NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Outer Islands of Mauritius

The Outer Islands of Mauritius is the first-level administrative divisions of Mauritius and consists of several outlying islands. The Outer Islands of Mauritius are managed under the aegis of the Prime Minister of Mauritius through the Prime Minister's Office by the Outer Islands Development Corporation which is the authority empowered under the law to manage the Outer Islands of Mauritius. The Prime Minister is also Minister for Rodrigues, Outer Islands and Territorial Integrity. The Constitution of Mauritius states that the Republic of Mauritius includes the islands of Agaléga, Mauritius, Rodrigues, Saint Brandon (Cargados Carajos shoals), Tromelin Island, and the Chagos Archipelago (including Diego Garcia and other associated islands). The Chagos Archipelago are set to be returned to Mauritius, after a long dispute with the United Kingdom. Additionally, France shares a sovereignty claim over Tromelin Island, an uninhabited island between Madagascar and Mauritius's main island. Territory The total area of the Republic of Mauritius is 2,040 km2 (excluding the Chagos Archipelago), making it the 169th largest country in the world by area. Mauritian territory also incorporates the island of Rodrigues, which is situated some 560 kilometers to the east and is 104 km2 in area. Rodrigues used to be the country's tenth district, before it gained autonomous status in 2002. The two islands of Agaléga have a total land area of 2,600 hectares and are situated some 1,000 km to the north of Mauritius. Saint Brandon (Cargados Carajos) is situated some 430 km to the north-east of Mauritius; it is an archipelago comprising a number of sand banks, shoals, and islets. Just off the Mauritian coast lie some 49 tiny uninhabited islands and islets (see: Islets of Mauritius), some of which are used as natural reserves for the protection of endangered species. The country's exclusive economic zone (EEZ) covers about 2.3 million km2 of the Indian Ocean, including approximately 400,000 km2 jointly managed with Seychelles. Four fishing banks fall within its EEZ limits: Hawkins Bank, Nazareth Bank, the Saya de Malha Bank, and the Soudan Banks (including East Soudan Bank). In 2011, the United Nations endorsed the joint submission of Mauritius and Seychelles to extend their continental shelf of 396,000 km2 in the Mascarene region which gives the two countries sovereign right to jointly manage and exploit the seabed and subsoil of the joint area. See also Chagos Archipelago sovereignty dispute Districts of Mauritius Geography of Mauritius ISO 3166-2:MU List of places in Mauritius Saint Brandon References External links Chagos Archipelago and Tromelin Island – Mauritius Sovereignty (National Assembly of Mauritius)
Islas Exteriores de Mauricio

Las Islas Exteriores de Mauricio (en inglés: Outer Islands of Mauritius, en francés: Îles éparses de Maurice) son las divisiones administrativas de primer nivel de dicho país, conformadas por la isla de Mauricio y varias islas periféricas en el océano Índico. Desde 1983 la Corporación de Desarrollo de las Islas Exteriores (en inglés: Outer Islands Development Corporation, OIDC) es responsable de la gestión y desarrollo de las Islas Exteriores. Este organismo se encuentra bajo la tutela y supervisión directa del Primer ministro de Mauricio a través de la oficina del Primer ministro.​​ La Constitución de Mauricio establece que la república está formada por las islas Agalega, Mauricio, Cargados Carajos, Rodrigues, Tromelin (reclamada por Mauricio, administrada por Francia a través de las Islas Dispersas del Océano Índico, en las Tierras Australes y Antárticas Francesas) y el archipiélago de Chagos (está previsto que el archipiélago sea devuelto a Mauricio por parte de Reino Unido tras una disputa de muchas décadas).​​ Territorio y zona económica exclusiva La superficie total de la República de Mauricio es de 2.040 km² (sin contar el archipiélago de Chagos). La zona económica exclusiva (ZEE) del país abarca aproximadamente 2,3 millones de km² en el océano Índico, incluyendo unos 400.000 km² gestionados conjuntamente con Seychelles.​ Cuatro bancos oceánicos se encuentran dentro de los límites de su ZEE: el banco Hawkins, el banco Nazareth, el banco de Saya de Malha y los bancos Soudan. En 2011, las Naciones Unidas respaldaron la propuesta conjunta de Mauricio y Seychelles para poder extender su plataforma continental de 396.000 km² en la región de Mascareñas, lo que otorgó a ambos países el derecho soberano para gestionar y explotar conjuntamente el relieve oceánico y el subsuelo de la zona común.​​ Referencias Enlaces externos
Зовнішні острови Маврикію

Зовнішні острови Маврикію (англ. Outer Islands of Mauritius, фр. Îles éparses de Maurice) - адміністративна одиниця Маврикію, що включає кілька острівних залежних територій цієї країни, які омиваються водами Індійського океану і оточують острів Маврикій з півночі, північного сходу і сходу. Територія Кожен острів або група островів нарівні з самим островом Маврикій є адміністративною одиницею першого рівня та управляється Міністерством місцевого самоврядування та Зовнішніх островів (англ. Ministry of Local Government and Outer Islands). При цьому державна приналежність двох таких територій — острови Тромлен і архіпелагу Чагос — Маврикієм лише заперечується. Острів Тромлен перебуває під управлінням Франції, будучи частиною підрозділу заморського колоніального володіння Французькі Південні та Антарктичні території - одним з Островів Епарсе (Розсіяних островів). Архіпелаг Чагос з декількома сусідніми островами, всупереч рішенням Генеральної Асамблеї ООН, був виділений британською владою в окреме володіння Британська територія в Індійському океані безпосередньо перед наданням незалежності Маврикію. Все цивільне населення архіпелагу було примусово виселено, а острів Дієго-Гарсія здали в довгостроковий лізинг США під військову базу. Згідно зі своєю конституцією, Республіка Маврикій включає такі Зовнішні острови: Крім того, до Зовнішніх островів Маврикію відносять 49 дрібних незаселених острівців і скель, розташованих в прибережних водах островів Маврикій і Родригес (див. Islets of Mauritius ). Акваторія Під суверенітетом Республіки Маврикій (тобто без спірних земель) територія займає 2040 км, це 169-е місце в світі. З них загальна площа Зовнішніх островів Маврикія (за вирахуванням самого однойменного острова) - всього 190,2 км². Крім них, в межах виключної економічної зони Маврикія перебувають кілька мілин (підводних банок) - Сая-де-Малья, Назарет, Судан та Хокінс. Оскільки згадані архіпелаги, острови, рифи, скелі та мілини розкидані по західній частині Індійського океану на великих відстанях одне від одного і кожен такий об'єкт оточений 200-мильною винятковою економічної зоною, Маврикій володіє значними морськими ресурсами — сукупно близько 2,3 млн км. Ця територія включає в себе і близько 396 тис. км², виділених у 2011 році ООН на продовженні Маскаренського континентального шельфу в спільне управління та експлуатацію Республіці Маврикій і Республіці Сейшельські острови . Див. також Острівна держава Адміністративний поділ Маврикію Суперечка про приналежність архіпелагу Чагос Депортація населення архіпелагу Чагос Примітки
Cat Island (Mauritius)

Cat Island (Île aux Chats ou Pierrot) ist eine kleine unbewohnte Insel im Indischen Ozean. Sie gehört zur afrikanischen Republik Mauritius. Sie ist etwa 1,3 km lang und 600 m breit. Das Eiland liegt südlich von Rodrigues und ist bei Tauchtouristen aufgrund ihrer farbenprächtigen Korallen ein beliebtes Tauchgebiet.
L'Aventure du Sucre

Située à Pamplemousses, au nord de l’île Maurice, L’Aventure du Sucre est une ancienne sucrerie du XIXᵉ siècle transformée en expérience immersive. On y découvre l’histoire des mauriciens et de la canne à sucre à travers un parcours interactif et vivant. Des visites guidées, animées par des guides mauriciens passionnés, permettent d’aller encore plus loin dans l’émotion. Le mercredi matin, une expérience de coupe de canne dans les champs invite les visiteurs à vivre un geste emblématique de l’île. Les visites incluent des dégustations des fameux sucres complets et des meilleurs rhums New Grove primés à l’international, avant de profiter de la boutique de produits artisanaux et du restaurant Le Fangourin, avec vue sur lac et montagne. Références Liens externes Site officiel Portail des musées Portail de l'agriculture et de l'agronomie Portail de Maurice Portail des Poaceae
Parc national de Bras d’Eau

Der Parc national de Bras d’Eau (französisch) bzw. Bras d’Eau National Park (englisch) ist der kleinere der beiden Nationalparks auf Mauritius. Seine Größe beträgt etwa 497,2 Hektar. Er liegt zwischen Roches Noires im Norden und Poste de Flacq im Süden an der Nordostküste der Insel. Im Nationalpark liegt auch ein Besucherzentrum. Im Park liegt das Mauritius Radio Telescope. Flora und Fauna Nachdem die ursprünglichen mauritischen Wälder zerstört wurden, wurde das meiste Land für kommerzielle Plantagen von fremden Bäumen, wie Eukalyptus, benutzt. Allerdings haben zwei Arten der mauritischen Ebenholzbäume überlebt. Früher waren sie auf der ganzen Insel verteilt. Die meisten größeren Tierarten auf Mauritius sind bereits ausgestorben. Allerdings leben im Nationalpark noch einige seltene Vogelarten. Geschichte Der Name des Gebiets leitet sich von der armartigen Gestalt des Gewässers ab, welches vom Belcourt Bay bis ins Landesinnere reicht (Bras d`Eau bedeutet wörtlich übersetzt Wasserarm). Dadurch, dass ein Großteil der mauritischen Wälder durch Plantagen ersetzt wurde, überlebte nur ein kleiner Teil der ursprünglichen Biodiversität (Artenvielfalt). Dies veranlasste die Gründung des Nationalparks. Der Park wurde am 25. Oktober 2011 gegründet und wird wie die anderen Nationalparks der Insel (außer dem Islets National Park) von der Mauritian National Parks und Conservation Service verwaltet. Anders als der bekannte Black River Gorges National Park ist dieser Nationalpark noch ruhiger und weniger touristisch. Touristen Der Nationalpark liegt an der Küste im Nordosten der Insel nahe der Gemeinde Poste Lafayette. Ein großes Gebiet aus Wasser namens Mare Sarcelle deckt mit 89 Hektar einen großen Teil des Nationalparks ab. Das Gebiet ist die Heimat von Mangroven-Sümpfen und eine Vielzahl an Vögeln. Dieser Platz ist bei Vogelbeobachtern sehr beliebt. Im Nationalpark befinden sich außerdem Überreste von über 200-jährigen Ruinen von einer ehemaligen Zuckerfabrik und einem Kalkofen. Außerdem starten am Besucherzentrum markierte Wanderwege und es stehen Picknicktische zur Verfügung. Weblinks Der Nationalpark auf der Seite der Regierung (en) Einzelnachweise
Parc national de Bras d'Eau

Le parc national de Bras d'Eau est l'un des trois parcs nationaux de Maurice. Il est situé dans le nord-est de l'île Maurice. Flore et faune Après la destruction des forêts indigènes de Maurice, la plupart des terres furent utilisées pour des plantations à vocation commerciale. On y a planté des arbres exotiques tels que l'acajou, et des espèces des genres Araucaria, Tecoma et Eucalyptus. La plus grande partie du parc couvre ces plantations artificielles. Toutefois, des zones abritant la biodiversité originale existent encore. La quasi-extinction de certaines espèces indigènes a motivé la création du parc. Deux espèces d'arbres géants originaires de Maurice survivent encore dans le parc national : Diospyros melanida et Diospyros egrettarum, qui donnent du bois d'ébène. Ils formaient autrefois une partie des forêts indigènes originales de la région, de même que d'autres espèces survivantes endémiques telles que Sideroxylon boutonianum (« bois de fer »). Parmi les plantes herbacées, on compte des fougères presque éteintes, telles que Doryopteris pilosa et l'espèce aquatique Acrostichum aureum, ainsi que l'orchidée Oeoniella polystachys. La plupart des grandes espèces d'animaux sont déjà éteintes. Toutefois, le parc sert encore de réserve naturelle pour plusieurs espèces d'oiseaux endémiques et rares. Désignation et historique Le nom de la zone dérive de l'étendue d'eau en forme de bras qui s'étend sinueusement à partir de la mer jusque dans les terres, entre la baie de Belcourt et Point Radeau. Le parc a été créé le 25 octobre 2011. C'est le second parc national terrestre que compte Maurice. Le troisième parc national du pays, Islets, est au large de la côte nord-est. Cette désignation a été faite conformément à l'alinéa 11(1) de la Loi sur la faune et les parcs nationaux de 1993. Comme les autres parcs nationaux, Bras d'Eau est géré par le Service des parcs nationaux et de la conservation de Maurice. Toutefois, contrairement au parc national des gorges de Rivière Noire, Bras d'Eau est plus rarement visité. Emplacement Le parc national est situé dans le nord-est de l'île Maurice, sur la côte près de Poste Lafayette. Il fait environ 497,2 hectares (1 229 acre), et est composé en partie de terres domaniales de Bras d'Eau, et de certaines réserves environnantes. Un grand plan d'eau appelé Mare Sarcelle couvre près de 89 hectares (220 acre) du parc. En plus d'une multitude d'étangs abritant des fougères et orchidées autochtones, la Mare Sarcelle accueille des mangroves et beaucoup d'oiseaux. Le plan d'eau est en passe de devenir très populaire auprès des randonneurs et des observateurs d'oiseaux. Le parc est aussi le site du Mauritius Radio Telescope (en). Bras d'Eau recèle des ruines au sein de sa forêt, notamment les vestiges d'un moulin à canne à sucre et d'un four à chaux. Il y a un site de pique-nique avec des tables en bois dans la forêt. Les sentiers de randonnée sont balisés. Références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Bras d'Eau National Park » (voir la liste des auteurs). Portail de la conservation de la nature Portail de Maurice
Parco nazionale Bras d'Eau

Il parco nazionale Bras d'Eau (in inglese: Bras D'Eau National Park; in francese: Parc national Bra d'Eau) è un'area naturale protetta situata nella parte nordorientale dell'isola di Mauritius. Note Voci correlate Aree naturali protette di Mauritius Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su parco nazionale Bras d'Eau
Agalega

Agalega (francès: Illes Agalega) són dues illes exteriors de Maurici situades a l'oceà Índic, a uns 1.000 quilòmetres al nord de l'illa de Maurici. La població de les illes al juliol de 2011 s'estimava en 300 habitants. Les illes tenen una superfície total de 2.600 hectàrees, l'illa del Nord és de 12,5 km de longitud i 1,5 km d'ample i l'illa del Sud 7 km de llarg i 4,5 km d'ample. L'Illa del Nord és la seu de la pista d'aterratge de les illes i la capital Vingt Cinq. Les illes són conegudes pels seus cocoters, la producció n'és la seva principal indústria, i pel Agalega day gecko (Phelsuma borbonica agalegae). Referències
Agalega

Le isole Agalega sono due isole (Isola del Nord e Isola del Sud) dell'Oceano indiano, a 1.100 km a nord di Mauritius a cui appartengono. Geografia Hanno una superficie complessiva di 70 km² ed una popolazione di circa 300 persone. Amministrativamente appartengono alla dipendenza Agalega e Saint Brandon. Le due isole sono separate da un canale largo circa 1,5 km, ma sono uniti da uno stretto banco di sabbia denominato "La Passe" durante la bassa marea. Isola Nord Sull'isola Nord sono situati il capoluogo della dipendenza Vingt Cinq e il villaggio di La Fourche nonché l'unica pista di atterraggio dell'arcipelago I due villaggi sono dotati di strutture scolastiche primarie, un ospedale, un luogo di culto ed una stazione meteorologica. Isola Sud Nell'isola Sud è situato il villaggio Sainte Rita, dotato di scuola primaria e di un edificio di culto. Note Voci correlate Saint Brandon Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Agalega Collegamenti esterni Dati di Agalega su Ethnia.com, su ethnia.org. Dati di Agalega su Alphavilla.info, su alphavilla.info. URL consultato il 31 dicembre 2008 (archiviato dall'url originale l'11 aprile 2009). altri dati su Agalega, su pages.intnet.mu. URL consultato il 31 dicembre 2008 (archiviato dall'url originale il 6 novembre 2012).
Agalega-eilanden

De Agalega-eilanden zijn twee tot Mauritius behorende eilanden in de Indische Oceaan. Ze hebben een gezamenlijke oppervlakte van zo'n 24 vierkante kilometer en liggen op ongeveer 1122 kilometer ten noorden van Mauritius waarvan ze een afhankelijk gebied zijn. De belangrijkste plaats op de eilanden, Vingt Cinq, is centraal gelegen op het noordelijke eiland, North Island. Dit eiland huist ook de landingsbaan en de haven van de Agalega-eilanden. Andere dorpen zijn La Fourche en Sainte Rita, dat op het zuidelijke eiland South Island ligt. De voornaamste industrie van de eilanden is kokosnoten. De eilanden zijn ook bekend om de madagaskardaggekko Phelsuma borbonica, meer specifiek de ondersoort Phelsuma borbonica agalegae, die hier endemisch voorkomt en naar de eilanden vernoemd is.
Wyspy Agalega

Wyspy Agalega (ang. Agalega Islands, fr. îles Agaléga) – dwie wyspy na Oceanie Indyjskim, należące do Republiki Mauritiusa, położone około 1000 km na północ od wyspy Mauritius. Ich całkowity obszar wynosi 26 km². Na północnej wyspie jest pas startowy o długości 1300 metrów, stolica Vingt Cinq i wieś La Fourche, a na wyspie południowej wieś Sainte Rita. Wyspa północna ma ponad 12 km długości i 1600 m szerokości. Wyspy są znane z połowu ryb oraz uprawy orzechów kokosowych, które są podstawą lokalnej gospodarki. Przypisy
Agalega

Agalega é um pequeno arquipélago no sudoeste do Oceano Índico pertencente ao grupo das ilhas Mascarenhas. As ilhas formam uma dependência da República da Maurícia. As ilhas Agalega ficam situadas a 10° 25′ S, 56° 35′ L, a 1122 km ao norte da ilha Maurícia (uma distância superior à que separa Lisboa do Funchal), a mais de meio caminho para o grupo das Seicheles. O território das Agalega consiste de duas ilhas principais (Ilha do Norte e Ilha do Sul) com uma área total emersa de 27 km², localizadas na periferia oeste de um largo atol coralino. A Ilha do Norte é a maior e mais populosa, nela se situando, para além do pequeno aeródromo que serve as ilhas, as povoações de Vingt Cinq e de La Fourche. Na Ilha Sul situa-se a pequena povoação de Saint Rita. O centro administrativo da ilha está situado em Vingt Cinq e está a cargo de uma empresa pública mauriciana (OIDC - Outer Islands Development Corporation). A população total é de cerca de 300 habitantes, vivendo em grande isolamento já que não são permitidas visitas à ilha (excepto em serviço). A principal produção das ilhas é o coco, exportado para a ilha Maurícia. As ilhas são habitat de um pequeno lagarto raro (Phelsuma borbonica agalegae Cheke) incluído na lista CITES de espécies protegidas. História As ilhas eram possivelmente conhecidas dos árabes e malaios, mas não existiam povoações permanentes, eram também conhecidas dos navegadores portugueses que faziam a rota entre Portugal e Índia no século XVI. No início do século XIX foi usada como base para o comércio de escravos. Toponímia Quanto ao seu nome, existem três versões: O explorador português Pedro de Mascarenhas pode ter batizado ambas as ilhas em 1512, quando descobriu a ilha de Maurícias e a ilha de Reunião. Ele nomeou a ilha de Agalega e a ilha de Santa Maria (na costa leste de Madagascar) em homenagem a dois de seus veleiros, Galega e Santa María. A segunda, a mais provável, é a que nos leva a João da Nova, um velejador galego ao serviço da coroa portuguesa. Ele era conhecido por seus marinheiros sob o apelido de "João Galego". Este batismo está bem documentado em Os Novos Anais de Viagem (Volume 38, página 88). Está escrito ali que o explorador descobriu estas ilhas em 1501. A terceira é a do navegador português Diogo Lopes de Sequeira. Sir Robert Scott explicou em seu livro que este navegador havia descoberto Agalega em 1509 chamando-o de Gale Galeass Bank casualties, Gale significa um vento de força 8 em inglês. O nome refere-se, ironicamente, à formação de uma tempestade que moldou as costas de ambas as ilhas. Como resultado desta descoberta, as letras da região representavam os ilhéus como Gale, Galera, Galega e finalmente Agalega. Referências Ligações externas Descrição da Agalega na Encyclopaedia Mauritiana (em inglês); Informação geral sobre Agalega no site do governo da Maurícia.
Insulele Agalega

Insulele Agalega sunt două insule în Oceanul Indian care formează o dependență a statului Mauritius. Insulele ce alcătuiesc dependența sunt Insula de Nord (14,3 kmp) și Insula de Sud (9,7 kmp) și se află la o distanță de 1100 km nord de Mauritius. Reședința dependenței este localitatea Vingt Cinq, situată pe Insula de Nord. Alte localități: La Fourche, tot pe Insula de Nord și Sainte Rita, pe Insula de Sud. Suprafața de 70 kmp dată de autoritățile statului Mauritius este neconformă cu calculele realizate pe baza imaginilor din satelit. Vezi și Lista diviziunilor administrative ale țărilor din Africa: M–Z Note Statoids
Агалега

Агале́га (фр. Agaléga) — острова в западной части Индийского океана (о. Северный и о. Южный); расположены в 800 км к северо-востоку от Мадагаскара и в 1100 км к северу от острова Маврикий. Являются частью Внешних островов Маврикия. География Общая площадь — 24 км² (из них 14,3 км² — Северный остров и 9,7 км² — Южный остров). Имеются данные о площади в 70 км², однако беря во внимания спутниковые снимки островов, они кажутся весьма завышенными. Северный остров составляет 12,5 км в длину и 1,5 км в ширину, а Южный остров — 7 км в длину и 4,5 км в ширину. Климат островов — жаркий и влажный, со среднегодовой температурой 26 °C, изменяющейся от 22,5 °C до 30,6 °C. Самый жаркий месяц года — апрель. Растительность представлена мангровыми зарослями и кокосовыми пальмами. На острове водится эндемичный подвид ящерицы рода фельзум Phelsuma borbonica — Phelsuma borbonica agalegae. Население Население островов по данным на 2010 год составляет 289 человек. На Северном острове располагается административный центр территории — деревня Вин-Синк, а также деревня Ла-Фурш. На Южном острове расположена деревня Санте-Рита. Экономика Экономика островов базируется на выращивании кокосовой пальмы и производстве кокосового масла и копры. Населённые пункты островов соединены между собой песчаными и коралловыми дорогами. Связь с Маврикием осуществляется по морю и по воздуху. На Северном острове имеется взлётно-посадочная полоса, которая способна принимать малые самолёты. На островах отсутствует какой-либо порт, имеется только пирс на северной оконечности Северного острова. На острове в течение некоторого времени не имела хождения наличная валюта, все платежи производились через маврикийские правительственные чеки, которые выдавались работающим островитянам. На северном острове располагаются школа, полицейский участок, метеорологическая станция и медицинский пункт. В качестве питьевой используется дождевая вода, собираемая по желобкам. Для других целей используется вода из скважины. Электроэнергия обеспечивается дизельными генераторами и поставляется только в определённые часы. Примечания
Агалега острва

Агалега острва су два острва у Индијском океану, која се налазе 1.100 km северно од Маурицијуса. Острва, која су у саставу Републике Маурицијус, имају површину од 70 km² . На северном острву се налази главни град Вингт Синк и аеродром, док се на Јужном острву налази село Санте Рита. Острва су позната по кокосовим орасима, чија је производња главна грана индустрије. Једно време ниједна валута није вредила на острву већ су ваучери издати од стране владе били средство плаћања.