Mamo torony

A Mamo torony (máltaiul: Torri Ta' Mamu ) egy erődített lakóház a máltai Marsaskalában, amelyet a Mamo család épített 1657-ben a Szent Tamás-öbölnél fekvő birtokán. Az évszázadok során sok tulajdonosa volt, közöttük Lord Gerald Strickland málta 4. miniszterelnöke is, majd a második világháború alatt regionális parancsnokságként működött. A Mamo tornyot rekonstruálták, többször restaurálták, napjainkban jó állapotban van, nyitott a nagyközönség számára, és hagyományőrző programok kedvelt helyszíne. Leírása Formailag a torony teljesen egyedi, alaprajza Szent András-keresztre hasonlít, 16 oldala van, lapostetős. Az alsó szinten öt helyiség található, négy kisebb szoba a kereszt végein és egy nagyobb, kerek, kupolatetős a közepén. Innen két lépcsősor indul, a bal oldali a tetőre vezet, a jobb oldali pedig az egyik szoba fölötti alacsony hálóhelyiségbe. A torony jobb oldalánál van egy kút, amelyet egy akna közvetlenül a tetővel köt össze. A toronynak nincsenek lőrései, muskéta állásai, vagy egyéb védelmi elemei, de ablakai magasan vannak és két méter vastag falai elég erősek voltak ahhoz, hogy megvédjék a Mamo családot és akár 80 további embert a Szent Tamás-öböl felől rajtaütés-szerűen támadó berber kalózoktól. A tornyot két méter mély szárazárok vette körül, amelyen függőhíd vezetett át. A Mamo család egy kis kápolnát is épített, a torony mellé, amit Thienei Szent Kajetánnak szenteltek. Története A Mamo torony 1657-ben épült a Mamo család megerősített lakóhelyeként. Az építkezést Gregorio Mamo kezdte, de fia, Giorgio fejezte be. Apa és fia, mindketten építőmesterek voltak és Málta szerte több Szent János-rendi erődítmény építkezésén dolgoztak. A Mamo torony (a Wignacourt- , a Lascaris- és a de Redín-tornyokkal együtt) része volt a rend partvédelmi rendszerének, a máltai lovagok zászlaja lobogott rajta. Az évszázadok során sokszor gazdát cserélt, végül Lord Gerald Strickland máltai miniszterelnök örökölte meg. A második világháború kezdetén 1940-ben a brit hadsereg kisajátította a Mamo tornyot és regionális parancsnokságot működtetett benne. Ekkor a tetőre bunkert és géppuskaállásokat építettek. A háború után bérbe adták egy zejtuni családnak és egészen 1987-ig magánházként használták, de állapota folyamatosan romlott. A Mamo torony 1988-ban került a Dín l-Art Ħelwa máltai örökségvédelmi szervezet gondozásába, akik 1994 és 1995 között rekonstruálták – a ráépített részeket ekkor eltávolították –, és megnyitották a nagyközönség előtt. A Din l-Art Ħelwa további két alkalommal, 2012-ben és 2022-ben is kiterjedt helyreállítási munkákat végzett a torony külső homlokzatán. Jelenleg heti négy napon – csütörtöktől-vasárnapig – látogahtagó. Alkalmanként hagyományőrző rendezvényeket tartanak benne, ahol megelevenítik a 18. század végén Málta védelméért harcoló milíciák és ezredek életmódját és harcmodorát. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Mamo Tower című angol Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Jegyzetek Külső hivatkozások A máltai szigetek kulturális javainak nemzeti jegyzéke "Protection of Antiquities Regulations 21st November, 1932 Government Notice 402 of 1932, as Amended by Government Notices 127 of 1935 and 338 of 1939". Malta Environment and Planning Authority. 2016. április 19. dátummal az eredeti címről archiválva. "Torri Mamo, Marsascala". Heritage Sites managed by Din l-Art Helwa (angol nyelven). Dín l-Art Ħelwa. Hozzáférés: 2019. december 18..