NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Tour Saint-Marc

La tour Saint-Marc (en maltais : Torri ta 'San Mark), connue à l'origine sous le nom de Torre del Cortin et aujourd'hui en tant que Tour Qalet Marku (en maltais : Torri ta' Qalet Marku), est une petite tour de guet située à Baħar iċ-Ċagħaq, aux limites de In-Naxxar, à Malte. Achevée en 1658, elle est l'une des treize tours côtières de Malte et fait partie du réseau des Tours de De Redin (en) Historique La tour Saint-Marc a été construite en 1658 sur ou à proximité du site d'un poste de garde médiéval. Elle permet d'avoir une vue sur la tour Għallis à l'ouest et de la tour Madliena (en) à l'est. Sa construction a coûté 408 scudi et elle suit l'architecture standard des Tours de De Redin (en), ayant un plan carré avec deux étages et une tourelle sur le toit. En 1741, une fougasse fut construite près de la tour mais elle a été perdue jusqu'à sa redécouverte lors des travaux routiers dans la région en 2014. La tour n'était plus opérationnelle à partir de 1743, mais en 1792, la Congrégation de la Guerre ordonna de la réarmer avec un canon de 3 livres. Les Britanniques ont construit une petite salle de garde devant la tour, mais celle-ci est maintenant en ruine. Aujourd'hui La tour Saint-Marc est gérée par Din l-Art Ħelwa, qui l'a restaurée en 1997. La tour est en bon état, mais ses alentours ont été critiqués en raison de la quantité de déchets, principalement provenant des personnes campant sur la péninsule. La tour est ouverte au public sur rendez-vous. Notes et références Portail de l’histoire militaire Portail de Malte Portail de l’ordre de Saint-Jean de Jérusalem
Szent Márk-torony

A Szent Márk-torony (máltaiul: Torri ta' San Mark), eredetileg Torre del Cortin más néven Qalet Marku torony (máltaiul: Torri ta' Qalet Marku) kis őrtorony Máltán, a Naxxar közelében fekvő Baħar iċ-Ċagħaq településen. Egyike azoknak az erődtornyoknak, amelyeket az 58. máltai nagymester De Redín építtetett a szigetek partvédelmi hálózatának részeként 1658-ban. A tornyot 1997-ben restaurálták, napjainkban is jó állapotban van. Története A Szent Márk-torony Málta északi részén Baħar iċ-Ċagħaq településen épült egy középkori őrhely helyén, Martín de Redín nagymester magisztrátusa idején 1658-ban. A nagymester – elődjének példáját követve – összesen tizenhárom hasonló kisméretű őrtornyot építtetett a szigetek partjainak azon részein, ahol a terep lehetővé tette a kikötést. A tornyok elsődleges szerepe a part megfigyelése és az ellenséges hajók közeledtére való figyelmeztetés volt, megelőzve a váratlan támadásokat. Egymástól látótávolságára építették őket, hogy lövéssel, füst- és tűzjelekkel éjjel-nappal üzenhesenek egymásnak és szükség esetén riasszák az nagyobb erődökben állomásozó alakulatokat. Formailag ez a torony is a szabványos mintát követi: alaprajza négyzetes, kétszintes, lapostetős, amelyen mellvéd fut körbe és egy kis lőportorony áll rajta. Az alsó szint falai enyhén befelé dűtöttek, bejárata a szárazföld felőli oldalon, a felső emeleten nyílik, ahová eredetileg csak létrán lehetett feljutni. A belső tér egymás felett két helyiséget alkot, az alsó szint ablaktalan, valószínűleg raktárként használták, a felső szinten volt az őrhely és a katonák lakótere. A tetőre csigalépcső vezetett. Viszonylag kevés fegyverzettel rendelkezett; az őrszolgálatot három, négy ember látta el. 1741-ben a toronyhoz közeli sziklákba aknát (fougasse) ástak, ami idővel betemetődött és csak 2014-ben találtak rá ismét a környéken végzett útmunkák során. A Szent Márk-tornyot 1743-ban elhagyták, majd ötven évvel később 1792-ben, amikor Bonaparte – félúton Egyiptom felé – elfoglalta Máltát, egy három fontos ágyúval szerelték fel. A brit időszakban is használatban volt, ekkor a torony elé kis őrhelyet építettek, ami idővel összeomlott. A torony 1997-ben a Din l-Art Ħelwa műemlékvédő szervezet gondozásába került, restaurálták, és előzetes bejelentkezés alapján látogatható. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Saint Mark's Tower című angol Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Jegyzetek Külső hivatkozások A máltai szigetek kulturális javainak nemzeti jegyzéke
Wieża św. Marka

Wieża św. Marka (St. Mark's Tower, Qalet Marku) – jedna z trzynastu małych umocnionych kamiennych wież obserwacyjnych zbudowana za czasów wielkiego mistrza Kawalerów maltańskich Martin de Redin zbudowana na wyspie Malta. Wieże zostały zbudowane pomiędzy rokiem 1658 a 1659. Każda z wież znajduje się w zasięgu wzroku z sąsiedniej i służyły jako wieże komunikacyjne pomiędzy Gozo i Wielkim Portem, oprócz funkcji obserwacyjno-ostrzegawczych przed piratami. Wieża św. Marka jest usytuowana na przylądku Ras il-Qrejten, na północnym brzegu Malty. Leży pomiędzy wieżami: wieżą Għalliss na wschodzie oraz wieżą Madliena na zachodzie. Wieża ma wymiary zbliżone do: wysokość 12 metrów, podstawa 9 m. Wieża została odrestaurowana w latach 1997-1998 przez Din l-Art Helwa, National Trust of Malta. Została wpisana na listę National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands pod numerem 00034. Przypisy Bibliografia Charles Stephenson, The Fortification of Malta 1530-1945, Osprey Publishing, 2004, ISBN 978-1-84176-693-5. Mellieha.com the vilage inside out - Fortification - Ghajn Hadid Tower. mellieha.com. [zarchiwizowane z tego adresu (2014-12-16)].
St.-Joseph-Kirche (Qala)

Die St.-Joseph-Kirche (maltesisch Knisja Parrokjali tal-Immakulata Kunċizzjoni u San Ġużepp, englisch Parish Church of the Immaculate Conception and St. Joseph) ist die römisch-katholische Pfarrkirche von Qala auf der zu Malta gehörenden Insel Gozo. Sie ist unter der Nummer 1035 im National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands verzeichnet. Geschichte Qala wurde am 3. Februar 1872 – als erste nach Gründung des Bistums Gozo – zur Pfarrei erhoben. Anfangs diente die Church of the Immaculate Conception of Our Lady als Sitz der Pfarrei. Unter Pfarrer Dun Ġużepp Diacono, der später auch die Heilandskirche in Għasri entwarf, wurde am 19. März 1882 der Grundstein für einen Neubau gelegt. Sieben Jahre später war der Bau vollendet. Seine Weihe fand am 8. Mai 1904 statt. Von 1943 bis 1966 wurde die Kirche vergrößert. Am 21. April 1965 wurde die Pfarrei zum Erzpresbyterium erhoben. Beschreibung Die St.-Joseph-Kirche ist, wie viele Gotteshäuser in Malta, im Stil des Neobarock erbaut. Die Fassade ist streng symmetrisch gestaltet. An den Ecken des Gebäudes finden sich Pilaster, deren Kapitelle laubverziert sind. Über die gesamte Fassade zieht sich ein Fries in Form einer Girlande. Darunter findet sich eine Reihe von Blindfenstern, die von einer Balustrade getragen werden. Das zentrale Eingangsportal wird von einem dreieckigen Giebel überragt, der von Säulen mit ionischen Kapitellen getragen wird. Weblinks Parish Church of the Immaculate Conception and St. Joseph. (PDF; 489 kB) In: National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. Sovrintendenza tal-Patrimonju Kulturali, 27. August 2012; abgerufen am 2. Juli 2020 (englisch). Qala bei der Diözese Gozo (englisch)
Kollegiatkirche St. Paul (Rabat)

Die Kollegiatkirche St. Paul (maltesisch Knisja Parrokjali ta’ San Pawl, englisch Parish Church of St Paul) ist eine bedeutende Barockkirche in Rabat auf der Insel Malta. Wegen der unter ihr befindlichen Paulusgrotte gehört sie zu den Gedenkstätten und Wallfahrtsorten des Apostels Paulus. Sie ist im National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands unter der Nummer 2366 eingetragen und steht als Grade-1-Bauwerk unter Denkmalschutz. 2020 wurde sie durch Papst Franziskus zur Basilica minor erhoben. Entstehung St. Paul wurde 1664–1683 nach Plänen von Lorenzo Gafà anstelle einer mittelalterlichen Vorgängerkirche im Stil des römischen Barock erbaut und in der Folgezeit reich ausgestattet. Großmeister Adrien de Wignacourt errichtete bei der Kirche ein Kollegiatstift von Klerikern. Architektur und Ausstattung Die Kirche ist eine dreischiffige, kreuzförmige Basilika mit hoher Vierungskuppel. Sie ist reich mit Altären, Statuen und Gemälden bedeutender Künstler des 18. Jahrhunderts ausgestattet. Stefano Erardi schuf das großflächige Hochaltarbild Schiffbruch des hl. Paulus. Unter den Bildern der Seitenaltäre befinden sich eine Darstellung des heiligen Publius von Mattia Preti sowie das Abendmahl und die Heilige Familie von Francesco Zahra. Paulusgrotte Rechts unterhalb der Kirche befindet sich die Paulusgrotte. Sie gehört zu den Stätten der Insel, die an den Schiffbruch des Paulus und seiner Begleiter auf der Überfahrt nach Rom und an seinen dreimonatigen Aufenthalt auf Malta (Apg 27 und Apg 28 ) erinnern. Von der Tradition wird sie als die Stelle bezeichnet, wo der Apostel in dieser Zeit gewohnt, gelehrt und die Heilige Messe gefeiert habe. Die Grotte mit rohen Felswänden ist nur sparsam ausgestattet. Im Zentrum steht eine große Skulptur des lehrenden Apostels von Melchiorre Cafà. Davor erinnert eine Marmortafel an Papst Johannes Paul II., der bei seinem Maltabesuch 1990 hier betete. Literatur Aldo F. Azzopardi: Malta und seine Inseln. Narni 1991, S. 112f. Weblinks Knisja Parrokjali ta’ San Pawl / Parish Church of St Paul. (PDF; 494 kB) In: National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. Sovrintendenza tal-Patrimonju Kulturale, 27. Juni 2014; abgerufen am 7. November 2020 (englisch). Einzelnachweise
Basilica of St Paul, Rabat

The Basilica of St Paul is a Roman Catholic Parish church located in Rabat, Malta. History The church is built on the edge of the site of the Roman city Melite, which included all of Mdina and a large part of present-day Rabat. There were numerous churches built on the site of the present church which dates from the 17th century. In 1336 bishop Hilarius refers to the church as ecclesia Sancti Pauli de crypta, and also mentions the cemetery and the Roman ditch. The present church was built to replace a church which was completed in 1578. The new church was built with funds provided by the noble woman Guzmana Navarra on plans prepared by Francesco Buonamici. Commenced in 1653, the church building was completed by Lorenzo Gafà in 1683. Annexed with the church of St Paul is a smaller church dedicated to St Publius which was rebuilt in 1692 and again in 1726 by Salvu Borg. The church was elevated to a Minor Basilica in 2020. The grotto Entrance to the grotto is through the church of St Publius, linked to the Wignacourt Museum. The church is listed on the National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. The grotto is the place where according to tradition St Paul lived and preached during his three months stay in Malta in 60 A.D. In 1748 Grand Master Pinto donated a statue of St Paul for the grotto. The grotto was visited by various Popes, Pope John Paul II in 1990 and 2001 and Pope Benedict XVI in 2010. It was visited the third time by Pope Francis during his apostolic journey to the Maltese islands on 2 April 2022. References
Basílica de San Pablo, Rabat

La Basílica de San Pablo es una iglesia parroquial católica romana ubicada en Rabat, Malta. Historia La iglesia está construida en el límite del emplazamiento de la ciudad romana de Melite, que incluía toda Mdina y gran parte de la actual Rabat.​ En el emplazamiento de la iglesia actual, que data del siglo XVII, se construyeron numerosas iglesias. En 1336, el obispo Hilarius se refiere a la iglesia como ecclesia Sancti Pauli de crypta, y también menciona el cementerio y el foso romano. La iglesia actual se construyó para reemplazar una iglesia que se terminó en 1578. La nueva iglesia se construyó con fondos proporcionados por la noble Guzmana Navarra según los planos preparados por Francesco Buonamici. Iniciada en 1653, la construcción de la iglesia fue terminada por Lorenzo Gafà en 1683. Anexa a la iglesia de San Pablo hay una iglesia más pequeña dedicada a San Publio, que fue reconstruida en 1692 y nuevamente en 1726 por Salvu Borg.​ La iglesia fue elevada a Basílica Menor en 2020. ​ La gruta El acceso a la gruta se realiza a través de la iglesia de San Publio, vinculada al Museo Wignacourt. La iglesia figura en el Inventario Nacional de Bienes Culturales de las Islas Maltesas.​ La gruta es el lugar donde, según la tradición, San Pablo vivió y predicó durante su estancia de tres meses en Malta en el año 60 d. C. En 1748, el Gran Maestre Pinto donó una estatua de San Pablo para la gruta. La gruta fue visitada por varios Papas: Juan Pablo II en 1990 y 2001, y Benedicto XVI en 2010.​ Fue visitada por tercera vez por el Papa Francisco durante su viaje apostólico a las islas maltesas el 2 de abril de 2022.​ Referencias
Église Saint-Paul de Rabat

L'église paroissiale Saint-Paul de Rabat (en maltais : Knisja Parrokjali ta’ San Pawl, en anglais : Parish Church of St Paul) est une importante église baroque de Rabat sur l'île de Malte. En raison de la grotte de Paul située en dessous, c'est l'un des mémoriaux et des lieux de pèlerinage de l'apôtre Paul. Il est inscrit à l'Inventaire national des biens culturels des îles maltaises et est un bâtiment protégé. En 2020, elle a été élevée au rang de basilique mineure. Historique L'église St-Paul a été construite en 1664-1683 selon les plans de Lorenzo Gafà à la place d'une église médiévale précédente dans le style baroque romain et a été richement meublée dans la période suivante. Le Grand Maître Adrien de Wignacourt établit une fondation collégiale du clergé près de l'église. Architecture L'église est une basilique cruciforme à trois nefs avec un haut dôme traversant. Elle est riche en autels, statues et peintures d'artistes importants des XVIIIe et XIXe siècles. Stefano Erardi a créé le grand tableau du maître-autel Naufrage de St-Paul. Parmi les images sur les autels latéraux figurent une représentation de Saint Publius par Mattia Preti, ainsi que la Dernière Cène et la Sainte Famille par Francesco Zahra. Grotte de Paul Sur la droite en dessous de l'église se trouve la grotte de Paul. C'est l'un des lieux de l'île qui commémore le naufrage de Paul et de ses compagnons lors de la traversée vers Rome et son séjour de trois mois à Malte. La tradition l'appelle le lieu où l'apôtre a vécu, enseigné et célébré la Messe pendant cette période. La grotte avec ses parois rocheuses rugueuses n'est que parcimonieusement équipée. Au centre se trouve une grande sculpture de l'apôtre enseignant par Melchiorre Cafà. Devant elle, une plaque de marbre commémore le pape Jean-Paul II, qui a prié ici lors de sa visite à Malte en 1990. Littérature Aldo F. Azzopardi : Malte et ses îles. Narni 1991, page 112f. Liens externes Knisja Parrokjali ta’ San Pawl / Parish Church of St Paul. (PDF; 494 kB) In: National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. Sovrintendenza tal-Patrimonju Kulturale, 27. Juni 2014; abgerufen am 7. November 2020 (englisch). Références Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme Portail de Malte Portail du baroque
Bazylika św. Pawła w Rabacie

Bazylika św. Pawła (ang. Basilica of St Paul, mal. Bażilika ta' San Pawl) – rzymskokatolicki kościół kolegiacki znajdujący się w maltańskim mieście Rabat, od 2020 noszący godność bazyliki mniejszej. Świątynia jest wpisana na listę zabytków. Historia Przed wzniesieniem obecnej świątyni znajdował się tu konsekrowany w 1571 roku kościół, którego budowę zakończono w 1578. Budowę stojącego do dziś kościoła rozpoczęto 3 czerwca 1653. Projekt sporządził Francesco Buonamici. 16 kwietnia 1664 pracę nad kościołem przejęli Lorenzo Gafà i Pawluċċju Farmusa. Budowę ukończono w 1683 roku. 4 kwietnia 2020 kościół został wyniesiony do godności bazyliki mniejszej. Grota św. Pawła W podziemiach pod przylegającym do bazyliki kościele św. Publiusza znajduje się tzw. grota św. Pawła. Pierwsza wzmianka o niej pochodzi z 1366. Już w średniowieczu była miejscem kultu związanym ze św. Pawłem, który według Dziejów Apostolskich miał przebywać na Malcie i ukrywać się tutaj przed Rzymianami. Znajdujący się w grocie posąg świętego został ufundowany w 1748 przez Manuela Pinta da Fonsecę, Wielkiego Mistrza joannitów. Grota jest celem licznych pielgrzymek. Trzykrotnie odwiedzili ją papieże: w 1990 modlił się w niej Jan Paweł II, w 2010 – Benedykt XVI, a w 2022 – Franciszek. Galeria Przypisy
Cerkev sv. Pavla, Rabat

Cerkev svetega Pavla je velika baročna cerkev v Rabatu na otoku Malta. Zaradi Pavlove jame pod njo je med spomeniki in romarskimi kraji apostola Pavla. Zgodovina Cerkev je zgrajena na delu rimskega mesta Melite v predmestju stare prestolnice Mdina in na velikem delu današnjega Rabata. Pred sedanjo cerkvijo, ki je iz 17. stoletja, so bile tu številne cerkve. Leta 1336 se je škof Hilarij skliceval na cerkev Sancti Pauli de crypta, poleg tega je omenjal tudi pokopališče in rimski jarek. Sedanja cerkev je bila zgrajena, da bi nadomestila cerkev, ki je bila končana leta 1578. Nova cerkev je bila zgrajena s sredstvi, ki jih je zagotovila plemkinja iz rodbine Cosmana Navarra, po načrtih, ki jih je pripravil Francesco Buonamici. Cerkveno stavbo, ki se je začela graditi leta 1653, je dokončal Lorenzo Gafà leta 1683. Njej je dodana manjša cerkev, posvečena svetemu Publiju, ki je bila obnovljena leta 1692 in spet leta 1726, in je delo Salvuja Borga. Veliki mojster Adrien de Wignacourt je v cerkvi ustanovil kolegij duhovnikov. Opis Cerkev je triladijska bazilika v obliki križa z veliko osrednjo kupolo. Bogato je okrašena z oltarji, kipi in slikami pomembnih umetnikov 18. stoletja. Stefano Erardi je ustvaril velik oltar o brodolomu svetega Pavla. Na stranskih oltarjih so slika svetega Publija Mattie Pretija, Zadnja večerja in Sveta družina Francesca Zahre. Pavlova jama Vhod v jamo je skozi cerkev svetega Publija. V njej je živel sveti Pavel in pridigal, ko je leta 60 n. št. tri mesce živel na Malti. Leta 1748 je veliki mojster Pinto daroval kip svetega Pavla. Jamo sta obiskala dva papeža: Janez Pavel II. leta 1990 in Benedikt XVI. leta 2010. Jama spominja na brodolom Pavla in njegovih spremljevalcev, ko so potovali v Rim, in njegovo trimesečno bivanje na Malti. ). Označena je kot kraj, kjer je apostol živel in učil. Jama s surovimi stenami je skromna. Na sredini je velik kip apostola, ki ga je naredil Melchiorre Cafà. Pred njim je marmorna plošča, ki opozarja na obisk papeža Janeza Pavla II., ki je tukaj molil leta 1990. Jama je povezana z Wignacourtovim muzejem. Cerkev je tudi na seznamu kulturnih znamenitosti malteških otokov. Sklici Literatura Aldo F. Azzopardi: Malta und seine Inseln, Narni 1991, S. 112f. Zunanje povezave 27. Juni 2009, Besuch von Kardinal Ennio Antonelli in der Paulusgrotte, Ansprache (engl.) und Bilder
Carmelite Church, Balluta

The Parish Church of Our Lady of Mount Carmel, or simply known as the Carmelite Church or Balluta Parish Church, is a neo-gothic Roman Catholic parish church located in Balluta Bay in the town of St Julian's, Malta. History The present church, which is a prominent landmark in St Julians, dates from the early to the mid 20th century. The original Carmelite church was a small neo-gothic chapel which was built in 1859 on plans by Giuseppe Bonavia. The church was rebuilt in 1877 on plans by Emanuele Luigi Galizia. Afterwards it was handed over to the Carmelite friars who rebuilt it again in 1900 on plans by architect Gustavo R. Vincenti. After his death Joseph M. Spiteri took over. The church was then enlarged in 1958. In 1974, the area around the church was created into a parish, separate from the parish of St Julians, and the Carmelite church was chosen as the parish church. The church was dedicated on 12 December 1984. References
Kościół Matki Bożej z Góry Karmel w Balluta Bay (St. Julian’s)

Kościół Matki Bożej z Góry Karmel (malt. Il-Knisja tal-Madonna tal-Karmnu, ang. Church of Our Lady of Mount Carmel), znany też jako Kościół Karmelitów lub Kościół parafialny w Balluta Bay – neogotycki rzymskokatolicki kościół parafialny położony w Balluta Bay w miejscowości St. Julian’s na Malcie. Historia Obecny kościół, będący charakterystycznym punktem w St. Julian’s, pochodzi z pierwszej połowy XX wieku. Pierwotny kościół karmelitów był małą neogotycką kaplicą, która została zbudowana w 1859 według planów architekta Giuseppe Bonavii. Kościół odbudowano w 1877 według planów Emanuele Luigiego Galizii. Następnie został przekazany braciom karmelitom, którzy odbudowali go ponownie w 1900 według planów architekta Gustavo R. Vincentiego. Po jego śmierci prace kontynuował Joseph M. Spiteri. Następnie w 1958 kościół powiększono. W 1974 z terenu wokół kościoła utworzono parafię odrębną od parafii św. Juliana, a na kościół parafialny wybrano kościół karmelitów. Kościół został poświęcony 12 grudnia 1984. Przypisy
Żonqor Battery

Żonqor Battery (Maltese: Batterija taż-Żonqor) is an artillery battery in Marsaskala, Malta, standing on high ground overlooking Marsaskala Bay. It is a polygonal fort and was built by the British from 1882 to 1886. History Żonqor Battery was built by the British between 1882 and 1886 at a cost of £5000 (or £6000). It has a pentagonal shape, and it is surrounded by a 6 metre wide ditch. The firing positions and ammunition depots were located below ground level to protect them from enemy fire. Its gun crew and garrison were stationed at the nearby Fort Leonardo. Soon after being completed, the battery was found out to be inadequate since the range of its RML 7 inch guns did not reach the area of the bay they were supposed to defend. Due to this, new plans were made to defend the bay by Governor Lintorn Simmons, but these were never implemented. The battery is believed to have been armed with three canons, but it is said that they may have never been adjusted into place for use. The battery's guns were eventually dismantled, and in World War II, the battery was used as a warehouse for ammunition. Present day The battery is now used for agricultural purposes and it is not open to the public. References
Bateria Żonqor

Bateria Żonqor (malt. Batterija taż-Żonqor, ang. Żonqor Battery) – bateria artyleryjska w Marsaskali na Malcie. Zbudowana przez Brytyjczyków w latach 1882-1886, jest fortyfikacją poligonalną. Stoi na wysokim terenie, górując nad zatoką Marsaskala Bay. Historia Bateria Żonqor zbudowana została przez Brytyjczyków w latach 1882-1886. Koszt budowy wyniósł 5000 funtów (lub 6000 funtów). Ma pięciokątny kształt i otoczona jest przez rów o szerokości 6 metrów. Stanowiska dział oraz magazyny z amunicją, z uwagi na ochronę przed ogniem nieprzyjaciela, ulokowane były poniżej poziomu gruntu. Obsługa dział oraz załoga stacjonowały w pobliskim Forcie Leonardo. Wkrótce po zakończeniu budowy fortyfikacja okazała się niewydajna, gdyż zasięg jej 7-calowych dział nie obejmował terenu zatoki, do obrony której była przeznaczona. W związku z tym, gubernator Lintorn Simmons opracował nowe plany obrony, lecz nie zostały one nigdy urzeczywistnione. Mówi się, że bateria miała być uzbrojona w trzy działa, lecz przypuszczalnie nigdy nie zostały one przygotowane na miejscu do użytku. Ostatecznie zostały rozmontowane, a bateria służyła w czasie II wojny światowej jako skład amunicji. Współcześnie Współcześnie bateria jest używana dla celów rolnictwa i nie jest dostępna dla ogółu. Przypisy