Utrdba Tigné

Francoska prva republika pod vodstvom Napoleona Bonaparteja je junija 1798 v okviru sredozemske kampanje francoskih revolucionarnih vojn uspešno napadla otoka Malto in Gozo, ki sta jima takrat vladala viteška garnizija, kot del sredozemske kampanje francoskih revolucionarnih vojn. Začetna izkrcanja so naletela na nekaj odpora tako reda kot malteške milice, toda v manj kot enem dnevu so Francozi prevzeli nadzor nad celotnim malteškim arhipelagom, razen dobro utrjenega pristaniškega območja, ki je vključevalo glavno mesto Valletto. Red je imel sredstva, da bi vzdržal obleganje, toda vrsta okoliščin, vključno z nezadovoljstvom med njegovimi francoskimi člani in domačim malteškim prebivalstvom, je privedla do premirja, ki se je končalo s kapitulacijo reda. Invazija je tako končala 268 let dolgo vladavino hospitalcev na Malti in povzročila francosko okupacijo Malte. Nekaj ​​mesecev po invaziji je nezadovoljstvo zaradi reform, ki so se dogajale, privedlo do vstaje, ki se je razvila v blokado francoske garnizije s strani malteških upornikov, ki so jim pomagali Britanci, Neapeljčani in Portugalci. Blokada je trajala dve leti in se končala s francosko predajo Britancem leta 1800, s čimer je Malta postala protektorat in se je začela 164-letna britanska vladavina. Zgodovina Ozadje in neuspešni predlogi Na Punti di Santa Maria (danes znani kot Tigné Point po utrdbi) je leta 1417 obstajala stražna postojanka. Postaja je bila verjetno majhna neutrjena struktura, ki so jo upravljale tri osebe. Polotok je imel pomembno vlogo med velikim obleganjem Malte leta 1565, ko so vdori Osmanov na njem zgradili baterijo, da bi bombardirali in sčasoma zavzeli trdnjavo sv. Elma. Po obleganju je polotok postal znan kot Dragut Point po osmanskem gusarju Dragutu. Prvi predlog za gradnjo utrdbe na Dragut Pointu je leta 1670 podal italijanski vojaški inženir Antonio Maurizio Valperga. Predlagal je utrjeno mesto, znano kot Borgo della Città Piccola, z zasnovo, podobno utrdbi Ricasoli. Predlog se ni nikoli uresničil, verjetno zaradi pomanjkanja sredstev. Leta 1715 je Philippe Vendome podal drugi predlog, tokrat za gradnjo redute s kazemato. Leto kasneje je René Jacob de Tigné predlagal gradnjo velike topniške baterije, podobne drugim obalnim baterijam, ki so jih takrat gradili ob malteški obali. Leta 1757 je bila na severni obali polotoka zgrajena baterija Lembi, zunanje utrdbeno območje Manoelove utrdbe. V začetku 1760-ih je bil predlagan utrjen jarek, vendar ni bil nikoli zgrajen. Gradnja Načrti za utrdbo Tigné so bili končno izdelani leta 1792, verjetno zaradi grožnje francoske invazije. Naročil jo je veliki mojster Emmanuel de Rohan-Polduc, zasnoval pa jo je novoimenovani inženir reda Antoine Étienne de Tousard. Gradnja se je začela leta 1793 pod nadzorom kapomastra Antonia Cachia in je bila končana julija 1795. Utrdba je bila poimenovana po vitezu Françoisu Renéju Jacobu de Tignéu, nečaku vojaškega inženirja Renéja Jacoba de Tignéa, v priznanje za njegova dolgoletna služenja redu. Tigné je za gradnjo nove utrdbe plačal tudi 1000 skudov, medtem ko je de Rohan plačal približno 6000 skudov. Nadaljnjih 500 skudov je daroval Bali de Tillet, preostanek sredstev pa je plačala Fondazione Manoel. Nova utrdba je bila po standardih 18. stoletja precej majhna in je bila bolj podobna veliki reduti kot utrdbi. Kljub temu je bila njena zasnova obravnavana kot revolucionarna, saj je bila ena najzgodnejših poligonalnih utrdb, zgrajenih na svetu. Utrdba Tigné je bila tudi zadnja večja utrdba, ki jo je zgradil red svetega Janeza. Po dokončanju utrdbe Tigné je bila bližnja baterija Lembi razpuščena in preurejena v zasebno rezidenco. Okoli leta 1797 je bil podan predlog za gradnjo utrjenega mesta, ki bi zasedlo celoten polotok, s utrdbo Tigné kot njegovo utrdbo. Tako kot pri prejšnjih predlogih v poznem 17. in začetku 18. stoletja se tudi iz tega načrta ni nič uresničilo. Utrdba je bila zadnji projekt reda, ki je ponudil množično zaposlovanje v lokalnem okolju. Francoska invazija in okupacija Utrdba je bila prvič uporabljena med francosko invazijo na Malto junija 1798. Takrat ji je poveljeval bavarski vitez Joseph Maria von Rechberg, v njej pa je bila garnizija, sestavljena iz mož iz Cacciatorijev, ki so bili prostovoljni lovski lahki pehotni polk, pa tudi nekaj bombarderjev z ladje San Zaccharia in nekaj malteške milice. Utrdba Tigné je bila oborožena z 28 topovi in ​​12 minometi, kot sledi, vendar je bilo le 15 topov uporabnih: Dvanajst 24-funtnih topov Šest 18-funtnih topov Šest 12-funtnih topov Štirje 4-funtni topovi Šest minometov za izstreljevanje granat Šest minometov za izstreljevanje kamenja Utrdba Tigné je bila ena redkih utrdb, ki so se aktivno poskušale upreti invaziji. 10. junija so Francozi poskušali utrditi utrdbo v manjšem spopadu, a so jo uspešno odbili. Utrdba je s topovi podprla protinapad redove mornarice proti Francozom in preprečila francoskim ladjam vstop v Marsamxett. 11. junija so Francozi bombardirali trdnjavo s kopnega in morja. Garnizija trdnjave se je branila, njenemu poveljniku Rechbergu pa je uspelo pripeljati več streliva iz Floriane. 12. junija se je bombardiranje trdnjave nadaljevalo, a Francozi so do takrat že zavzeli Valletto, Floriano in utrdbo Manoel. Malteška milica je zapustila trdnjavo in zmanjšala njeno garnizijo na 80 mož. Do konca dneva je zmanjkalo streliva, deli trdnjave pa so bili med bombardiranjem poškodovani. Ko sta Rechberg in njegovi vojaki poskušali pobegniti, so jih Francozi ujeli in trdnjava je bila do 13. junija v francoskih rokah.[11] Med poznejšim malteškim uporom in uporom proti francoski oblasti so malteški uporniki zgradili šest baterij nasproti utrdbe Tigné, ki so jo držali Francozi. Do leta 1799 se je njena oborožitev zmanjšala na 21 topov, ki so bili naslednji: Sedem 24-funtnih topov Šest 18-funtnih topov Štirje 10-funtni topovi Štirje 4-funtni topovi Britanska vladavina Utrdbo Tigné je britanska vojska uradno prevzela septembra 1800, stalno pa je bila nameščena leta 1805. Deli, poškodovani med francosko okupacijo, so bili popravljeni, vendar sprva ni bilo večjih sprememb. Leta 1815 je bila utrdba po več letih britanske okupacije oborožena s 30 topovi: Štirinajst 24-funtnih topov Dvanajst 18-funtnih topov Štiri 24-funtne karonade V 1860-ih so Britanci utrdbo Tigné videli kot »popolnost majhne utrdbe brez bokov ... sposobne precejšnjega upora« in je bila uporabljena kot prototip za druge poligonalne utrdbe, zgrajene drugje. Do takrat je bila oborožena predvsem s 68-funtnimi topovi. Parapet na krožnem stolpu so porušili, da bi naredili prostor za en sam top, nameščen na prečni ploščadi, podoben tistim na Martellskih stolpih. Do leta 1864 je bila utrdba oborožena z osemnajstimi 32-funtnimi topovi, štirimi 10-palčnimi topovi in ​​še enim 32-funtnim topom na stolpu. Prve večje modifikacije so bile narejene med letoma 1870 in 1875, ko so porušili nekatere parapete z embrazurami, da bi naredili prostor za položaje 9-palčnih 12-tonskih topov RML. Preostanek utrdbe je v naslednjih letih doživel nadaljnje pomembne spremembe. V 1880-ih so Britanci razmišljali o rušenju utrdbe in njeni zamenjavi z večjo utrdbo, vendar je bilo leta 1888 predlagano, da se namesto rušenja višina obzidja zmanjša na raven glasije. V 1890-ih so na glasiji zgradili položaje za topove z zaklepnim polnjenjem (BL), nadaljnje predelave pa so bile izvedene, ko so bili deli strukture preurejeni v prostore za posadko ali skladišča. Obramba polotoka Tigné se je še okrepila z izgradnjo baterije Cambridge med letoma 1878 in 1886. Nato je bila med letoma 1889 in 1894 zgrajena baterija Garden Battery, ki je pokrivala območje med baterijo Cambridge in utrdbo Tigné. Na preostalem delu polotoka so v začetku 20. stoletja zgradili barake. Utrdba je bila leta 1925 uvrščena na seznam starin. Med drugo svetovno vojno jo je poškodovalo zračno bombardiranje. Novejša zgodovina Ko so britanske čete leta 1979 zapustile Malto, je bila utrdba zapuščena in je propadala. Deli so bili tudi vandalizirani. Nekoč je bil uporabljen tudi kot razsoljevalna naprava. Od začetka 2000-ih let polotok Tigné Point prenavlja podjetje MIDI plc. Britanske vojašnice so bile porušene, namesto njih pa so zgradili visoke stanovanjske stavbe. Leta 2008 je MIDI plc v okviru projekta obnovil tudi utrdbo. Popravljene so bile tudi spremembe, ki so jih naredili Britanci, kot so položaji za topove BL, na glasiju pa so bili zgrajeni urejeni vrtovi in ​​sprehajalne poti. Obstajalo je več predlogov o tem, kako stavbo uporabiti, med drugim za gostinske objekte, kot vojaški muzej, razstavni prostor ali kot umetniško galerijo. Ključ kapele okoli utrdbe Tigne še vedno obstaja in je zdaj v cerkvi Stella Maris. Razporeditev Zasnova utrdbe Tigné je bila v glavnem zasnovana na Lunette d'Arçon, pa tudi na delu Marca Renéja, markiza de Montalembert. Končna zasnova Antoinea Étienna de Tousarda je privedla do revolucionarne utrdbe, zaradi katere je postala ena najstarejših poligonalnih utrdb na svetu. Najbolj opazna značilnost utrdbe je krožni stolp. Ta je bil zasnovan po vzoru reduit de surete Lunette d'Arçon in je podoben tudi tour-reduitom, zgrajenim na Malti v začetku 18. stoletja (edini ohranjeni primer je stolp Vendôme). Imel je dve vrsti strelskih odprtin, njegova streha pa je vsebovala parapet s štirimi strelnicami. Slednjega so v 1860-ih nadomestili z nagnjenim parapetom za namestitev enega samega topa. V stolpu so tudi glavna vrata, nad katerimi je spominska plošča. Glavni del utrdbe je bil sestavljen iz diamantno oblikovane strukture, sestavljene iz dveh bokov in dveh stranic. Obe strani in desna stran sta prvotno imeli strelnice, vendar so jih Britanci konec 19. stoletja razstavili. V središču utrdbe je bil blok z dvorišči na obeh straneh. Glavno strukturo in stolp sta obdajala jarek s tremi protiutežnimi strelskimi galerijami. Tudi te so Britanci znatno spremenili. Britanci so na glasiji utrdbe zgradili tudi tri položaje za topove z zaklepnim polnjenjem (BL). Tignèjevi predori Pod utrdbo je labirint predorov, ki se raztezajo več kilometrov. Ti so bili pred drugo svetovno vojno izkopani ročno. Sklici Zunanje povezave National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands Journal about Fort Tigné written by Dr. Stephen C. Spiteri na Wayback Machine (arhivirano 14 June 2018) YouTube video showing a 3D model of Fort Tigné in its original configuration Commemorative Medal