NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Aapravasi Ghat

Aapravasi Ghat (Hindi für Einwanderungsgrenze) war ein Lager für indische Einwanderer nach Mauritius in Port Louis. Ab 1834 diente es als Zwischenstation für 450.000 Menschen, die als Schuldknechte Arbeit auf den Zuckerrohrplantagen der Insel angenommen hatten und dort nach der Abschaffung der Sklaverei die Sklaven ersetzen sollten. 2006 wurde Aapravasi Ghat in die UNESCO-Liste des Weltkulturerbe aufgenommen und steht in Mauritius unter Denkmalschutz. Nach Ansicht des Welterbekomitees stellt es Geschichte Schuldknechtschaft (englisch Indentured labour) bezeichnet ein System, bei dem Auswanderer sich für mehrere Jahre als Arbeiter verpflichteten, im Gegenzug für die Bezahlung der Passage, eine geringe Entlohnung sowie Kost und Logis. Sie war im 19. Jahrhundert kein neues Phänomen. Die meisten europäischen Siedler in der Karibik und in Nordamerika hatten im 16. und 17. Jahrhundert solche Verträge unterschrieben. Als nach dem Verbot der Sklaverei im britischen Empire die Plantagenbesitzer auf der Suche nach neuen Formen billiger Arbeitskraft waren, wurde die alte Institution wiederbelebt. Die aufstrebende Ökonomie von Mauritius sollte dabei zunächst als Modellfall für andere Kolonien dienen. Die Arbeiter wurden vorwiegend in Bihar und den indischen Nordwestprovinzen angeworben und erhielten Verträge über fünf Jahre. Bis zu seinem Verbot 1918 dehnte sich das System auch auf andere britische Kolonien aus, etwa Guyana, Südafrika, Trinidad und viele andere. 1849 entstand das Durchgangslager Aapravasi Ghat, in den Folgejahren schnell erweitert, um teilweise bis zu eintausend Menschen gleichzeitig beherbergen zu können. Als 1871 ein Einwanderungsstopp für Kontraktarbeiter nach Mauritius verhängt wurde, wurden dort Migranten beherbergt, die auf dem Weg nach Réunion, Süd- und Ostafrika, der Karibik oder Australien waren. 1923 wurde das Lager geschlossen. 1987 wurde der ursprüngliche Name Coolie Ghat in Aapravasi Ghat geändert, was in Hindi etwa Landungspunkt der Einwanderer bedeutet. Heute stellen die Nachkommen der indischen Einwanderer 68 % der Bevölkerung von Mauritius. Sehenswürdigkeiten Von Aapravasi Ghat stehen heute nur noch wenige Reste: das Eingangstor und die Krankenstation, die Mauer einer Wohnhütte und Überreste eines Bade- und Toilettenhauses. Sie stammen aus den 1860er Jahren. Außerdem existiert noch die Kaimauer mit ihrer 14 Stufen zählenden schmalen Treppe, die alle Neuankömmlinge passieren mussten. Der Kai grenzt heutzutage nicht mehr an Wasser. Gerade diese Stufen können als Symbol für die gesamte Geschichte der Immigranten gedeutet werden: Wer sie hinaufstieg, befand sich auf dem Weg in ein neues Leben – ob zum Besseren oder zum Schlechteren. Gedenken In Erinnerung an den Tag der Ankunft der ersten Kontraktarbeiter im Jahr 1834 ist der 2. November nationaler Feiertag auf Mauritius. Weblinks Eintrag auf der Website des Welterbezentrums der UNESCO (englisch und französisch). Aapravasi Ghat Trust Fund (Memento vom 8. September 2008 im Internet Archive) (englisch) Beschreibung und Bilder (Memento vom 21. März 2009 im Internet Archive) (französisch)
Aapravasi Ghat

El Aapravasi Ghat, en Port Louis, en Mauricio, es un complejo de edificios de 0'1640 ha; contienen los escasos indicios de las primeras construcciones realizadas para recibir a los trabajadores de la India. Los descendientes de esos inmigrantes constituyen 68% de la población de Mauricio. En 2006 el Aapravasi Ghat fue inscrito en el Patrimonio de la Humanidad de la Unesco. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Aapravasi Ghat. Ficha del lugar en la Unesco (en francés e inglés).
Aapravasi Ghat

Aapravasi Ghat (hindski za "imigracijsko stovarište") je kompleks građevina u mjestu Port Louis na otoku Mauricijusu, a koji je bio prvo i najvažnije mjesto kroz koje su britanski kolonisti uvozili radnu snagu iz Indije. Između 1849. do 1923. godine, više od pola milijuna najamnih radnika iz Indije je prošlo kroz ovo mjesto na svom putu prema plantažama širom Britanskog carstva. Indijska dijaspora je ostavila značajan trag u tim britanskim kolonijama i danas su značajan broj njihovih stanovnika upravo potomci ovih radnika. Samo na Mauricijusu je 68% stanovništva indijskog podrijetla, zbog čega se Aapravasi Ghat smatra jednim od najvažnijih mjesta za kulturni identitet i povijest Mauricijusa. To je prepoznao UNESCO kada je Aapravasi Ghat upisan na popis mjesta svjetske baštine u Africi kao "veliki eksperiment uporabe "besplatne" radne snage da se zamijeni robovska koji će postati globalni gospodarski sustav koji će dovesti do najveće imigracije stanovništva na svijetu". Nekontrolirani urbani razvoj sredinom 20. stoljeća doveo je do djelomičnog uništenja kompleksa i danas su sačuvani ostaci samo tri njegove građevine. Zaklada Apravasi Ghat trenutačno pokušava obnoviti kompleks u njegovo stanje iz 1860-ih. Izvori Vanjske poveznice Coolitude and the symbolism of the Aapravasi ghat (engl.) Aapravasi ghat (fr.)
Aapravasi Ghat

Het Aapravasi Ghat (letterlijk te vertalen als immigratiedepot) is een gebouwencomplex in de Mauritiaanse hoofdstad Port Louis. Het complex bevat de restanten van de eerste faciliteit op het eiland waar arbeiders uit andere landen, met name India, werden ontvangen bij hun aankomst. De nakomelingen van deze arbeiders vormen tegenwoordig 68% van de bevolking van Mauritius. Het gebouwencomplex werd in 1849 gebouwd door het Britse Rijk, met het doel om na de afschaffing van de slavernij de Afrikaanse slaven te vervangen door contractarbeiders uit andere landen. Mauritius was het eerste eiland waar de Britten dit toepasten. Van het gebouw staat tegenwoordig nog maar 15% overeind, waaronder de aankomsthal, het ziekenhuisblok, dienstkamers en de verblijfruimte voor immigranten. Plannen om het gebouw te behouden als cultureel erfgoed liepen aanvankelijk op niets uit daar de ICOMOS weigerde de historische waarde van het gebouw te erkennen. In 2006 besloot het werelderfgoedcomité deze beslissing terug te draaien, en het gebouw alsnog op te laten nemen op de werelderfgoederenlijst.
Aapravasi Ghat

Aapravasi Ghat – zespół budynków w Port Louis na Mauritiusie, wpisany na listę światowego dziedzictwa UNESCO. Stanowi pozostałość po dawnym centrum recepcyjnym dla przybywających na wyspę imigrantów zarobkowych z Indii. Kompleks rozpoczął swą działalność w 1849, do dziś zachowało się zaś ok. 15% jego budynków, wśród nich brama główna, dawny szpital i część zabudowań przeznaczonych na mieszkania dla nowo przybyłych. Międzynarodowa Rada Ochrony Zabytków i Miejsc Historycznych negatywnie zaopiniowała wniosek o wpisanie Aapravasi Ghat na listę UNESCO, argumentując, iż w latach 90. XX wieku w architekturze kompleksu wprowadzono zbyt duże zmiany (przede wszystkim przez różne dobudówki). Komitet Światowego Dziedzictwa UNESCO zajął jednak odmienne stanowisko i na swej 30. sesji w roku 2006 wpisał obiekt na listę.
Aapravasi Ghat

O Aapravasi Ghat em Port Louis, na Maurícia é um complexo de edifícios que contém escassos indícios das primeiras instalações da ilha para receber trabalhadores da Índia. Descendentes desses imigrantes constituem 68% da população da Maurícia. A seguir à abolição da escravatura, o Império Britânico executou um plano para substituir os escravos africanos por trabalhadores escravos por dívida de outros países, principalmente a Índia. As Maurícias foram o primeiro território onde o plano foi executado. Uma grande parte da população da ilha chegou deste modo. Do complexo fundado em 1849 apenas cerca de 15 % sobreviveu, incluindo a porta, o hospital e outras ruínas. Em 2006 o Aapravasi Ghat foi inscrito na Lista de Património Mundial da UNESCO. Referências Ligações externas «Site oficial»
Ааправаси-Гхат

Ааправаси-Гхат (букв. «иммиграционный терминал» в переводе с хинди) — комплекс зданий, расположенный в Порт-Луи, столице Маврикия, который стал первым в британских колониях пунктом приёма трудовых мигрантов из Британской Индии. С 1849 по 1923 год около полумиллиона индийских наёмных работников прошли через Ааправаси-Гхат, из которого затем отправились работать на плантации по всей Британской империи. Крупномасштабная миграция рабочих из Индии, которая в итоге привела к появлению индийской диаспоры, оставила огромный след в истории и культуре многих бывших британских колоний, в которых индийцы с тех пор составляют значительную часть населения. Только на Маврикии примерно 68 % современного населения имеет индийские корни. Ааправаси-Гхат стал, таким образом, также важной отправной точкой в формировании историко-культурной самобытности самого Маврикия. Активное развитие инфраструктуры в середине XX века, тем не менее, привело к тому, что на сегодняшний день из всего комплекса сохранились лишь руины трёх каменных зданий. Ныне они охраняются правительством Маврикия как национальный памятник; роль Ааправаси-Гхата в социальной истории мира была признана и ЮНЕСКО в 2006 году, когда руины комплекса были включены в список объектов Всемирного наследия. На сегодняшний день территория комплекса находится под управлением специального целевого фонда, ведутся работы по восстановлению полуразрушенных зданий с приведением их к облику 1860-х годов. Примечания Ссылки Маврикий, Ааправаси-Гхат (недоступная ссылка) Ааправаси-Гхат. Удивительные чудеса архитектуры (недоступная ссылка)
Aapravasi Ghat

Aapravasi Ghat är ett förfallet byggnadskomplex i staden Port Louis i Mauritius. På hindi betyder Aapravasi Ghat ungefär immigrationskontor vilket också var det anläggningen användes till. Hit kom arbetare från Indien som ville jobba i landet. De flesta fick när de anlände gå uppför 14 trappsteg vid kajen, något som fick symbolisera att man nu började ett nytt liv. Totalt kom närmare en halv miljon till Mauritius från år 1849 då kontoret byggdes till i slutet av 1920-talet. En del skickades vidare till andra brittiska kolonier, men de flesta stannade kvar på Mauritius som "fria" arbetare. Ättlingarna till dessa immigranter utgör idag 68 % av landets befolkning. Historia Efter att slaveri förbjudits, startade Brittiska imperiet 1834 ett ambitiöst projekt att ersätta afrikanska slavar med arbetskraft från andra länder, främst Indien. Ön Mauritius var den första plats man genomförde planen. Komplexet grundades 1849. Av detta återstår entréporten, en del av sjukhuset, immigrationsskjul, servicekontor, och de ovan nämnda trappstegen. Ett världsarv På grund av "oönskade ändringar på 1990-talet" och brist på dokumentation för jämförbara platser i Réunion, Trinidad och Durban, avslog ICOMOS Tanzanias nominering i april 2006. Världsarvskommittén beslutade ändå att i juli samma år att sätta upp Aapravasi Ghat på världsarvslistan. Källor Externa länkar UNESCO World Heritage Centre - Aapravasi Ghat
Ааправасі-Ґхат

Ааправасі-Ґхат — комплекс будівель, розташований в Порт-Луї, столиці Маврикія, який став першим в британських колоніях пунктом прийому трудових мігрантів з Британської Індії. З 1849 по 1923 рік близько півмільйона індійських найманих працівників пройшли через Ааправасі-Ґхат, з якого потім вирушили працювати на плантації по всій Британській імперії. Великомасштабна міграція робітників з Індії, яка в підсумку призвела до появи індійської діаспори, залишила величезний слід в історії і культурі багатьох колишніх британських колоній, в яких індійці відтоді складають значну частину населення. Тільки на Маврикії приблизно 68 % сучасного населення має індійські корені. Аправасі-Ґхат став, таким чином, важливою відправною точкою у формуванні історико-культурної самобутності самого Маврикія. Посилання Ааправасі-Ґхат [Архівовано 25 лютого 2022 у Wayback Machine.] // ВУЕ
Jardín Botánico de Pamplemousses

El Jardín Botánico de Pamplemousses (en francés, Jardín botanique de Pamplemousses; en inglés :Sir Seewoosagur Ramgoolam Botanical Garden; acortado como SSR Botanical Garden) es un jardín botánico que se encuentra situado en el «Distrito Concejo de Pamplemousses», en la parte norte de la isla de Mauricio cerca de Port Louis, y anteriormente era conocido como “Jardin de Mon Plaisir”, debido al nombre de la mansión que aquí se construyó. Localización El "Jardín Botánico de Pamplemousses" se encuentra a tan solo 11 km de la capital Port Louis de Isla Mauricio, en la población de Pamplemousses, que debe su nombre a los cítricos que introdujeron en su tiempo los holandeses. Historia Fue creado por el gobernador Mahé de La Bourdonnais, transformado por el botánico Pierre Poivre en el siglo XVIII, completado por el horticultor británico James Duncan y últimamente en 1988, rebautizado como Jardín Botánico Sir Seewoosagur Ramgoolam en honor del padre de la independencia de Mauricio. Colecciones Le Jardín Botánico de Pamplemousses es un Jardín botánico que presenta un gran número de especies vegetales importadas así como especies endémicas de la Isla Mauricio. Detrás de la imponente verja blanca de hierro forjado de la entrada, se encuentra la Avenue La Bourdonnais, aquí se levanta un enorme baobab, y a uno y otro lado hileras de inmensas palmas Latania repletas de Lianas y de Philodendron, que nos envuelven con su exuberancia tropical. Aquí se encuentran reunidas una gran cantidad de especies y variedades de nenúfares gigantes con los grandes estanques de Victoria regia y de lotos (Nelumbo nucifera), un bosquete de bambús dorados provenientes de la India, las palmas de Raphia, un Baniano de unos doscientos años, y un gran número de especias. No hay ninguna rotulación de las plantas dignas de ser conocidas tales como : baobabs, agathis, árboles emparentados con las araucarias, una gran colección de palmeras donde se encuentra la talipot (Coryphe parasol), que florece a los 40 años y poco antes de morir. Enlaces externos Jardín Botánico Sir Seewoosagur Ramgoolam (en francés)
Orto botanico di Pamplemousses

L’orto botanico di Pamplemousses è il più celebre orto botanico di Mauritius, situato nel distretto di Pamplemousses nel nord dell'isola. È stato recentemente ridenominato come orto botanico Sir Seewoosagur Ramgoolam di Pamplemousses, in omaggio a Sir Seewoosagur Ramgoolam, padre dell'indipendenza mauriziana. Storia È stato progettato nel 1770 dall'intendente francese della colonia, Pierre Poivre, su una superficie di 37 ettari. Il giardino botanico di Pamplemousses è il primo giardino botanico tropicale creato nel mondo, successo al giardino del governatore Bertrand-François Mahé de La Bourdonnais. Il giardino venne istituito nel 1735 per la fornitura di barche dirette in India Collezioni L'orto botanico raccoglie sia specie esotiche che specie tipiche della flora mascarena. Piante acquatiche Nei numerosi specchi d'acqua presenti è possibile ammirare le ninfee giganti (Victoria amazonica e Victoria cruziana), il fior di loto asiatico (Nelumbo nucifera) e diverse specie di Nymphaea. Palme Nell'orto sono ospitate circa 80 specie diverse di palme, sia endemiche che esotiche. Tra le specie endemiche si possono ricordare Acanthophoenix rubra, Dictyosperma album, Hyophorbe verschaffeltii e Latania loddigesii. Tra le palme esotiche presenti merita una menzione la palma talipot (Corypha umbraculifera) famosa per la produzione della più grande infiorescenza ramificata del mondo. Specie endemiche Specie esotiche Punti di interesse Nella parte settentrionale dell'orto è ubicato un edificio storico eretto dagli inglesi a metà del XIX secolo, noto come Chateau de Mon Plaisir. Poco lontano dal Chateau de Mon Plaisir sorge il monumento funerario (Samadhi) eretto in memoria di Sir Seewoosagur Ramgoolam, padre dell'indipendenza mauriziana Note Bibliografia A.W. Owadally, Guide du jardin botanique royal de Pamplemousses, île Maurice, 1981 A. W. Owadally, Jardin Botanique Sir Seewoosagur Ramgoolam (anciennement Jardin Botanique Royal) Guy Rouillard, Histoire du jardin des Pamplemousses & Suggestions pour une visite documentée Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su orto botanico di Pamplemousses Collegamenti esterni http://www.mysterra.org/webmag/ile-maurice/jardin-pamplemousses.html Archiviato il 31 gennaio 2020 in Internet Archive.
Ботанический сад имени сэра Сивусагура Рамгулама

Ботанический сад имени сэра Сивусагура Рамгулама (англ. Sir Seewoosagur Ramgoolam Botanical Garden, SSR Botanical Garden; или Ботанический сад Памплемус англ. Pamplemousses Botanical Garden) — старейший ботанический сад, расположенный неподалёку от Порт-Луи, столицы государства Маврикий. В 1988 году был назван именем борца за независимость и первого премьер-министра Маврикия Сивусагура Рамгулама. История Ботанический сад является одним из старейших подобных садов в Южном полушарии: он был заложен ещё в 1770 году французским растениеводом Пьером Пуавром (1719—1786). Изначально это место занимали огороды поместья ла Бурдоннэ. Пьер Пуавр, рискуя жизнью, украл у голландцев в Индонезии и на Филиппинах саженцы всевозможных экзотических растений и высадил их на Маврикии. Последователи Пуавра продолжили начатое им дело и завезли на остров большое количество всевозможных растений: хлебное дерево, орхидеи, араукарии, бугенвиллеи, лавровое дерево и др. Благодаря этому, ботанический сад приобрел всемирную известность. Главные ворота сада являются произведением кузнечного искусства. Все колонны украшены гербами со львом и единорогом и увенчаны короной. Площадь сада на сегодняшний день составляет около 37 гектаров. Здесь произрастает 500 видов растений. Сад известен своей коллекцией растений, из которых получают пряности; здесь растут эбеновые деревья, сахарный тростник, а также 85 видов пальм из стран Центральной Америки, Азии, Африки и островов Индийского океана. Многие деревья посажены лично лидерами ряда стран: Индирой Ганди, Франсуа Миттераном, Робертом Мугабе. Одной из достопримечательностей сада является большое озеро с собранием кувшинковых, в частности, здесь растут несколько разновидностей лотосов, включая амазонские гигантские лотосы, нимфеи белого, голубого и розового цвета, а также гигантские амазонские виктории Галерея фотографий ботанического сада Памплемус См. также Памплемус Порт-Луи Сере, Жан-Никола Примечания
Ботанічний сад імені сера Сівусагура Рамгулама

Ботанічний сад імені сера Сівусагура Рамгулама (англ. Sir Seewoosagur Ramgoolam Botanical Garden, стара назва Ботанічний сад Памплемус) — ботанічний сад на острові Маврикій. Розташований на північному заході острова, в окрузі Памплемус, за 10 кілометрів від Порт-Луї, столиці країни. Заснований 1770 року французьким ботаніком і дипломатом П’єром Пуавром, один з найстаріших ботанічних садів Південної півкулі. 1988 року сад був перейменований на честь борця за незалежність і першого прем'єр-міністра Маврикію Сівусагура Рамгулама. Міжнародний код ботанічного саду PAMPL. Опис Візитною карткою ботанічного саду є водяні лілії і лотоси (Victoria amazonica, індійський лотос). Крім гігантських водяних лілій в саду також ростуть пряні рослини, ебенове дерево, цукрова тростина і 85 видів пальм з Центральної Америки, Азії, Африки і островів Індійського океану. Серед ендемічних видів пальм можна відзначити Acanthophoenix rubra, Dictyosperma album, Hyophorbe verschaffeltii і Latania loddigesii. Серед екзотичних пальм заслуговує на згадку корифа зонтична (Corypha umbraculifera), відома завдяки своєму розгалуженому суцвіттю, найбільшому на Землі. Багато дерев у саду посаджені світовими лідерами і членами англійської королівської сім'ї, в тому числі принцесою Маргарет, Індірою Ганді, Франсуа Міттераном, Нельсоном Мандела і Робертом Мугабе. Список ендемічних рослин Маскаренських островів, які представлені в ботанічному саду Галерея Примітки Посилання Sir Seewoosagur Ramgoolam Botanic Garden / BGCI — [Архівовано 9 січня 2019 у Wayback Machine.](англ.) Офіційний сайт ботанічного саду [Архівовано 14 січня 2019 у Wayback Machine.](англ.)