nemesio Díez' (heette vroeger Estadio Luis Dosal) is een voetbalstadion in de Mexico stad Toluca. Dit stadion is een van de oudste van Mexico, het werd geopend op 18 augustus 1954. Deportivo Toluca FC speelt er zijn thuiswedstrijden. Ook werd het stadion gebruikt voor de 2 wk's die gehouden zijn in Mexico. WK interlands
Estadio Nemesio Díez

Estadio Nemesio Díez – stadion piłkarski w mieście Toluca, w Meksyku. Obiekt może pomieścić 27 000 widzów. Na stadionie swoje mecze rozgrywa klub z pierwszej ligi meksykańskiej – Deportivo Toluca. Na obiekcie rozegrano mecze Mistrzostw Świata w Piłce Nożnej 1970 i 1986.
Estádio Nemesio Díez

O Estádio Nemesio Díez é um estádio de futebol localizado na cidade de Toluca, no México. Inaugurado em 8 de agosto de 1954 como a casa do clube de futebol Deportivo Toluca, tem capacidade para 30 mil espectadores. Recebeu partidas das Copas do Mundo de 1970 e 1986. Localizado a 2667 metros acima do nível do mar, ele figura na 14.ª posição entre os estádios de futebol de maior altitude do mundo e é o estádio de maior altitude onde se disputou um jogo da Copa do Mundo. Referências
Немесио Диэс (стадион)

Стадион «Немесио Диэс» (исп. Estadio Nemesio Díez), именуемый также «Ла Бомбонера», — один из старейших футбольных стадионов Мексики. Вместительность составляет 27 000 зрителей. Расположен в Толука-де-Лердо, Мехико, недалеко от столицы. Домашняя арена местного футбольного клуба «Толука». История В 1917 году клуб «Толука» располагал лишь небольшим футбольным полем с крытыми деревянными трибунами на старом проспекте Колон (сейчас: шоссе Колон). В 1953 году руководство клуба купило права на стадион «Патрия». Он претерпел несколько изменений и 8 августа 1954 года был официально открыт как клубный стадион «Толуки». Позже был переименован в «Эктор Барраса», затем в «Луис Гутьеррес Досаль», «Толука 70», «Толука 70-86», после чего получил нынешнее название «Немесио Диэс Рьега». Более известен как «Ла Бомбонера де Толука» (хотя это никогда не было его официальным названием) из-за схожести со стадионом аргентинской «Боки Хуниорс». Известен тем, что принимал у себя два матча чемпионат мира по футболу (1970 и 1986). Его особенностью было отсутствие системы освещения, что вынуждало играть местную команду в дневное время. Однако, всё изменилось, когда «Толука» приняла участие в Южноамериканском кубке, потому что КОНМЕБОЛ не разрешал участвовать в турнире футбольным клубам, не имеющим системы освещения на домашнем стадионе. Имеет вместительность 27 000 зрителей, трибуны разделены на 4 зоны: «Палькос», «Соль Хенераль», «Сомбра Преференте» и «Сомбра Хенераль». Существуют также ложи для прессы, телевидения и радио, которые расположены на трибуне под козырьком. Примечания Ссылки
Стадион Немесио Дијез

Стадион Немесио Дијез (шп. Estadio Nemesio Díez) се налази у Толуки, Мексико. Обкејат је један од најстаријих фудбалских стадиона у Мексику. Отворен 8. августа 1954. године, са капацитетом од 27.273, налази се у граду Толука, држава Мексико, у близини Мексико Ситија. То је дом фудбалског клуба Депортиво Толука. Овај стадион је био домаћин два светска првенства (1970. и 1986.). Стадион се налази на надморској висини од отприлике 8.750 ft (2.670 m) изнад нивоа мора, један од стадиона са највишом надморском висином у Северној Америци. Некадашња слабост овог стадиона је то што није имао осветљење, што је по традицији приморало домаћи тим да игра у подне. То је једини професионални стадион у Мексику оријентисан од истока ка западу, по правилу ФИФА-е, оријентација мора бити север-југ. Стадион је раније био познат као: „Естадио Толука” од 19 70. до 1986, „Естадио Толука 70”, „Естадио Луис Гутиерез Досал” и „Естадио Хектор Бараза”. Историја Током 1940-их и 1950-их, фудбалски клуб Толука је своје домаће утакмице играла на терену у близини центра Толуке, тада познатом као Тиволи. Касније су у земљи изграђене дрвене трибине и названа је Кампо Патриа. На том истом месту, 1953. године, клуб је започео изградњу сопственог стадиона. Стадион је свечано отворен у недељу 8. августа 1954. утакмицом између Толуке и тада југословенског клуба Динамо из Загреба. Утакмицу је добио Динамо резултатом 4 : 1. Једини гол за Толуку и уједно први у историји стадиона постигао је Енрике Сесма. У почетку је стадион отворен као „Естадио Клуб Депортиво Толука”. То име је коришћено све до 1955. године, када је промењено у „Естадио Ектор Бараза”. Остала имена која је стадион имао су: „Естадио Луис Гутиерез Досал” (1959–1970), „Естадио Толука 70” (1970–1986), „Естадио Толука 70–86” (1986–2000). Након смрти Немесио Дијез Риега, председника и тада власника клуба, у јуну 2000. године, име стадиона је промењено у Естадио Немесио Диез. Утакмице Светско првенство у фудбалу 1970. Светско првенство у фудбалу 1986. Фудбалска репрезентација Мексика Референце Спољашње везе Званични веб-сајт Слика стадиона
Немесіо Діес (стадіон)

«Естадіо Немесіо Діес» (ісп. Estadio Nemesio Díez), неофіційно іменований також як «Ла Бомбонера» (ісп. La Bombonera) — один з найстаріших футбольних стадіонів у Мексиці, відкритий 8 серпня 1954 року. Має місткість 30 000 місць і розташований у місті Толука, Мексика, поблизу Мехіко. Є домашньою ареною футбольного клубу «Толука». Стадіон прийняв два чемпіонати світу (1970 та 1986). Стадіон знаходиться на висоті приблизно 2 670 метрів над рівнем моря і є одним з найбільш висотних стадіонів Північної Америки. Особливістю даного стадіону була відсутність системи освітлення, що змушувало грати місцеву команду в денний час доби. Однак, все змінилося, коли «Толука» взяла участь в Південноамериканському кубку, оскільки КОНМЕБОЛ не дозволяв брати участь в турнірі футбольним клубам, які не мають системи освітлення на своєму домашньому стадіоні. Історія Протягом 1940-х та 1950-х років «Толука» грала домашні ігри на стадіоні «Патрія». У 1953 році керівництво клубу купило права на стадіон і на тому самому місці клуб розпочав будівництво власного стадіону. Стадіон був відкритий у неділю 8 серпня 1954 року матчем між «Толукою» та командою з Югославії «Динамо» (Загреб), що завершилась перемогою гостей з рахунком 1:4. Єдиний гол у складі «Толуки», а також перший в історії стадіону забив Енріке Сесма. Спочатку стадіон був відкритий під назвою стадіон клубу «Толука» (ісп. Estadio Club Deportivo Toluca). Ця назва проіснувала до 1955 року, коли її змінили на «Ектор Барраса». Потім в 1959—1970 роках він називався «Луїс Гутьєррес Досаль». Під час першої участі у чемпіонаті світу арена отримала назву «Толука 70» (1970—1986), а під час другого — «Толука 70-86» (1986—2000). Тим не менш весь цей час стадіон був відомий як «Ла Бомбонера де Толука», але це ніколи не було його офіційною назвою. Таким чином було відзначено, що він був дуже схожий на стадіон аргентинської «Боки Хуніорс». Після смерті Немесіо Діеса, президента, а потім і власника клубу, у червні 2000 року назву стадіону було змінено на «Немесіо Діес». Реконструкція (2015—2017) 2015 року стало відомо про виділення 800 мільйонів песо (близько 40 мільйонів доларів США) для реконструкції стадіону «Немесіо Діес» до 2017 року, коли «Толука» мала відзначити свій столітній ювілей і зробити це на переобладнаному та більш функціональному стадіоні. У межах реконструкції були побудовані чотири макроопори, які стали підтримувати дах, щоб замінити колони, які перешкоджали видимості. Також був добудований другий ярус, завдяки чому місткість зросла з 22 000 до 30 000 глядачів. Проект також включав чотири екрани на кожному куті стадіону, заміну всіх сидінь та ряд інших покращень. Реконструйований стадіон офіційно відкрився 15 січня 2017 року матчем чемпіонату проти мехіканської «Америки». Перший гол забив гравець «Толуки» Габріель Ауче, а його клуб виграв цей матч 2:1. Стадіон був завершений влітку 2017 року, після чого було підтверджено, що клуб зіграє проти «Атлетіко Мадрид» на офіційному відкритті оновленого стадіону. Міжнародні турніри Чемпіонат світу з футболу 1970 року Чемпіонат світу з футболу 1986 року Збірна Мексики з футболу Примітки Посилання Профіль на stadiumdb.com (англ.)
Oncán

Oncán es una subcomisaría del municipio de Mérida en el estado de Yucatán localizado en el sureste de México. Toponimia El nombre (Oncán) significa en maya yucateco "aguacate y serpiente" , por provenir de los vocablos on que significa aguacate (Persea americana) y can que significa serpiente. Localización Oncán se encuentra se encuentra localizada a 13 kilómetros al oriente del centro de la ciudad de Mérida. Infraestructura Entre la infraestructura con la que cuenta: Una iglesia católica Un parque. Un kínder. Una escuela primaria. Una casa comisarial. Una cancha. Una exhacienda. Datos históricos Hasta el siglo XIX perteneció al municipio de Tixkokob. Importancia histórica Tuvo su esplendor durante la época del auge henequenero y emitió fichas de hacienda las cuales por su diseño son de interés para los numismáticos. Dichas fichas acreditan la hacienda como propiedad de Manuel Medina.​ Galería Véase también Fichas de haciendas mexicanas Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una galería multimedia sobre Oncán. Comisarías y subcomisarías de Mérida
Онкан (Мерида)

Онкан (шп. Oncán) насеље је у Мексику у савезној држави Јукатан у општини Мерида. Насеље се налази на надморској висини од 10 м. Становништво Према подацима из 2010. године у насељу је живело 610 становника. Хронологија Попис Види још Савезне државе Мексика Референце Спољашње везе Мексичка насеља Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (10. март 2018)
Bonampak

Bonampak ist eine Ruinenstadt der Maya im Südosten Mexikos, die durch ihre gut erhaltenen Wandgemälde berühmt wurde. Der Name Bonampak bedeutet auf Maya „bemalte Wand“ und wurde dem Ort vom Forscher Sylvanus Morley verliehen. Es ist ein Mayazentrum von eher nachrangiger Bedeutung. Die Wandmalereien sind jedoch im Mayagebiet nahezu einzigartig und gehören zu den herausragenden Kunstwerken der spätklassischen Zeit (ca. 600–900) im präkolumbischen Amerika. Herausragend ist insbesondere die bewegte Darstellungsweise, die sich deutlich von den in Steinmonumenten dominierenden statischen Wiedergaben abhebt. Lage Bonampak befindet sich an einem Nebenfluss des Río Usumacinta im gebirgigen Dschungel des mexikanischen Bundesstaats Chiapas in der so genannten „Selva Lacandona“ nahe der Grenze zu Guatemala, rund 30 km südlich der Mayastätte Yaxchilán in einer Höhe von ca. 350 m. Geschichte Bonampak wurde wahrscheinlich um das Jahr 500 gegründet; es kam jedoch bald unter die politisch-militärische Kontrolle Yaxchiláns. Anfangs war die Stadt in ständige Kämpfe mit der übermächtigen Rivalin verwickelt; später beruhigte sich die Lage. Seinen Höhepunkt erlebte Bonampak um das Jahr 800, doch bereits wenige Jahrzehnte später wurde der Ort von den Maya verlassen. In späterer Zeit nutzten die Lacandonen-Indianer die Stätte erneut als Kultzentrum. Im Jahr 1946 wurde sie von westlichen Forschern wiederentdeckt, doch erst in den Jahren 1993 bis 1997 wurden umfangreiche Grabungsarbeiten durchgeführt. Wandmalereien Die Wandmalereien befinden sich im Tempel 1, dem einzigen mehrräumigen Gebäude von Bonampak. Die Fresken bedecken in drei Räumen eine Fläche von 144 m². Dargestellt werden der Herrscher und sein Gefolge, Tribut- und Kriegsszenen, ein Strafgericht, Tanzszenen und Blutopfer von Adligen. Die Fresken geben einen Einblick in das soziale Gefüge der Mayagesellschaft der mittleren und späten Klassik. Sie lassen sich inhaltlich in fünf szenische Gruppen einteilen: Vorbereitungen für Tanzfeierlichkeiten (Raum 1) Krieg und Gefangennahme der Gegner (Raum 2) Siegergericht des Herrschers über die Kriegsgefangenen und deren Opferungen (Raum 2) Tanzritual „Tanz des Quetzals“ (Raum 3) Blutopfer adliger Mayafrauen und mit dem kindlichen Thronnachfolger (Raum 3). Der Tempel 1 wurde um das Jahr 790 unter dem 776 an die Macht gekommenen Herrscher Chan Muan erbaut. Bonampak hatte zu seiner Zeit enge Beziehungen zu Lacanhá und Yaxchilán, die auch als Verbündete sowohl in den Fresken als auch den Stelen dokumentiert sind. Sonstiges Eine Rekonstruktion des Haupttempels von Bonampak mitsamt den Malereien befindet sich im Nationalmuseum für Anthropologie in Mexiko-Stadt. Siehe auch Cacaxtla Liste der Maya-Ruinen Literatur Mary Miller: The Murals of Bonampak. Princeton 1986. Mary Miller: Zum Verständnis der Wandgemälde von Bonampak. In: Nikolai Grube (Hrsg.): Maya-Gottkönige im Regenwald. Könemann-Verlag, Köln 2000, S. 234–243. ISBN 3-8290-1564-X. Mary Miller: Das Meisterwerk der Maya - Bonampak. National Geographic, SH 1, 2003, S. 74–89 Weblinks Bonampak, Geschichte und Kunst – Lageplan, Fotos + Infos (englisch) Bonampak – Karte
Bonampak

Bonampak maja városrom a Yucatán-félszigeten, Chiapasmexikói szövetségi államban, 30 kilométerre délre Yaxchilántól. A lelőhelyet a freskói tették világhírűvé. A freskók kutatásának története A város még a spanyol hódítók érkezése előtt elnéptelenedett és feledésbe merült, csak a környék erdeiben élő lacandonok tudtak létezéséről. 1946-ban a lacandonok elvezették Giles Healey amerikai fényképészt a romokhoz, ahol az eddig valaha is feltárt legszebb maja freskók kerültek napvilágra. A Bonampak nevet a festményeket feltáró régész, Sylvanus Morley alkotta meg, jelentése maja nyelven „festett fal”. Bonampak a klasszikus maja korszak (Kr. u. 300-900) egy valószínűleg jelentéktelenebb állama volt Yaxchilánnak alárendelve. A helyet a falfreskók tették híressé, amelyekhez foghatót máig nem találtak egyetlen ókori maja városban sem. Egyedülálló az ábrázolás életszerűsége, amely így egy alapvetően más látásmódot közvetít mint az inkább statikus benyomást keltő, kőbe vésett reliefek. A freskók az ún. 1. templomban találhatóak, az egyetlen olyan épületben, amelynek több helyisége van. A festmények három teremben összesen 144 m²-t foglalnak el. A falfestmények az uralkodót és kíséretét, háborús jeleneteket, a hadisarcot fizetőket, büntetőbíróságot, táncjeleneteket illetve nemesek véráldozatait ábrázolják. A freskók kutatásában mások mellett nagy szerepet töltött be Mary Miller amerikai majakutató, művészettörténész. Az ábrázolás módján kívül természetesen tartalma is érdekes, hisz a freskók egyedülálló betekintést nyújtanak a klasszikus és késő klasszikus korszak maja társadalmába. Tartalmuk szerint öt csoportra oszthatóak: 1. Készülődés a táncra (1. helyiség) 2. Háború és az ellenség elhurcolása (2. helyiség) 3. Az uralkodó halálra ítéli a hadifoglyokat és feláldozzák őket (2. helyiség) 4. Kukul Tánca (3. helyiség) 5. Nemes maja asszonyok véráldozata, a még gyerek trónörökös (3. helyiség) Az ún. 1. templomot 790-ben emeltette a 776-ban hatalomra került Chan Muan. Uralkodása idején Bonampak szoros kapcsolatban állt Lacanhá és Yaxchilán városállamokkal. Ezt a szövetséget a freskók és a sztélék is igazolják. Jegyzetek Források Nikolai Grube (Szerk.): Maya-Gottkönige im Regenwald. Könemann-Verlag, Köln 2000, 234-243. oldal ISBN 3-8290-1564-X. Mary Miller: Das Meisterwerk der Maya - Bonampak. National Geographic, 1. füzet, 2003, 74-89. oldal A freskók A romok térképe
Bonampak

Bonampak ('Beschilderde Muren') is de moderne aanduiding van een in 1946 door Giles Healy ontdekte archeologische plaats gelegen in de Lacandónjungle van de staat Chiapas in Mexico. Tot het begin van de negende eeuw was hier de hoofdplaats van een klein Mayavorstendom gevestigd dat onderhorig was aan de vorst van Yaxchilan. Bonampak's faam berust op een tempel waarvan de drie kamers de best-bewaarde en meest gevarieerde muurschilderingen van de Klassieke Periode bevatten. Plein De eerdere kleine Mayasite van ongeveer 500m x 800m werd rond een centraal plein ontwikkeld. Op het plein vinden we enkel typische Mayastele met hiëroglyfen. Centraal staat de piramide met een basisplatform van minder dan 10 treden waarop de 2 hogere niveaus werden gebouwd. Bovenaan vinden we het gebouw met de muurschilderingen Muurschilderingen De muurschilderingen in structuur 1 gaan terug tot het jaar 791. Ze werden aangebracht op een hard stucwerk dat de muur egaliseert en een zachte versie waarop werd geschilderd. De schilderingen versieren de muren van 3 kamers en verbeelden scenes over de voorbereiding van een oorlog en een oorlog. Sommige zijn nog in redelijk goede staat terwijl andere met infraroodlicht moesten gescand worden om de originele te kunnen visualiseren en digitaliseren. In één kamer werden de gezichten van de personen vanaf de 2de rij en hoger op een gelijkaardige manier beschadigd. Hierover zijn 2 theorieën. De eerste verklaart dat de ogen van de 'hogere' personen bestonden uit edelstenen die werden gestolen en de tweede speculeert dat na een machtswissel de vorige elite onherkenbaar werd gemaakt. Uit de gedetailleerde scenes werd informatie verkregen over de Maya hiërarchie, kleding, textiel en muziekinstrumenten. Bronnen
Bonampak

Bonampak – stanowisko archeologiczne z pozostałościami po cywilizacji Majów, położone w meksykańskim stanie Chiapas, w gminie Ocosingo, około 20 km na południe od większego miasta Majów w Yaxchilán. Bonampak w języku Majów oznacza „Malowane Mury”. Bonampak był zależny od Yaxchilánu. Większość budynków pochodzi z okresu pomiędzy 580 a 800 rokiem n.e. Bonampak został odkryty „na nowo” w 1946 przez fotografa Gilesa Healy'ego, którego przyprowadzili tu współcześni Majowie (Lakandoni), którzy ciągle przybywali w to miejsce aby odprawiać modły w starożytnych świątyniach. Bonampak składa się z jedenastu średniej wielkości budynków o charakterze sakralnym, skupionych wzdłuż centralnego placu. Znajdują się tutaj także rzeźbione stele. Jednak Bonampak jest głównie sławny ze swoich malowideł ściennych mieszczących się w jednej ze świątyń. Malowidła przedstawiają m.in. przygotowania do uroczystości i wyprawę po jeńców ze sceną bitwy oraz śmierć jeńców. Bonampak pozostaje w cieniu bogatszego Yaxchilán, ale przyćmiewa go bogactwem ściennych murali. Od początku lat 90. XX w. rejon ten jest łatwiej dostępny dla turystów ze względu na wybudowaną tu autostradę. Zobacz też Cacaxtla sztuka Majów Linki zewnętrzne Mesoamerican Photo Archives by David R. Hixson
Bonampak

Bonampak är en gammal arkeologisk mayaort i den mexikanska delstaten Chiapas. Platsen ligger omkring 30 kilometer söder om den större orten Yaxchilan, under vilken Bonampak lydde. Platsen är känd för sina muralmålningar, framför allt de som finns i muraltemplet. Uppförandet av byggnadsverken på platsen skedde från omkring 580 till 800. Platsen ligger nära en av Usumacintaflodens biflöden och upptäcktes 1946, först av två amerikanska resenärer som leddes till ruinerna av lacandónindianer. Kort därefter visades de stora väggmålningarna i tre rum i ett av byggnadsverken för fotografen Giles Healey. Muraltemplet Vad som oftast menas med muraltemplet (byggnadsverk 1), är en lång smal byggnad med tre rum på toppen av låg pyramydtrappa. Invändigt visar väggarna exempel på klassiska mayamålningar som annars bara kan ses på lergods och små fragment. Genom regnvatten som har sipprat in genom kalkputsen i taket har ett något transparent lager av kalciumkarbonat bildats som täcker målningarna. Kort efter Healys upptäckt sändes en forskningsgrupp till Bonampak. Fotogen ströks på väggarna vilket gjorde lagret tillfälligt transparent och därefter gjordes en komplett fotografering och dokumentation, med kopior av målningarna utförda av två olika konstnärer. 1996 startade en grupp från Yale University The Bonampak Documentation Project, som bland annat skulle göra en ännu mer detaljerad studie, fotografering och reproduktion av målningarna. Målningarna dateras tillbaka till 790 och skapades som fresker utan skarvar i kalkputsen. De visar att varje rum målades under en enda session under den korta tid putsen var fuktig, av en skicklig mästare med assistenter. De tre rummen visar en serie realistiska händelser. Det första rummet visar präst- och adelsklädda människor, en ceremoni för en adelsarvinge, en orkester med trätrumpeter, trummor och andra instrument, samt adelsmän som diskuterar. Det andra rummet visar en krigsskådeplats, där fångar med rituellt blödande fingrar sitter framför den rikt utsmyckade Chaan Muan, Bonampaks lord. Det anses att fångarna förbereds för att bli människooffer även om det inte visas i målningarna. Det tredje rummet visar en ceremoni med dansare i fina kläder med masker föreställande gudar och ledaren och hans familj sticker nålar i sina tungor i en rituell åderlåtning. Tidpunkt för scenen och huvuddeltagarnas namn visas i mayaskriftens tillhörande glyfer. I Antropologiska och historiska museet i Mexiko finns en fullskalig reproduktion av muraltemplet. Referenser Källor En version från engelskspråkiga Wikipedia Externa länkar Yale Bonampak Documentation Project Bonampak Murals on ancientmexico.com - Fotografier av originalmålningarna
Palacio Legislativo de Donceles

El Palacio Legislativo de Donceles es un edificio de estilo neoclásico, inaugurado el 1.º de abril de 1911,​ con la apertura del segundo período de sesiones de la XXV Legislatura, el cual mantuvo su función como Cámara de Diputados de México hasta junio de 1982.​ Está ubicado en el Centro Histórico de la Ciudad de México. Fue también, sede principal de la Asamblea Legislativa del Distrito Federal hasta el año 2018, año en el que entró en funciones constitucionales el Congreso de la Ciudad de México​ El edificio de Donceles también es sede del Instituto de Investigaciones Legislativas y del Museo Legislativo, así como lugar para reuniones y congresos académicos sobre cuestiones parlamentarias. El 30 de abril de 1987, fue declarado monumento artístico.​ Hechos relevantes Porfirio Díaz lo inauguró en 1911, cuando dio su último informe el primero de abril.​ El 25 de mayo de 1911, Porfirio Díaz renunció a la presidencia de la república en ese Palacio. Francisco I. Madero asistió en dos ocasiones, como presidente. Victoriano Huerta en 1913 disuelve la XXVI Legislatura y crea otra para sus propios fines. Venustiano Carranza después de establecer el Congreso Constituyente de 1917 rinde aquí sus informes de gobierno. En 1936 se promulga la Ley de Expropiación. En 1938 se aprueba el decreto de la expropiación petrolera, propuesta por el entonces presidente Lázaro Cárdenas. En 1940 Manuel Ávila Camacho toma posesión como presidente de la república para el período de 1940 a 1946 en dicho palacio. En 1957 se aprueban el derecho al voto de la mujer, a iniciativa del entonces presidente, Adolfo Ruiz Cortines. En 1960 se nacionaliza la industria eléctrica, a iniciativa del entonces presidente, Adolfo López Mateos. En 1969 se aprueba el decreto que otorga de la ciudadanía y mayoría de edad a los 18 años (anteriormente era a los 21 años). En 1969 aprueban con beneplácito la responsabilidad de Gustavo Díaz Ordaz de los hechos sangrientos de Tlatelolco de 1968. Referencias
Panteón Civil de Dolores

Der Panteón Civil de Dolores ist ein großer Friedhof in Mexiko-Stadt. Er liegt im Bosque de Chapultepec zwischen dem Sektor 2 und 3 südwestlich des Zentrums. Auf dem Friedhof wurde im Jahr 1874 erstmals eine Beisetzung durchgeführt; ab 1882 war er öffentlich zugänglich. Auf dem Gelände befindet sich auch die Rotonda de las Personas Ilustres, die im Jahr 1872 auf Initiative des damaligen Präsidenten Sebastián Lerdo de Tejada errichtet wurde.
Panteón de Dolores

Het Panteón Civil de Dolores is een begraafplaats in de gemeente Miguel Hidalgo in Mexico-Stad. Hier zijn bekende Mexicanen begraven, met name in de Rotonda de los Hombres Ilustres. Bekende Mexicanen die in Panteón de Dolores zijn begraven zijn: Mariano Azuela (1873-1952), schrijver Julián Carrillo Trujillo (1875-1965), componist Nabor Carrillo Flores (1911-1967), wetenschapper Heberto Castillo (1928-1997), politicus Dr. Atl (1875-1964), kunstschilder Genaro Estrada (1887-1937), diplomaat Francisco González Bocanegra (1824-1861), dichter Agustín Lara (1897-1970), componist Sebastián Lerdo de Tejada (1823-1889), president (1872-1876) Tina Modotti (1896-1942), actrice Jaime Nunó (1824-1908), componist José Clemente Orozco (1883-1949), kunstschilder Octavio Paz (1914-1998), schrijver Carlos Pellicer (1899-1977), schrijver Manuel Ponce (1882-1948), componist Mario Moreno Reyes (Cantinflas, 1911-1993), komiek/acteur/zanger Dolores del Río (1904-1983), actrice Diego Rivera (1886-1957), kunstschilder Pedro Rodríguez (1940-1971), F1-coureur David Alfaro Siqueiros (1896-1974), kunstschilder Felipe Villanueva (1862-1893), componist