NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Омелек

О́мелек (англ. Omelek [ˈoʊməlɛk], марш. Kom̧le [kʷo͡ɤmˠ(ɤ͡e)lʲee̯]) — остров, являющийся частью атолла Кваджалейн в Республике Маршалловы Острова. Контролируется вооруженными силами США, находясь в долгосрочной аренде (вместе с десятью другими островами атолла) и входит в состав испытательного полигона Рейгана. География Остров в размере занимает около 32 000 квадратных метров (7,9 акров). Геологически имеет рифовое строение, как и другие острова в атолле, которое создается за счёт накопления остатков морских организмов (кораллы, моллюски и др.) История Омелек уже давно используется Соединенными Штатами для запуска маленьких научных ракет из-за его относительно изолированного положения в южной части Тихого океана. Последний правительственный запуск ракеты произошел в 1996 году. Близость острова к экватору и близлежащая инфраструктура радиолокационного слежения, привлекли внимание компании SpaceX, которая обновила объекты на острове и утвердила его в качестве основного места запуска своих ракет. SpaceX начала запуски ракет Falcon 1 с Омелека в 2006 году. Falcon 1 Flight 4, первый частный успешный запуск жидкостной орбитальной ракеты-носителя состоялся с острова Омелек 28 сентября 2008 года. Всего с острова было осуществлено 5 запусков ракеты-носителя Falcon 1 с 2006 по 2009 года (2 из них — успешные). Хотя первоначально запускать с острова Омелек планировалось и последующую РН Falcon 9, впоследствии все запуски компания проводила с материковых космодромов. Примечания
Omelek

Omelek (/ˈoʊməlɛk/; marshallesiska: Kom̧le, uttalas [kʷo͡ɤmˠ(ɤ͡e)lʲee̯]) är en del av Kwajaleinatollen (marshallesiska Kuwajleen) som är en atoll bland Raliköarna i norra Stilla havet och tillhör Marshallöarna. Omelek långtidshyrs av USA fram till år 2066. Området är en del av RTS Ronald Reagan Ballistic Missile Defense Test Site. Referenser Externa länkar Environmental assessment and overview of SpaceX's launch facilities at Omelek om Kwajalein, med karta bild över Kwajalein bilder från Kwajaleinatollen
Омелек

Омелек — острів у Тихому океані, частина атола Кваджалейн у Республіці Маршаллові Острови. Перебуває під контролем збройних сил Сполучених Штатів у довгостроковій оренді (разом з десятьма іншими островами атола) і є частиною полігону протиракетної оборони ім. Рональда Рейгана. Полігон імені Рейгана має стартові майданчики на інших островах атола Кваджалейн, на острові Вейк і на атолі Аур. Це єдиний американський стартовий комплекс на екваторі. Географія Острів має площу близько 32 000 квадратних метрів. Геологічно він має рифову основу, і як решта островів атола створений накопиченням залишків морських організмів (коралів, молюсків тощо). Історія Тривалий час Омелек використовується США для малих дослідних запусків ракет через його відносну ізольованість у південній частині Тихого океану. Востаннє запуск ракети тут відбувся 1996 року. На початку 2000-х наближеність острова до екватора, його інфраструктура, особливо РЛС стеження привабила компанію SpaceX для запуску орбітальних транспортувальників. Через це була оновлена ​інфраструктура та деякі об'єкти на острові й компанія визначила острів своїм основним місцем запусків. SpaceX почали запуски ракет Falcon 1 з острова Омелек 2006 року. Четвертий запуск Falcon 1, перший успішний запуск приватної ракети-носія, здійснили з острова Омелек 28 вересня 2008 року. Омелек також готували до запуску оновленого носія Falcon 1e, однак у травні 2012 року SpaceX повідомила, що «Поточні плани для корисного навантаження, які літають на Falcon 1, будуть обслуговуватись запусками Falcon 9, використовуючи надлишкові потужності», запусків Falcon 1e не передбачається до 2017 року. Існує попередній план компанії SpaceX оновити стартовий майданчик для використання Falcon 9. У грудні 2010 року SpaceX визначило Омелек (Кваджалейн) як потенційне місце для запусків носія Falcon 9, перший з яких планувався 2012 року. Станом на початок 2013 року не відбулось жодного запуску ракети-носія Falcon 9 з Омелека. Примітки Джерела Environmental assessment and overview of SpaceX's launch facilities at Omelek [Архівовано 3 березня 2016 у Wayback Machine.]
Runit

Ostrov Runit je jedním ze 40 ostrovů atolu Eniwetok v Marshallových ostrovech. Ostrov leží v severovýchodní části atolu Eniwetok, který měří na 3100 metrů na délku a 263 metrů široký. Rozloha ostrova je asi 46,3 hektarů. V severní časti ostrova se nachází kráter vytvořený jaderným testem v roce 1958, který je překryt betonovým dómem o průměru 120 metrů. Jaderné testy První testy jaderných zbraní byly na ostrově prováděny v rámci operace Redwing. 4. května 1956 byl proveden jaderný test Lacrosse, který vytvořil dnes zatopený kráter v severní laguně ostrova. Kráter se nachází východně od severního cípu ostrova. Dne 5. května 1958 byl v rámci operace Hardtack I proveden test jaderné zbraně zvaný Kaktusová exploze o síle 18 kT. Výsledkem testu byl kráter o průměru více než 100 metrů. Celkově bylo na ostrově Runit provedeno 14 jaderných testů. V letech 1977 až 1980 provedla americká armáda operaci za účelem vyčištění atolu Eniwetok od jaderného spadu. V rámci operace bylo 101 498 kubických metrů radioaktivního odpadu, včetně zbytkového plutonia, uloženo do kráterů Kaktus. Kráter byl překryt cementovou kopulí. Operační náklady činily 239 milionů dolarů. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Runit (Insel) na německé Wikipedii. Související články Semipalatinský jaderný polygon Externí odkazy Bikini po šedesáti letech: radiace pořád zvýšená. Týden [online]. 2016-06-09 [cit. 2018-01-18]. Dostupné online.
Runit (Insel)

Die Runit ist eine Insel im Osten des Atolls Eniwetok in der Ralik-Kette der Marshallinseln. Sie war zwischen 1946 und 1958 Schauplatz verschiedener Kernwaffentests der USA. Auf Runit befindet sich zudem das Atommülllager Runit Dome. Geographie Runit liegt etwa mittig am nordöstlichen Riffkranz des Atolls. Die Insel ist 3100 Meter lang und bis zu 263 Meter breit. Die Flächenausdehnung beträgt rund 46,3 Hektar. 530 Meter von der Nordwestspitze der Insel entfernt befindet sich in einem ehemaligen Krater eines Kernwaffentests aus dem Jahre 1958 der Runit Dome mit einem Durchmesser von 120 Metern. Kernwaffentests Im Rahmen der Operation Redwing fanden Kernwaffentests auf Runit statt. Vom Lacrosse-Test am 4. Mai 1956 stammt ein Krater im Norden der Insel. Er befindet sich östlich der Nordspitze der Insel. Am 5. Mai 1958 erfolgte hier ein Kernwaffentest im Rahmen der Operation Hardtack I: die Cactus-Explosion (18 kt). Es entstand ein Krater mit einem Durchmesser von über 100 m. Insgesamt werden 14 Kernwaffentests auf Runit gezählt. In den Jahren 1977 bis 1980 wurde der Cactus-Krater mit 101.498 Kubikmetern (teils plutoniumhaltigen) radioaktiven Bodens von den anderen Inseln des Atolls aufgefüllt. Es wurde eine Kuppel aus Stahlbeton errichtet, um das radioaktive Material abzudecken. Die Kosten der Aktion betrugen 239 Millionen US-Dollar. Der so entstandene Runit Dome sollte ursprünglich nur eine Übergangslösung sein, bis ein Atommüll-Endlager für den dort gelagerten Schutt gefunden würde. Zu einer solchen Lösung kam es jedoch nie und die USA erklärten 1983, nicht mehr für den Runit Dome zuständig zu sein. Im Gegensatz zur Oberfläche ist der Boden des Runit Domes nicht versiegelt. Laut einer Studie aus dem Jahre 2012 tritt radioaktives Material aus. Es besteht zudem die Möglichkeit, dass die Kuppel des Runit Domes während eines Taifuns beschädigt werden könnte. Mindestens seit 2013 treten Risse in der Kuppel auf. Ein Anstieg des Meeresspiegels könnte das Gelände fluten. Es wird befürchtet, dass dadurch noch mehr radioaktives Material in den Ozean gelangen könnte. Laut einer Studie aus dem Jahr 2018 sind die erhöhten Vorkommen von Plutonium und Cäsium in der Lagune Runits jedoch nicht primär auf den Runit Dome zurückzuführen, sondern vielmehr auf die Kontamination der umliegenden Meeressedimente. Mehrere Berichte des Energieministeriums der USA geben an, dass kein nennenswertes Risiko vom Runit Dome ausgehe. Die Umgebung sei bereits so heftig radioaktiv kontaminiert, dass selbst eine totale Zerstörung des Runit Domes keine erkennbaren Folgen haben würde. Auch eine durch den Klimawandel bedingte Flutung des Atommülllagers würde den Berichten zufolge keine negativen Konsequenzen für die Flora und Fauna Eniwetoks haben. In der Forschung wird davon ausgegangen, dass gerade einmal 0,8 Prozent der auf dem Eniwetok-Atoll freigesetzten Radioaktivität im Runit Dome zusammengetragen wurde. Der Radioökologe Georg Steinhauser bezeichnete den Runit Dome daher als eine „kosmetische Maßnahme“. Einzelnachweise
Runit

Runit es una isla del atolón Enewetak en las Islas Marshall en el océano Pacífico. Cúpula de Runit La Cúpula de Runit (en inglés «Runit Dome», «Cactus Dome» o «The Tomb») es una estructura con forma de semiesfera a nivel del mar en el norte de la isla de Runit.​ Tiene un grosor de 46 cm y cubre aproximadamente 73.000 m³ de desechos radiactivos, incluido el plutonio-239. Estos restos provienen de las pruebas nucleares organizadas por los Estados Unidos en el atolón Enewetak entre 1946 y 1958.​ Comenzando en 1977, el suelo contaminado de seis islas del atolón Enewetak ha sido raspado y acumulado para almacenar en un cráter de la explosión nuclear del ensayo Cactus del 6 de mayo de 1958. El cráter tenía una profundidad de 9,1 m y ha sido rellenado con los desechos y escombros radiactivos recogidos en las islas. Posteriormente, ha sido emplazado bajo una capa de cemento Portland para conformar una cúpula actualmente visible como una semiesfera blanca entre el verde de la vegetación y el azul añil del mar. En 1982, un grupo de trabajo de los Estados Unidos expresó su preocupación por un posible accidente si un tifón grave sacudía la isla. En 2013, el Departamento de Energía de los Estados Unidos descubrió que la cúpula de hormigón mostraba en la estructura hendiduras menores.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Runit.
Matamat

Matamat är en ö i Marshallöarna. Den ligger i kommunen Namorik, i den sydvästra delen av Marshallöarna, 400 km väster om huvudstaden Majuro. Arean är 1,1 kvadratkilometer. Terrängen på Matamat är mycket platt. Öns högsta punkt är 22 meter över havet. Den sträcker sig 1,3 kilometer i nord-sydlig riktning, och 1,8 kilometer i öst-västlig riktning. Kommentarer Källor
Illeginni

Illeginni (auch: Illygain, Likkijjine Island, Rikijjine-tō, Rikitsujine To, RTS, USAKA) ist eine Insel des Kwajalein-Atolls in der Ralik-Kette im ozeanischen Staat der Marshallinseln (RMI). Geographie Das kleine Motu liegt im südwestlichen Saum des Atolls. Im Osten verläuft die Onemak West Passage, welche die Insel von Onemak trennt. Im Westen ist Wojejairok die nächste Insel. Bis dorthin zieht eine sehr seichte Stelle des Riffsaums. Seit 1961 wurden hier zahlreiche Tests von Raketen zur Abwehr ballistischer Raketen durchgeführt. Hierfür gibt es Startanlagen sowie einen Hafen. Klima Das Klima ist tropisch heiß, wird jedoch von ständig wehenden Winden gemäßigt. Ebenso wie die anderen Orte der Kwajalein-Gruppe wird Illeginni gelegentlich von Zyklonen heimgesucht. Einzelnachweise
Illeginni Island

Illeginni (Marshallese: Likijjine, [lʲiɡittʲinʲe]) is an island in the Kwajalein Atoll, part of the Republic of the Marshall Islands (RMI). Illeginni is located approximately 34 kilometres (21 mi) directly south of Roi-Namur Island, the northernmost part in the atoll, and 49 kilometres (30 mi) to the northwest of Kwajalein, the largest island and southernmost part of the atoll. The island runs roughly west-northwest to east-southeast. It is approximately 850 metres (2,790 ft) long and averages about 175 metres (574 ft) across. The northwestern end is a narrow finger that extends into several sandbars, while the southeastern end has a hook-shaped harbor on the north side. Illeginni was the site of a Sprint missile launcher during the 1960s, part of the Nike-X anti-ballistic missile program. Sprint was a very short range system, and relied on a number of bases being spread around the area to be defended, one of these containing the control systems and master radar. Meck Island was the main base in the test system, while Illeginni was a model of the distributed launch sites. As Nike-X was modified to become Safeguard, Illeginni's site was changed (before construction) to hold four Sprint and four LIM-49 Spartan launchers. The launcher was abandoned after the Safeguard test program ended in the early 1970s. A number of automated tracking cameras were installed as part of the Safeguard program, and one of these remains in use today to support overall operations of the Ronald Reagan Ballistic Missile Defense Test Site. The island also includes one of the two remote receivers for the TRADEX radar on Roi-Namur, the other remote is on Gellinam, close to Meck. When used together, the three radars are known as the Multistatic Measurement System, or MMS. A harbor has been dredged in the northern side of the eastern end of the island, where it is its widest. The coral dredged from the harbor was used to build the berm for the missile silos. A helipad was installed on the eastern end of the island, adjacent to the harbor, but modern photography shows a new helipad on the former missile silos on the western end. References "Range Instrumentation". Ronald Reagan Ballistic Missile Defense Test Site. Archived from the original on 2015-06-27.
Illeginni

Illeginni är en ö i Marshallöarna. Den ligger i kommunen Kwajalein, i den västra delen av Marshallöarna, 500 km nordväst om huvudstaden Majuro. Arean är 1,7 kvadratkilometer. Illeginni långtidshyrs av USA fram till år 2066. Området är en del av RTS Ronald Reagan Ballistic Missile Defense Test Site. Terrängen på Illeginni är mycket platt. Öns högsta punkt är 13 meter över havet. Den sträcker sig 2,3 kilometer i nord-sydlig riktning, och 5,1 kilometer i öst-västlig riktning. Kommentarer Källor
Jaluit Airport

Jaluit Airport is a public use airstrip located one nautical mile (1.85 km) southwest of the village of Jabor on Jaluit Atoll, Marshall Islands. This airstrip is assigned the location identifier N55 by the FAA and UIT by the IATA. Facilities Jaluit Airport is at an elevation of 4 feet (1.2 m) above mean sea level. The runway is designated 03/21 with a gravel surface measuring 5,000 by 60 feet (1,524 x 18 m). There are no aircraft based at Jaluit. Airlines and destinations References External links AirNav airport information for N55
Aeroportul Jaluit

Aeroportul Jaluit (IATA: UIT, FAA LID: N55) este un aeroport din Jaluit Atoll⁠(d), Insulele Marshall ce deservește zona Jabor⁠(d)[[Jabor (main settlement of Jaluit Atoll, Marshall Islands)|​]]. Situat la o altitudine de 1 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Jaluit Airport

Jaluit Airport är en flygplats i Marshallöarna. Den ligger i kommunen Jaluit, i den södra delen av Marshallöarna, 230 km sydväst om huvudstaden Majuro. Jaluit Airport ligger 3 meter över havet. Terrängen runt Jaluit Airport är mycket platt. Närmaste större samhälle är Jabor, 1,5 km nordost om Jaluit Airport. Kommentarer Källor
Куаджалин

Куаджалин (на английски: Kwajalein, на маршалски: Kuwajleen) е атол в Тихия океан в състава на Република Маршалови острови. Така се нарича и най-южният и най-голям остров от рифа на атола. Намира се на 3900 км югозападно от гр. Хонолулу, щата Хавай, САЩ. Военна база 11 от 97 острова, съставящи атола, са наети от Съединените американски щати за военновъздушна и военноморска база. Те са част от Зоната за тестове на МКБР отбрана Роналд Рейгън. В зоната има радарни инсталации, оптична, радио и комуникационна техника, които се използват за тестване на МКБР, ракети-прехващачи и подпомагане на космически операции. На Куаджалин е разположена антена (от общо 3) за обезпечаване на GPS системата. SpaceX Неотдавна инфраструктурата на атола е привлякла космическата компания SpaceX, която е построила комерсиален космодрум на острова Омелек за своите ракети „Фалкън 1“ и „Фалкън 9“.
Kwajalein

Atol Kwajalein je atol, který je dnes součástí Marshallových ostrovů. Tvoří ho 90 ostrovů. Nejjižnější ostrov Kwajalein je zároveň největším (je zde letiště). Poloha atolu je přibližně 3 800 km jihozápadně od Honolulu. Atol byl od první světové války až do druhé poloviny druhé světové války pod japonskou správou jež ho, v rozporu s Washingtonskou smlouvou, opevnila. Na jaře 1944 byl atol dobyt Američany a rozhodnutím Rady bezpečnosti OSN zůstal pod americkou správou. Během studené války sloužil jako pokusná střelnice americké armády. Nebyly však na něm testovány jaderné zbraně, jako například na atolech Bikini a Eniwetok, i když pro takové akce poskytoval zázemí. Od 60. let je zde zřízena americká raketová střelnice Ronald Reagan Ballistic Missile Defense Test Site. Slouží zejména k testování mezikontinentálních balistických raket a protiraketových systémů. Svá zařízení zde má také NASA. Atol Kwajalein je i místem vesmírného výzkumu. Soukromá společnost SpaceX, od roku 2005 z kosmodromu na ostrově Omelek vypouštěla svou soukromou raketu Falcon 1. Jiná společnost z atolu od roku 2000 vynáší malé družice pomocí rakety Pegasus XL, vypouštěné za letu z upraveného letounu Lockheed L-1011. Reference Související články Operace Flintlock Kosmodrom Kwajalein Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kwajalein na Wikimedia Commons
Kwajalein

Kwajalein (marshalés: Kuwajleen, [kʷuwɑzʲ(ɛ)lʲɛːnʲ]) es un atolón que forma parte de las Islas Marshall. Está a 2100 millas náuticas de Honolulú, Hawái. Se compone de 97 islotes y un área terrestre de 6,33 km² y 839,30 km² de laguna interior, siendo, por superficie total, el atolón más grande del mundo. En su territorio se sitúa una de las cinco estaciones de monitorización del sistema GPS (las otras cuatro están en Colorado Springs, Hawái, Diego García y Ascensión). Es el único atolón donde se juega una competición de fútbol en el país, la Kwajalein Championship. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Kwajalein.
Kwajalein-atoll

A Kwajalein-atoll egy marshall-szigeteki szigetcsoport a Csendes-óceánban, és a világ egyik legnagyobb atollja. A 93 sziget területe 16,39 km², a víz területe a 2174 km². Az összes sziget átlagos tengerszint feletti magassága körülbelül 1,8 méter. Története 1885 és 1919 között német gyarmat volt. 1914-ben Japán megszállta a szigeteket, és katonai támaszpontokat létesített. 1944. január 31. és február 6. között itt zajlott a kwajaleini csata. Itt található az amerikai hadsereg Ronald Reagan Ballisztikus Rakétavédelmi Tesztbázisa. Látnivalók Prinz Eugen hajótörés Itt született Imata Kabua, a Marshall-szigetek második elnöke Lisa Loring amerikai színésznő Todd Lyght, amerikaifutball-játékos Jegyzetek
Kwajalein

Kwajalein è un atollo dell'Oceano Pacifico. Appartenente alle isole Ralik è amministrativamente una municipalità delle Isole Marshall. Ha una superficie di 16,4 km², una laguna di 2174 km² e 11 408 abitanti (2011). Nella laguna è presente il relitto affiorante dell'incrociatore pesante Prinz Eugen, qui trainato ed in seguito affondato nel luglio 1946 dopo che venne danneggiato dai test atomici nell'atollo di Bikini. Popolazione L'isolotto di Ebeye è una delle isole più densamente popolate del mondo, con circa 13 000 abitanti concentrati in una superficie di 0,32 km2. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Kwajalein Collegamenti esterni Dati Census, su world-gazetteer.com (archiviato dall'url originale il 4 dicembre 2012).
Kwajalein

Kwajalein é um dos maiores atóis de coral do mundo, localizado na República das Ilhas Marshall, no Oceano Pacífico, 3200 km a sudoeste do Havaí. A maior das ilhas, localizada no extremo sul do atol, é a Ilha de Kwajalein, que abriga uma grande base militar dos Estados Unidos da América, criada depois da II Guerra Mundial. Ele é composto de 97 ilhas, com uma área terrestre total de 16,4 km² que envolvem um dos maiores lagos do mundo, numa área marítima de 2174 km². A população da ilha de Kwajalein, a maior e mais conhecida do atol com o qual divide o nome, é de cerca de 2500 habitantes, a maioria de norte-americanos, mais um pequeno número de nativos das Ilhas Marshall e cidadãos de outras nacionalidades, que receberam permissão do exército para viver ali. No entanto, a mais habitada é Ebeye, com cerca de 12000 residentes num pequeníssimo espaço disponível. O principal meio de locomoção é a bicicleta e a moradia no local é gratuita para o pessoal estabelecido a trabalho na ilha. A grande lagoa do atol é bastante procurada por praticantes de mergulho e exploradores de destroços navais, com uma grande quantidade de cascos de navios de guerra japoneses, aviões e até do cruzador alemão Prinz Eugen, que ali foi afundado em 1946, após - como presa de guerra - participar como cobaia dos primeiros testes atômicos norte-americanos no Pacífico. A ilha de Ebeye é a mais populosa do atol, com 12 mil habitantes nativos das Marshall vivendo numa área de apenas 0,32 km², que faz deste pequeno pedaço de terra no Pacífico um dos mais densos centros populacionais do mundo. O atol de Kwajalein é uma referência histórica por ser o local de uma das mais sangrentas batalhas da Segunda Guerra Mundial, a Batalha de Kwajalein, travada entre japoneses – então seus ocupantes – e norte-americanos em fevereiro de 1944 pelo controle do atol, que resultou na morte de mais de 8.000 soldados japoneses, americanos, trabalhadores coreanos e ilhéus e trouxe uma completa destruição, causada pelo mais concentrado bombardeio naval de toda a guerra, às ilhas de Kwajalein e Roi-Namur. Centro de testes militares Desde 1944, quando as tropas americanas capturaram Kwajalein dos japoneses, o atol tem sido usado com fins militares pelo exército. Apesar de escapar do destino de alguns de seus vizinhos como Bikini e Enewetak - durante os anos 40 e 50 usados como sítio de testes nucleares - Kwajalein faz parte de um cinturão de ilhas usadas para testes de mísseis balísticos e tem grande infraestrutura militar para radares óticos, telemetria e comunicação por satélite, possuindo uma das três grandes antenas baseadas em terra que dão apoio global ao sistema GPS de navegação e localização (as outras duas estão nas ilhas de Diego Garcia e Ascensão).
Kwajalein

Atolul Kwajalein (în marshalleză Kuwajleen) este un atol și este parte a Republicii Insulelor Marshall. Cea mai mare insulă a atolui se află la sud și este numită Insula Kwajalein, insula este poreclită Kwaj de către rezidenții de limbă engleză din SUA. Atol se află în lanțul de insule numit lanțul Ralik, la 3900 km sud-vest de Honolulu, Hawaii, la 8°43′0″N 167°44′0″E﻿ ()8.71667; 167.73333. Geografia Kwajalein este unul dintre cei mai mari atoli de corali, măsurat prin aria de apă închisă. Format din 97 insule și insulițe, are o suprafata de teren de 16,4 km², și înconjoară unul dintre cele mai mari lagune din lume, cu o suprafata de 2174 km². Demografia Aproximativ 13.500 cetățeni trăiesc pe atol, cei mai mulți pe Insula Ebeye. Baza americană Pe atol se află o bază militară americană. Modul principal de transport personal este bicicleta și locuința este gratuită pentru majoritatea personalului, în funcție de contract. Vezi și Listă de superlative geografice Referințe Legături externe Despre Insulele Marshal Yokwe Online, the largest Marshallese web presence online Arhivat în 20 mai 2017, la Wayback Machine. Embassy of the Republic of the Marshall Islands Arhivat în 2 decembrie 2021, la Wayback Machine. Transport KWA - Kwajalein's airport, Bucholz Army Airfield Air Marshall Islands Arhivat în 18 ianuarie 2016, la Wayback Machine. Continental Air Micronesia Istorie World War II and Kwajalein World War II Kwajalein photos Arhivat în 24 ianuarie 2021, la Wayback Machine. World War II Kwajalein photos Arhivat în 21 aprilie 2003, la Wayback Machine. Comunitatea de pe Kwajalein Kwajalein's newspaper, The Hourglass Arhivat în 25 octombrie 2008, la Wayback Machine. Kwajalein Amateur Radio Club V73AX Arhivat în 9 august 2020, la Wayback Machine. Kwajalein Scuba Club Kwajalein Yacht Club Kwajalein housing Arhivat în 18 aprilie 2005, la Wayback Machine. Kwajalein Junior/Senior High School & George Seitz Elementary School