NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Torre Altus

Torre Altus – wieżowiec w stolicy Meksyku. Mierzy ponad 197 metrów wysokości i ma 45 pięter. Ulokowany na Bosques de las Lomas#705. Oba budynki[a który jest drugi?] są zaprojektowane w ten sposób, aby wytrzymać wstrząsy o sile nawet 8,5 stopnia w skali Richtera.
Mapimí Biosphere Reserve

The Mapimí Biosphere Reserve (Spanish: Reserva de la Biósfera de Mapimí) (established 1977) is a UNESCO Biosphere Reserve located in the state of Durango in northern Mexico. It is one of three biosphere reserves representing the Chihuahuan Desert (along with Big Bend Biosphere Reserve and National Park in western Texas and Jornada Biosphere Reserve in New Mexico). The 342,388 hectares (1,321.97 sq mi) reserve is situated between the Neotropical and Nearctic biogeographic realms, in the Bolsón de Mapimí 1,150 metres (3,770 ft) above sea level. It contains three core areas in the Sierra de la Campana, the Laguna de las Palomas, a salt lagoon, and a desert habitat called Dunas de la Soledad. It comprises fragile warm desert and semi-desert ecosystems and rich, highly adapted but vulnerable plant systems, mainly xerophytic matorral scrub, and animal species such as the puma (Puma concolor), mule deer (Odocoileus hemionus), sandhill crane (Grus canadensis) and the kit fox or zorrita del desiert (Vulpes macrotis) along with scrub and desert grasslands. The site is administered by the municipalities of Tlahualillo and Mapimí in Durango, Jiménez in Chihuahua and Sierra Mojada in Coahuila. Ecological characteristics This biosphere reserve includes the desert ecosystems of the central part of the Chihuahua Desert, where there is a predomination of xerophytic scrubland and chaparral with various compositions forming mosaics of halophyte vegetation in the lower parts. Biologically rich, it includes 403 plant species. Noteworthy are the 39 cactus species and 200 species of birds, 5 species of amphibians, 36 species of reptiles and 28 species of mammals. Endemic species identified are nine for the family Cactaceae, one for the family Cochlospermaceae and one for the family Fouqueriaceae. Particularly charismatic are the Bolson tortoise (Gopherus flavomarginatus), the kit fox (Vulpes macrotis), the Mexican fringe-toed lizard (Uma paraphigas), the mule deer (Odocoileus hemionus), the American badger (Taxidea taxus), the puma (Puma concolor); and birds such as the golden eagle (Aquila crhysaetos). Human activities As of 1997, 72,600 inhabitants live in the reserve, mainly engaged in extensive cattle raising, salt exploitation and in agriculture. Flora and fauna According to the National Biodiversity Information System of Comisión Nacional para el Conocimiento y Uso de la Biodiversidad (CONABIO) in Mapimí Biosphere Reserve there are over 815 plant and animal species from which 44 are in at risk category and 25 are exotics. Sources This article incorporates text from a free content work (license statement/permission). Text taken from UNESCO - MAB Biosphere Reserves Directory​, UNESCO, UNESCO. References
Reserva de la Biósfera Mapimí

La Reserva de la Biósfera Mapimí es un área natural protegida representativa del desierto chihuahuense que comprende parte de los estados de Chihuahua, Coahuila y Durango en México. Esta reserva junto con la Reserva de la Biósfera La Michilía y la Reserva de la Biósfera Montes Azules fueron las primeras del país y de América Latina en ser integradas en Programa sobre el Hombre y la Biósfera de la UNESCO.​​ Características ecológicas Esta reserva de la biosfera incluye los ecosistemas desérticos de la parte central del Desierto de Chihuahua, donde predomina el matorral xerofítico y el chaparral con varias composiciones que forman mosaicos de vegetación halófila en las partes más bajas.​ Biológicamente rica, incluye 403 especies vegetales. Destacan las 39 especies de cactus y 200 especies de aves, 5 especies de anfibios, 36 especies de reptiles y 28 especies de mamíferos. Se han identificado nueve especies endémicas para la familia Cactaceae, una para la familia Cochlospermaceae y una para la familia Fouqueriaceae. Particularmente carismáticos son la tortuga del bolson (Gopherus flavomarginatus), el zorro kit (Vulpes macrotis), el lagarto frynico mexicano (Uma paraphigas), el venado bura (Odocoileus hemionus), el tejón americano (Taxidea taxus), el puma (Puma concolor); y aves como el águila real (Aquila crhysaetos).​ Actividades humanas A partir de 1997, 72.600 habitantes viven en la reserva, principalmente dedicados a la ganadería extensiva, la explotación de sal y la agricultura.​ Flora y Fauna Según el Sistema Nacional de Información sobre Biodiversidad de la Comisión Nacional para el Conocimiento y Uso de la Biodiversidad (CONABIO) en la Reserva de la Biosfera Mapimí hay más de 815 especies de plantas y animales de las cuales 44 están en categoría de riesgo y 25 son exóticas.​​ Referencias
Hecelchakán Municipality

Hecelchakán (Spanish pronunciation: [xeseltʃaˈkan]) is one of the 13 municipalities in the Mexican state of Campeche. The municipal seat, and largest settlement, is the city of Hecelchakán. The municipality had a 2005 census population of 28,306, with 10,285 in the municipal seat. The municipality covers an area of 1,331.99 km2 (514.284 sq mi) and includes numerous smaller outlying communities, the largest of which is the town of Pomuch. The name comes from the Yucatec Maya words jeʼelel (rest) and chakʼan (savanna). Geography Hecelchakán borders to the north with Calkiní Municipality, to the south with Tenabo Municipality, to the east with Yucatán State and Hopelchén Municipality, and to the west with the Gulf of Mexico, with 24 km of shoreline. It is at an average altitude of 10 m above sea level. Demographics As of 2010, the municipality had a total population of 28,306. As of 2010, the city of Hecelchakán had a population of 10,285. Other than the city of Hecelchakán, the municipality had 80 localities, the largest of which (with 2010 populations in parentheses) were: Pomuch (8,694), classified as urban, and Pocboc (1,624), Cumpich (1,587), Campo Menonita Yalnón (1,151), and Santa Cruz (1,118), classified as rural. History On 7 December 1915, when decree no. 51 approved a new law of interior administration, Hecelchakán became one of the eight free municipalities of the new state of Campeche. That law came into effect on 1 January 1916. References (in Spanish) Link to tables of population data from Census of 2005 INEGI: Instituto Nacional de Estadística, Geografía e Informática (in Spanish) Enciclopedia de los Municipios de México: Encyclopedia of Mexican Municipalities (in Spanish) External links Ayuntamiento de Hecelchakán Official website
Hecelchakán (municipalité)

Hecelchakán est une municipalité de l'État de Campeche, au Mexique. En 2020, elle compte 31 230 habitants. Le chef-lieu est la ville homonyme. Géographie Le sol calcaire ne permet pas la rétention d'eau en surface ; il n'y a donc ni rivières ni cours d'eau sur le territoire. L'eau provient de puits forés jusqu'à la nappe phréatique, où l'eau de pluie s'accumule grâce à la perméabilité du sol. L'ensemble du territoire fait partie de la région hydrologique du Yucatán septentrional (Yucatán) et de son péninsule du Yucatán. Le climat d'Hecelchakán est de type subtropical avec des pluies estivales. La température moyenne annuelle est toujours supérieure à 26 °C, et les précipitations annuelles moyennes dans la majeure partie de la municipalité varient de 1 000 à 1 100 mm, à l'exception de la zone côtière où elles sont inférieures à 1 000 mm. Démographie Localités La municipalité compte 24 localités : Notes et références Annexes Bibliographie (es) Instituto Nacional para el Federalismo y el Desarrollo Municipal, « Enciclopedia de los Municipios de México », 2005. Portail du Mexique
Hecelchakán

Hecelchakán è uno degli 11 comuni dello stato della Campeche, Messico; si estende per un'area di 1331,99 km² con una popolazione di 28 306 abitanti secondo il censimento del 2010. Confina al nord e con il comune di Calkiní; a est con lo stato messicano dello Yucatán e con il comune di Hopelchén; a sud con il comune di Tenabo e a ovest con il Golfo del Messico con un litorale di 24 km. Località principali A capo del comune c'è la città di Hecelchakán con 10 285 abitanti; le altre località sopra i 1 000 abitanti, con le relative popolazioni al 2010, sono: Pomuch 8.694 (località urbana) Pocboc 1.624 Cumpich 1.587 Yalnón [Campo Menonita] 1.151 Santa Cruz 1.118 Cronologia dei governatori Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Hecelchakán Collegamenti esterni Municipio di Hecelchakán: Archiviato il 30 giugno 2007 in Internet Archive. sito web ufficiale Gobierno del Estado de Campeche: sito web ufficiale dello stato di Campeche
Хесельчакан (муниципалитет)

Хесельчака́н (исп. Hecelchakán) — муниципалитет в Мексике, штат Кампече, с административным центром в одноимённом городе. Численность населения, по данным переписи 2020 года, составила 31 917 человек. Общие сведения Название происходит от майяского: helel и chakán, что можно перевести как саванна отдыха. Площадь муниципалитета равна 1274,9 км², что составляет 2,2 % от общей площади штата, а наиболее высоко расположенное поселение Яльнон, находится на высоте 88 метров. Он граничит с другими муниципалитетами штата Кампече: на севере с Калькини, на северо-востоке с Цитбальче, на востоке с Хопельченом, на с юге с Тенабо, а на западе берега муниципалитета омывает Мексиканский залив. Учреждение и состав 1 января 1916 года, по указу губернатора, на территории штата были образованы муниципалитеты, в числе которых и Хесельчакан. По данным 2020 года в его состав входит 27 населённых пунктов, самые крупные из которых: Экономическая деятельность По статистическим данным 2000 года, работоспособное население занято по секторам экономики в следующих пропорциях: сельское хозяйство, животноводство и рыбная ловля — 31,9 %; промышленность и строительство — 21,9 %; торговля, сферы услуг и туризма — 43,9 %; безработные — 2,3 %. Инфраструктура По статистическим данным 2020 года, инфраструктура развита следующим образом: электрификация: 99,1 %; водоснабжение: 40,3 %; водоотведение: 89,4 %. Фотографии Примечания Ссылки Официальная страница (исп.). Архивировано 11 апреля 2022 года. Мексика в цифрах. Хесельчака́н (исп.). См. также Муниципалитеты Кампече Портал:Мексика
Општина Еселчакан (Кампече)

Еселчакан (шп. Hecelchakán) општина је у Мексику у савезној држави Кампече. Општина се налази на надморској висини од 9 м. Становништво Према подацима из 2010. у општини је живело 28306 становника. Хронологија Попис Види још Савезне државе Мексика Референце Спољашње везе Мексичка насеља Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (10. март 2018)
Hecelchakán (kommun)

Hecelchakán är en kommun i Mexiko. Den ligger i delstaten Campeche, i den östra delen av landet, 900 km öster om huvudstaden Mexico City. Antalet invånare är 26 973. Arean är 1 295 kvadratkilometer. Terrängen i Hecelchakán är huvudsakligen platt. Följande samhällen finns i Hecelchakán: Hecelchakán Pomuch Chunkanán Campo Menonita Chaví Número Dos Kommentarer Källor
Lecumberri-palota

A Lecumberri-palota (spanyolul: Palacio de Lecumberri) Mexikóváros nevezetes börtöne volt, 1982 óta a Mexikói Nemzeti Levéltár működik benne. Története A palota létét a mexikói büntető törvénykönyv 1871-es reformjának köszönheti, ebben ugyanis már szerepelt egy terv egy új börtön megépítésére. Ezt a tervet Antonio Torres Torija készítette, a végül csak 1885. május 9-én elkezdődő építkezést M. Quintana mérnök irányította. Az ünnepélyes felvatásra, amelyen személyesen részt vett Porfirio Díaz elnök is, 1900. szeptember 29-én került sor, az intézet első igazgatójává Miguel Macedót nevezték ki. 1908-ban az addig 996 férőhelyes börtönt bővítették, 1971-re pedig a fogvatartottak száma már a 3800-at is elérte. Nőket 1954-ig őriztek itt. Az évtizedek során híres rabjai közé tartozott például David Alfaro Siqueiros festőművész, Valentín Campa, José Revueltas és Heberto Castillo politikai aktivisták, Ramón Mercader szovjet ügynök (Trockij gyilkosa), William Burroughs író, előadóművész, Francisco Guerrero Pérez sorozatgyilkos, Juan Gabriel énekes és Álvaro Mutis kolumbiai író, a mexikói forradalom során pedig az 1913-as úgynevezett Tragikus tíz nap után itt, a palota előtt lőtték agyon Francisco Ignacio Madero lemondatott elnököt és alelnökét, José María Pino Suárezt. 76 éves fennállása során összesen két rabnak sikerült megszöknie innen: Alberto Sicilia Falcon egy alagúton keresztül tudott kijutni, míg 1975. december 17-én egy amerikai kokainkereskedő, Dwight Worker feleségének, Barbarának segítségével nőnek öltözve tudott elszökni a börtönből. Az intézményt 1976. augusztus 27-én zárták be, majd 1982-ben a Mexikói Nemzeti Levéltár költözött be az épületbe. Az épület A palota és a hozzá tartozó épületegyüttes a 19. századi börtönök jellegzetes formáját mutatja: egy központi sokszögű épületrészből, ahol egy 35 méter magas őrtorony is állt, indulnak ki az épületszárnyak. Eredetileg úgy tervezték, hogy 800 felnőtt férfi, 180 felnőtt nő és 400 fiatalkorú elhelyezésére legyen alkalmas: 804 cellával rendelkezett, de volt benne egészségügyi helyiség, váróterem, konyha és pékség is. A folyosók melletti cellák egyszemélyesek voltak, és minden folyosón volt egy „büntetőcella” is, tömör, kukucskálónyílással ellátott ajtóval. Képek Jegyzetek
Lecumberri

Lecumberri is een gebouw in het noorden van Mexico-Stad. Het staat in Mexico bekend als het "zwarte paleis van Lecumberri". Van 1900 tot 1980 was het een gevangenis. Het werd gebouwd in opdracht van de dictator Porfirio Díaz. Bekende personen die in Lecumberri gevangen hebben gezeten zijn de schilder David Alfaro Siqueiros, de dissident Heberto Castillo, de schrijver José Revueltas en de moordenaar van Lev Trotski Ramón Mercader. Francisco I. Madero, Gustavo A. Madero en José María Pino Suárez werden in 1913 vermoord op weg naar Lecumberri. Sinds 1980 doet het gebouw dienst als nationaal archief.
Diana the Huntress Fountain

The Huntress Diana Fountain (Spanish: Fuente de la Diana Cazadora) is a sculpture situated within the roundabout at the intersection of Paseo de la Reforma and Río Misisipí and Sevilla streets, on the border of the Colonia Cuauhtémoc and Colonia Juárez neighborhoods in Mexico City. The fountain was designed by the Italian architect and sculptor Enrique Alciati, and was unveiled in 1942. The centerpiece of the fountain is a bronze statue depicting Diana, the Roman goddess of the hunt, on top of a stone pedestal. Nearby skyscrapers include the Corporativo Reforma Diana (also known as Torre Reforma Diana) and Torre Diana. History Between the 1930s and 1960s, the capital authorities carried out different beautification projects that would involve the placement of various monuments and monumental fountains in the public space in tune with the mural movement and with the aesthetic influence of socialist realism. The then president of Mexico Manuel Ávila Camacho, through the regent of the Federal District, Javier Rojo Gómez, commissioned the construction of a fountain for the roundabout that was located in Paseo de la Reforma near the entrance to the Chapultepec Forest. The project was given to the architect Vicente Mendiola and the sculptor Juan Olaguíbel, who would jointly carry out other similar projects, such as the fountain of the Plaza California in Colonia del Valle and the Oil Fountain. The topic chosen by the commission agents was Diana, the Roman goddess of the hunt. On this fountain, instead of hunting animals she would point her arrow to the stars of the northern sky. The sculpture was made between April and September 1942. References External links Media related to Fuente de la Diana Cazadora (Mexico City) at Wikimedia Commons "Diana Fountain", Mexico City Guide
Vadászó Diana-szökőkút (Mexikóváros)

A Vadászó Diana-szökőkút (spanyolul Fuente de la Diana Cazadora, más néven Az északi csillagok íjásznője (spanyolul Flechadora de las estrellas del norte)) egy íját megfeszítő, meztelen nőalakot ábrázoló szoborral díszített szökőkút Mexikóváros egyik legfontosabb útján, a Paseo de la Reformán. Története 1942-ben Manuel Ávila Camacho mexikói elnök és Javier Rojo Gómez, Mexikóváros vezetője nagyszabású városszépítési programot indított, melynek egyik fő eleme az volt, hogy forgalmas tereken új, látványos szökőkutakat építettek fel. Ennek a programnak a részeként született meg a Paseo de la Reforma út egyik körterén Az északi csillagok íjásznője névre keresztelt szökőkút is. Elkészítésével Vicente Mendiola építészt és Juan Olaguíbel szobrászművészt bízták meg, akik Diana római istennőt ezúttal nem úgy ábrázolták, hogy vadállatokra vadászik, hanem íjával az eget, a csillagokat célozza meg. A nőalak modellje egy akkor 16 éves, a Petróleos Mexicanos olajcég egyik irodájában dolgozó lány, Helvia Martínez Verdayes volt, aki semmi fizetséget nem kapott azért, hogy hónapokig meztelenül pózolt a szobrász előtt. Az öntőforma 1942 áprilisától szeptemberig készült, végül a bronzba öntésre szeptemberben került sor. A szökőkutat 1942. október 10-én avatták fel. Az emberek köreiben rögtön ellentmondásos érzelmeket keltett: sokan szerették, sokan, például katolikus szervezetek viszont felháborodásukat fejezték ki amiatt, hogy a nőalak testét semmilyen ruha nem fedi. Egyéves tiltakozásuk eredményeképpen Olaguíbel beleegyezett, hogy bronzból egy alsóneműt készít a szoborra, amelyet azonban mindössze három helyen erősített rá, számítva arra, hogy később esetleg mégis el kell vagy el lehet távolítani. Több évtized telt el, mire a körülmények megváltoztak: az 1968-as mexikói olimpia ünnepségeit kihasználva az akkori városvezető, Alfonso Corona del Rosal a szobrász kérelmére engedélyezte a „ruha” levételét a szoborról. A művelet során azonban a szobor kisebb károkat szenvedett, ezért úgy döntöttek, öntenek egy teljesen újat, a régit pedig 1970-ben Rosal saját szülővárosában, Ixmiquilpanban állíttatta fel, ahol azóta is látható. 1974-ben a Mexikóváros belvárosát övező körút, a Circuito Interior építési munkái miatt a szobrot áthelyezték az Ariel parkba, egy szem elől jóval rejtettebb helyre, a mai Torre Mayor helye mellé. 1987-ben művészek és értelmiségiek egy csoportja követelni kezdte a szobor áthelyezését eredeti helyére, ezt pedig egyre többen támogatták, így 1992. október 5-én meg is történt a visszahelyezés. Képek Jegyzetek
Dianafontein

De Dianafontein (Spaans: Fuente de la Diana Cazadora) is een fontein in Mexico-Stad. De fontein staat op een rotonde in de Paseo de la Reforma. Het is een replica, het origineel bevindt zich in Ixmiquilpan. De fontein werd ontworpen en gebouwd door Juan Fernando Olaguíbel en werd in 1942 onthuld door president Manuel Ávila Camacho. De fontein beeldt Diana, de Romeinse godin van de jacht, uit. Helvia Martínez Verdayes, een zestienjarige werkneemster van PEMEX, stond model voor het beeld. Wegens de naaktheid zorgde het beeld voor opschudding onder conservatieve Mexicanen en op aansporing van Soledad Orozco, de echtgenote van president Ávila Camacho, soldeerde Olaguíbel een jaar later een lendendoek aan het beeld. In 1967 werd wegens de Olympische Spelen op verzoek van Olaguíbel de lendendoek verwijderd, doch daarbij liep de fontein schade op. Burgemeester Alfonso Corona liet een nieuw beeld gieten en het oorspronkelijke overplaatsen naar zijn geboorteplaats Ixmiquilpan in de staat Hidalgo.
El Tepozteco

El Tepozteco ist eine archäologische Stätte im mexikanischen Bundesstaat Morelos in der Gemeinde Tepoztlán. Sie besteht aus einem kleinen Tempel, der Tepoztecatl, dem aztekischen Gott des Pulque, gewidmet ist. Die archäologische Stätte kann über einen steilen Fußweg, der in Tepoztlán beginnt, erreicht werden. Geschichte Die Pyramide des Tepozteco wurde in der Mitte der postklassischen Periode auf einem Gipfel der Sierra de Tepotztlan über der präkolumbianischen Stadt Tepoztlán erbaut. Der Tempel war wichtig genug, um selbst Pilger aus der Region des späteren Guatemala anzuziehen. Die Pyramide besteht aus einer 6,4 m hohen Plattform, auf der die 3,3 m hohe Basis steht. Darauf wiederum befindet sich ein 2,7 m hoher Raum. In der Mitte dieses Raumes wurde eine kleine Öffnung mit Spuren von Kohle und Copal gefunden. Weblinks El Tepozteco at INAH
El Tepozteco

El Tepozteco is an archaeological site in the Mexican state of Morelos. It consists of a small temple to Tepoztēcatl, the Aztec god of the alcoholic beverage pulque. In the middle Postclassic Period, various terraces and a small pyramid were built on one of the peaks of the Sierra de Tepoztlan, overlooking the pre-Columbian town of Tepoztlan. The temple became important enough to attract pilgrims from as far away as Guatemala, although the cult of Tepoztecatl was local to this site. The Sierra de Tepoztlan and the temple site are within El Tepozteco National Park. Description The temple itself stands at the western side of the site. It consists of a 6.4-meter-high platform supporting a 3.3-meter-high temple base. Upon this stand the remains of the temple building, the remains of which now stand 2.7 meters high. The temple was formed of two rooms. The first room opened onto the temple stairs, with two pillars flanking the entrance. In the centre of this room a small hollow was found, containing traces of charcoal and copal. The entry to the small inner sanctum was also flanked by two pillars. The sculpture of Tepoztecatl was probably kept in this room. The temple was modified several times during its history. The first consisted of a narrowing of the entrance to the inner sanctum by building flanking walls against the formerly free-standing inner pillars. The second, and most important, modification was the addition of stone benches and a small projecting cornice. On the cornice are bas-reliefs of the glyphs of the 20 days of the sacred tonalpohualli calendar. Dwellings were built on the terraces on the eastern side of the site in order to house the resident priests and their helpers. Interpretations In the ruins of the temple were found two fallen stones with glyphs, one stone bears the name of the eighth Aztec emperor Ahuizotl, the other with the calendrical date "10 rabbit". This date represents the year 1502 A.D., the year that this emperor died. From this, some archeologists have concluded that this was the year in which the temple was built, others suggest that these stones were added later to commemorate the death of the Aztec emperor. Some glyphs include a turquoise crown and a shield with arrows, which have led investigators to conclude that the benches were built by the Triple Alliance some time after 1452 A.D., the year when the Alliance conquered Tepoztlan. See also List of Mesoamerican pyramids Notes References External links El Tepozteco at INAH (in Spanish)
El Tepozteco

El Tepozteco est un site archéologique mexicain situé dans l'État de Morelos, dans la municipalité de Tepoztlán, à environ 2 km au nord du centre de la ville, à plus de 2 000 m au-dessus du niveau de la mer et à 600 m au-dessus de la vallée de Tepoztlán. Des recherches archéologiques menées sous la direction de Giselle Canto sur 20 sites de la municipalité de Tepoztlán, dont El Tepozteco, ont permis de mettre au jour des restes de céramique, de squelettes humains et d'habitations dont la datation a été évaluée entre 1500 et 1200 av. J.-C.. Ces découvertes n'ont pas encore permis d'identifier les groupes culturels auxquels appartenaient les premiers résidents de la zone avant que ne s'y installent des Xochimilcas. Notes et références Portail de l’Amérique précolombienne Portail de l’archéologie Portail du Mexique