Грайфсвальдський університет

Грайфсвальдський університе́т і́мені Е́рнста Моріца Арндта (нім. Ernst-Moritz-Arndt-Universität Greifswald, лат. Alma Mater Gryphiswaldensis, Universitas Gryphiswaldensis або Academia Gryphica) — університет в Ганзейському місті Грайфсвальд в німецькій землі Мекленбург-Передня Померанія, близько 200 км на північ від Берліна. Історія Університет було засновано 17 жовтня 1456 року, він є другим найстарішим університетом у регіоні Балтійського моря та сьомим найстарішим в Німеччині. До заснування університету великих зусиль доклав бургомістр Грайфсвальда (і перший ректор) Генріх Рубен. Університет було засновано з дозволу короля і після одержання схвалення (привілеї) папи під захистом померанського герцога Вартіслава IX. В інституті фізики університету Грайфсвальда в період з 1917 по 1920 працював Йоганнес Штарк, що отримав в 1919 році Нобелівську премію з фізики. У 1933 року університет отримав ім'я Ернста Моріца Арндта. Арндт, який в 1791 році був студентом теології в університеті, пізніше тут викладав історію (з перервами) з 1800 до 1811 рік. Тут він опублікував свої соціально-критичні праці «Versuch einer Geschichte der Leibeigenschaft in Pommern und Rügen», «Germanien und Europa» і першу частину «Geist der Zeit». До наших днів ведуться обговорення про перейменування університету на честь менш спірної особистості, але ці пропозиції досі відхилялися. Університет з приблизно 5000 співробітниками — один з найбільших роботодавців у Мекленбурзі-Передній Померанії. Близько двох третин 12 000 студентів приїхали з інших земель Німеччини та з-за кордону Факультети Університет складається з п'яти факультетів, які в свою чергу поділяються на інститути і клініки. Теологічний факультет — найменший з факультетів. Він займається Євангеличною теологією. Юридичний факультет готує майбутніх юристів і економів. Медичний факультет є одним з найпрестижніших у Німеччині. На 95 місць претендує щорічно близько 2 100 охочих. Філософський факультет займається, окрім філософії, ще філологією (фінністика, славістика, балтистика, скандінавістика, германістика і американістика), психологією, історією, мистецтвознавством і церковної музикою. Математично-природничий факультет має інститути біології (ботаніка, мікробіологія, генетика, зоологія та екологія), біохімії, географії та геології, математики та інформатики, фармації і фізики. Кафедра україністики У 1996 році в університеті була створена єдина в Німеччині кафедра україністики. Тільки на ній можна здобути кваліфікаційний рівень бакалавра та магістра за фахом «українська філологія». У 2006 вона стала частиною кафедри західно- та східно-слов'янської філології (з акцентом на польській та українській). У 2015 році через скорочення коштів планувалося закрити напрямок україністики в університеті. Проти цього виступили викладачі та студенти університету. Їх підтримали вчені з інших університетів Німеччини. Посольство України в Німеччині звернулося з проханням до керівництва університету про збереження кафедри. 2 листопада 2015 року Міністерство закордонних справ Німеччини виступило з заявою, що воно разом з Міністерством освіти, науки і культури землі Мекленбург-Передня Померанія, усвідомлюючи важливість цієї тематики, забезпечить розвиток україністики в університеті. Кафедра україністики має стати самостійною. З 1995 року кафедра щороку проводить «Українікум» — українську літню школу. Це одна з двох шкіл, що регулярно проводяться на Заході. Відомі студенти та викладачі Русин Павло — український поет і гуманіст. Герхард Домагк — лауреат Нобелівської премії з фізіології і медицини. Йоганнес Штарк — лауреат Нобелівської премії з фізики. Отто фон Бісмарк — німецький канцлер. Бернгард фон Бюлов — рейхсканцлер Німецької імперії. Карл Християн Фрідріх фон Ледебур — ботанік. Фелікс Оберлендер — медик, засновник урології. Фрідріх Людвіг Ян — функціонер фізкультури та політик. Ернст Бернгейм — історик, джерелознавець. Генріх Циммер — філолог, кельтолог Ернст Георг Наук — бактеріолог, фахівець з тропічної медицини та гігієни Еріх Ауербах — літературознавець, філолог-романіст. Анка Фельдгузен — німецька дипломатка. Посол ФРН в Україні. Людвік Ридигер — польський лікар, хірург, професор, доктор медицини, керівник кафедри хірургії (1897—1919), декан медичного факультету (1898—1899, 1911—1912), ректор (1901—1902) Львівського університету, бригадний генерал Польського війська, засновник Львівської хірургічної школи. Антоній Станіслав Юраш — польський лікар отоларинголог, професор, організатор та керівник кафедри оториноларингології Львівського університету (1908—1919), декан медичного факультету Львівського університету (1913—1915), ректор Львівського університету (1918—1919). Ректори 1733: Крістіан фон Неттельбладт Див. також Ґрайфсвальдський Українікум (конференція) Примітки Джерела Мусієнко І. Українознавство в німецькомовних історичних студіях ХХ — початку ХХІ ст. / І. Мусієнко // Українознавчий альманах. — 2011. — Вип. 5. — С. 99—103. Посилання Офіційний сайт (нім.) Хроніка із зображеннями (1437 по 1995 р.) (нім.) Факультети (нім.) Губенко Д. Живий «Українікум» / Тиждень — 29 січня 2012 року [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.] Голомша М. Яка україністика можлива у Європі ХХІ століття? / День — 30 липня 2015 року [Архівовано 19 вересня 2015 у Wayback Machine.] Германия спасла от исчезновения кафедру украинистики в университете Грайфсвальда [Архівовано 6 липня 2018 у Wayback Machine.] (рос.) Гогун О. Навіть україністика — без українців: інтерв'ю з професором Олександром Вьолем / Україна модерна — 21 січня 2015 року [Архівовано 6 березня 2016 у Wayback Machine.]