Мале

Мале (на дивехи: މާލެ) е столицата на Малдивските острови. Разположен е в северния край на атола Каафу. Традиционно това е кралският остров, където е дворецът и откъдето старата малдивска кралска династия е управлявала страната. С население от 153 904 души (2014 г.) и площ от 8,3 km2, това е един от най-гъсто населените градове на света. Цялата островна група на Малдивите е кръстена на столицата. Думата „Малдиви“ буквално се превежда като „островите на Мале“. В миналото е бил опасан от крепостни стени. География и икономика Най-развитият отрасъл в Мале и в Малдивите като цяло е туризмът. На него приспадат 28% от БВП на страната. Над 90% от данъкосъбирането на правителството идва от мита и туристически такси. Съответно Мале има много туристически атракции, а около него са разположени множество курорти. Главното пристанище на страната се намира в Мале. Градът е център на икономическата дейност. Централата на малдивските авиолинии Maldivian и FlyMe се намират в Мале. Мале е свързан със съседния остров Хулхуле чрез автомобилен мост, отворен през октомври 2018 г. Хулхуле разполага с международно летище, обслужващо Мале. Преди отварянето на моста, транспортът между летището и Мале се е осъществявал с ферибот. Климатът в Мале е тропичен мусонен. Сухият сезон е от февруари до март, а през останалото време условията са влажни. Температурите са високи и постоянни през годината, като средногодишната температура е 28,2 °C. Количеството на средногодишните валежи възлиза на 1900 mm. История Първите заселници на Малдивските острови са дравидите, които пристигат от съседните брегове на Индийския субконтинент и Цейлон. Изследванията на малдивските лингвистични и културни традиции сочат към силно дравидско влияние върху малдивското общество, концентрирано в Мале още от древността. Първоначалните заселници на архипелага нямат крале, а живеят в прости съобщества, ръководени от местни вождове. Един ден в Мале пристига принц от Индия, наречен Коймала, на борда на голям кораб. Местното население го забелязва и го приветства. Те му позволяват да се засели сред тях, като с времето приемат управлението му. Когато Ибн Батута пристига в Мале през 1343 г., той прави подробно описание на града, както и на околните острови. Той споменава, че кралицата има резиденция в Мале. Споменава и наличието на няколко джамии, построени от дърво. През 17. век Мале е укрепен от султан Мухамад Имадудин, който построява стени на северната, източната и западната страни на острова. Създадено е вътрешно пристанище за риболовни кораби и външно пристанище за по-големи кораби между островите Вилингили и Хулхуле. Към 1888 г. населението на града е 2148 души, но бързото му нарастване скоро води до търсенето на място за живеене. В периода 1925 – 1927 г. старите укрепления и разнебитените стени са съборени при управлението на Мухамад Шамсудин III и са възстановени, но в по-малък мащаб. Пътищата също са разширени и изправени. Старите големи гробища са премахнати, за да се отвори повече място за жилища. Към 1967 г. населението на града е вече 11 453 души, а към 1977 г. – 29 522 души. За да се вмести постоянно нарастващото население на града, през 1986 г. плитката лагуна около Мале започва да се усвоява. Кралският дворец е разрушен, когато градът е премоделиран от президента Ибрахим Насир след премахването на монархията през 1968 г. От това време са запазени само сградата на Националния музей, резиденцията на султана и Петъчната джамия. Вижте също Индска цивилизация Източници Външни препратки Поглед към Мале от спътникова снимка в Уикимапия.