NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Badminton

Badminton er en ketsjersport for to eller fire spillere. Der konkurreres i single, double og mixdouble. Formålet med spillet er at slå fjerbolden med ketsjeren, så den flyver over nettet til den anden banehalvdel, sådan at modstanderen ikke kan nå bolden, før den rammer jorden indenfor banens grænser. Man må i modsætning til f.eks. volleyball kun ramme bolden én gang. I 2006 kom et nyt pointsystem (meget lig det, der tidligere blev brugt i bordtennis): Der spilles først til 21 point, og både den servende og modtagende part kan score point ved hver vundet bold. Opstår der pointlighed ved 20, spilles der indtil at den ene part fører med to point, dog højst til 30. Sportens popularitet varierer meget fra land til land, og Danmark er et af de lande, hvor den har sin største udbredelse, og der er tradition for topresultater. Dens udbredelse er allerstørst i Asien: Kina, Indonesien, Malaysia, Korea og Japan. I mange asiatiske lande er den nationalsport og hører derfor til de mest populære sportsgrene i verden. Historie Sporten har angiveligt rødder tilbage til det gamle Grækenland og en række lande i Østen. Den moderne udgave kan spores til Indien, hvor britiske soldater i 1860'erne tog en børneleg til sig, der gik ud på at holde en fjerbold i luften med en ketsjer. Soldaterne tilføjede et net, og dermed var badminton født. Den fik navn efter hertugen af Beauforts residens Badminton House. Nogle af de indiske soldater spillede her med hertugens børn, og de begyndte at omtale spillet som Badminton. De internationale mål for badmintonbanen er præcis de samme som hallens. Den første badmintonklub, Bath Badminton Club, blev stiftet i 1877 i Bath i nærheden af Badminton House, og i 1893 nedskrev det engelske badmintonforbund et regelsæt, der stort set svarer til nutidens. The International Badminton Federation (IBF) blev stiftet i 1934 af Canada, Danmark, England, Frankrig, Nederlandene, Irland, New Zealand, Skotland og Wales. Badminton blev introduceret i det olympiske program i 1992. Inden havde sportsgrenen været demonstrationssport ved legene i 1972 og 1988. Verdens hårdeste badmintonslag blev målt til en fart på 493 km/t af Tan Boon Heong. I Danmark var der i 2020 93.151 medlemmer og 706 foreninger i Badminton Danmark. Super series Turneringer Malaysia Open Korea Open All England Swiss Open Singapore Open Indonesia Open Japan Open China Masters Denmark Open French Open China Open Hong Kong Open Australia Open Andre turneringer Badminton under sommer-OL EM i badminton VM i badminton Sudirman Cup Thomas Cup Uber Cup Copenhagen Masters Eksterne henvisninger Badminton Danmark Noter
Badminton

Badmintonul este un sport în care doi jucători sau două perechi de jucători joacă plasându-se fiecare de câte o parte a unui fileu care împarte terenul dreptunghiular în două jumătăți egale. Cei doi jucători sau două perechi câștigă puncte lovind un fluturaș (minge) cu racheta astfel încât acesta să treacă peste fileu și să aterizeze în terenul advers. pee Regulament Terenul de joc Terenul de joc are mărimea de 13.40 m x 5.18 m la meciurile de simplu și de 13.40 m x 6.10 m la meciurile de dublu. Același teren este folosit și pentru meciurile de simplu și dublu, cu diferența că se trag niște linii despărțitoare vizibile. Terenul este împărțit în două părti egale de un fileu (plasă) cu înălțimea de 1,524m la mijloc și 1,55m la capete. Jocul Un arbitru ajutat de un arbitru la serviciu și 6 arbitri de linie, supraveghează meciul. Înaintea începerii jocului se realizează tragerea la sorți. Sportivul care câștigă are trei optiuni de alegere: să servească, să primească serva sau terenul. Un punct se pierde când fluturașul loveste plasa, cade în afara terenului de joc sau când se comit greșeli. Greșeli fluturașul lovește sportivul corpul sportivului sau racheta sportivului ating plasa fluturașul atinge pământul înainte să treacă de plasă fluturașul este lovit de două ori serva este executata de deasupra taliei unul dintre jucatori loveste fluturasul in terenul advers După încheierea unui schimb de mingi, partea care a câștigat va avea un punct și va servi. Regulament servă serva se face în diagonală, picioarele sportivului aflat la serviciu si ale primitorului trebuie să atingă amândouă pământul, la serviciu fluturașul se lovește astfel incat varful rachetei sa fie indreptat in jos iar punctul de impact al rachetei cu fluturașul să fie sub linia șoldului (creasta iliacă). serviciul nu trebuie să se facă deasupra taliei Concursul se termină când sportivul (sportivii) câștigă două seturi de 21 puncte (la 21 egal se prelungeste pt. diferenta de 2 puncte dar nu mai mult de 30). Galerie imagini Legături externe Badminton pe Curlie Federația Mondiala de Badminton Legile Badmintonului Arhivat în 8 ianuarie 2017, la Wayback Machine. Regulile simplificate Arhivat în 27 decembrie 2016, la Wayback Machine.
Rantau Panjang–Sungai Golok Bridge

Rantau Panjang–Sungai Golok Bridge (Malay: Jambatan Rantau Panjang–Sungai Golok, Thai: สะพานโก–ลก), popularly called the "Harmony Bridge" (Malay: Jambatan Muhibah), is a road bridge crossing Kolok River (Malay: Sungai Golok) of the Malaysia–Thailand border, connecting Rantau Panjang town in Kelantan, Malaysia, with Su-ngai Kolok town in Narathiwat, Narathiwat Province, Thailand. It spans to the south of the cross-border railway bridge Harmony-Bridge nearby. The bridge is a part of Asian highway network AH18, including Thailand Route 4056 and Federal Route 3. It was built by the governments of both countries, and was officially opened on 21 May 1973 by both Malaysian Prime Minister Tun Abdul Razak bin Haji Dato' Hussein Al-Haj and Thai Prime Minister Field Marshal Thanom Kittikachorn. Design The bridge is a beam bridge with box girders. The main part includes three spans, using prestressed concrete, with each length of 30.48 metres (100 ft). Each end is connected to a ferroconcrete span, with length of 9.14 m (30 ft). It is overall 109.73 m (360 ft) long, with 7.32 m (24 ft) wide road surface and 2.13 m (7 ft) wide walkway each side. Construction Construction was done by Chang Loon Construction Co., Ltd., a Malaysian contractor which won the bidding-held meanwhile in both countries on 25 September 1970. The ask price was M$630,000 or 4,500,000 baht. A contract was signed on 16 December 1970. Both governments paid half each. Since the construction was finished on 20 March 1973, after the deadline of 15 June 1972, the company had to pay overtime penalty M$200 or 1,400 baht a day, totalling M$36,000 or 252,000 baht. See also Bukit Bunga–Ban Buketa Bridge List of international bridges References
Registry of Marriages

The Registry of Marriages (ROM) is a government agency in Singapore that administers all marriages carried out in the country and solemnises civil marriages. Overview Marriage records in Singapore date back to the year 1875. On 15 September 1961, Civil Marriages came into force under the legislation. The Registry was established at the same time. ROM was originally located in Fort Canning Park, opposite Park Mall Shopping Centre, but moved in 1983 to its current premises at Canning Rise. The Registry will be temporarily relocated to Esplanade Mall until 2028 while the premises at Canning Rise undergoes renovations. The Registry of Marriages keeps a record of all couples married in Singapore and issues the official marriage certificate after solemnisation. Part of the mission of ROM is to administer the Women Charter Act in civil marriages. ROM is an agency of the Ministry of Social and Family Development. References External links Official website
Tàntal blanc

El tàntal blanc és un ocell camallarg de la família dels cicònids (Ciconiidae) que habita zones d'aiguamolls, llacs i manglars del sud-est asiàtic, a Cambodja, sud del Vietnam, Malaia, Sumatra, Borneo i Sulawesi. És un gran ocell que pot arribar a la llargària de 97 cm, amb color general blanc, que contrasta amb la pell vermella de la cara i les plomes de vol d'ales i cua, de color negre verdós brillant. Referències
Nesyt bílý

Nesyt bílý (Mycteria cinerea) je druh ptáka z řádu čápi a čeledi čápovitých. Taxonomie Nesyt bílý byl v minulosti zařazen do rodu Ibis s binomickým jménem Ibis cinereus, ale momentálně je začleněn do rodu nesyt (Mycteria) díky své podobnosti k ostatním druhům v rodu. Popis Průměrný nesyt bílý je 91 až 97 centimetrů vysoký. Peří dospělých nesytů je bíle zbarvené kromě menších černých části na těle. Jedno křídlo měří 43,5 až 50 centimetrů a ocas měří 14,5–17 cm. Status V roce 2008 se na světě vyskytovalo méně než 2200 nesytů bílých. Populaci, která se vyskytuje v Malajsii hrozí vyhynutí, protože se populace z původních 100 (1984) nesytů bílých snížila na méně než deset (2005). Kvůli klesajícímu počtu jedinců IUCN označila v roce 2013 nesyta bílého jako ohroženého. Chov v zoo Nesyt bílý patří v evropských zoo mezi velké rarity. V červenci 2020 byl chován v pouhých třech zoo. Kromě zoologické zahrady v Kolíně nad Rýnem (Zoo Köln) se navíc jedná jen o dvě české zoo: Zoo Praha Zoo Zlín Chov v Zoo Praha Chov v Zoo Praha započal v roce 2017, kdy byla dovezena skupina samce a šesti samic ze Zoo Zlín. Tato skupina byla chována i na konci roku 2018. V červnu 2020 byl dovezen samec ze Zoo Köln v Německu. Tento druh je k vidění v průchozí voliéře Delta za pavilonem Sečuán v dolní části zoo (stav léto 2020). Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Milky stork na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu nesyt bílý na Wikimedia Commons Taxon Mycteria cinerea ve Wikidruzích
Milchstorch

Der Milchstorch (Mycteria cinerea) ist ein südostasiatischer Nimmersatt (Mycteria). Die Bestandssituation des Milchstorchs wird mit en (= endangered – stark gefährdet) eingestuft. Merkmale Der Milchstorch ist ein weißer Vogel mit gelben Schnabel, rotem Gesicht und schwarzen Schwungfedern. Er wird 90 bis 100 Zentimeter lang und zwei bis zweieinhalb Kilogramm schwer. Zur Nahrung gehören vor allem Fische, Lurche, Reptilien, Krebstiere und auch Insekten. Vorkommen Der Milchstorch lebt in Kambodscha, der Malaiischen Halbinsel und auf den Inseln von Sumatra, Java, Bali, Sumbawa, Sulawesi und Buton. Er hält sich an flachen Stellen von Seen, Flüssen, an dicht bewachsenen Ufern und auch an Meeresküsten auf und nistet auf Bäumen an den Ufern und immer mehr auch in der Nähe menschlicher Ansiedlungen. Fortpflanzung In Indien nistet der Milchstorch von Juli bis August; in den südlicheren Gebieten ist das Nisten an das Einsetzen des Monsuns von November bis März gebunden. Die Brutkolonie besteht aus bis zu hundert Nestern. Der Milchstorch nistet oft zusammen mit Reihern, Ibissen und Kormoranen. Bestand Die Art wird als stark gefährdet eingestuft. Gefahr droht durch den Verlust von Küsten-Lebensraum, durch die Jagd und den Handel. Der Bestand wird auf 5500–6100 Tiere geschätzt. Literatur W. Grummt, H. Strehlow (Hrsg.): Zootierhaltung Vögel. Verlag Harri Deutsch, Frankfurt am Main 2009, ISBN 978-3-8171-1636-2. Weblinks Mycteria cinerea in der Roten Liste gefährdeter Arten der IUCN 2015. Eingestellt von: BirdLife International, 2013. Abgerufen am 17. September 2016. Foto (beim Flug) Foto Milchstorch (Mycteria cinerea) bei Avibase Milchstorch (Mycteria cinerea) auf eBird.org xeno-canto: Tonaufnahmen – Milchstorch (Mycteria cinerea) Einzelbelege
Mycteria cinerea

El tántalo malayo​ (Mycteria cinerea) es una especie de ave ciconiforme de la familia Ciconiidae. Se distribuye por el Sureste Asiático, encontrándose en Camboya, Indonesia y Malasia.​ No se reconocen subespecies.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Mycteria cinerea. Wikispecies tiene un artículo sobre Mycteria cinerea.
Tantale blanc

Le Tantale blanc (Mycteria cinerea) est une grande espèce d'échassiers asiatiques de la famille des Ciconiidae. Selon la classification de référence du Congrès ornithologique international (version 15.2, 2026), c'est une espèce monotypique (non subdivisée en sous-espèces). Description Répartition Le Tantale blanc vu en Asie du Sud-Est. Son aire de répartition est morcelée entre le Cambodge et le sud de Célèbes, en passant par le nord-ouest de la Malaisie, l'est de Sumatra, le nord-est, le nord-ouest et le sud de Java. Références Voir aussi Bibliographie (en) Andrew Elliott, « Family Ciconiidae (Storks) », dans Josep del Hoyo, Andrew Elliott et Jordi Sargatal, Handbook of the Birds of the World, vol. 1 : Ostrich to Ducks, Barcelone, Lynx edicions, septembre 1992, 696 p. (ISBN 978-84-87334-10-8, lire en ligne ), p. 458 & planche 32 p. 456. Liens externes Oiseaux.net : Mycteria cinerea (+ répartition) (en) Congrès ornithologique international : Mycteria cinerea (Raffles, 1822) dans l'ordre Ciconiiformes (consulté le 3 juin 2015) (fr + en) Avibase : Mycteria cinerea (Raffles, TS 1822) (+ répartition) (consulté le 30 juin 2015) (en) Animal Diversity Web : Mycteria cinerea (en) Fonds documentaire ARKive : Mycteria cinerea (en) Catalogue of Life : Mycteria cinerea (Raffles, 1822) (consulté le 15 décembre 2020) (fr) CITES : taxon Mycteria cinerea (sur le site du ministère français de l'Écologie) (consulté le 30 juin 2015) (en) CITES : Mycteria cinerea (Raffles, 1822) (+ répartition sur Species+) (consulté le 30 juin 2015) (fr + en) ITIS : Mycteria cinerea (Raffles, 1822) (en) UICN : espèce Mycteria cinerea (Raffles, 1822) (consulté le 30 juin 2015) (en) NCBI : Mycteria cinerea (taxons inclus) (en) Tree of Life Web Project : Mycteria cinerea (en) Zoonomen Nomenclature Resource (Alan P. Peterson) : Mycteria cinerea dans Ciconiiformes Portail de l'ornithologie Portail de l’Asie
Maláj tantalusz

A maláj tantalusz vagy szumátrai tantalusz (Mycteria cinerea) a madarak (Aves) osztályának a gólyaalakúak (Ciconiiformes) rendjébe, ezen belül a gólyafélék (Ciconiidae) családjába tartozó faj. Rendszerezése A fajt Stamford Raffles írta le 1822-ben, a Tantalus nembe Tantalus cinereus néven. Előfordulása Kambodzsában, Indonézia szigetein (Szumátra, Jáva, Bali, Sumbawa, Celebesz és Buton) és Malajzia területén honos. Thaiföldről és Vietnámból már kihalt. Megjelenése Testhossza 90-100 centiméter, Tollazata majdnem teljesen fehér, kivéve a szárnyai végét. Feje csupasz és piros, csőre hosszú és sárga színű. Életmódja Elsősorban a vizes élőhelyeket kedveli. Sekély vízben kutat halak és más kisebb állatok (békák, kígyók, rákok és vízirovarok) után. Szaporodása Elterjedési területének északi részén júliustól augusztusig költ, míg a délebbi területeken a monszun időszakban, novembertől márciusig. Egy-egy költőkolóniában több száz fészek is található. Vegyes telepeken költ. Többnyire gémekkel, íbiszekkel és kárókatonákkal társul. Védettsége Élőhelyeinek elvesztése és a vadászat ezt a fajt is érinti. Összegyedszámát 5500 és 6000 egyed közé becsülik. A Természetvédelmi Világszövetség (IUCN) a "sebezhető" kategóriába sorolja. Jegyzetek Források "A faj szerepel a Természetvédelmi Világszövetség Vörös Listáján". IUCN. Hozzáférés: 2018. március 6.. EUR-Lex - magyar neve További információk Képek az interneten a fajról
Mycteria cinerea

Il tantalo cinereo, Mycteria cinerea, è un grosso uccello trampoliere della famiglia delle cicogne, i Ciconiidi. Descrizione Può raggiungere una lunghezza di 97 cm. I sessi sono simili. Il piumaggio è completamente bianco, ma la faccia, glabra, è rossa e la lunga coda e le copritrici sono verde-nero lucenti. Distribuzione Questa specie vive in Cambogia, in Malaysia Peninsulare e nelle isole indonesiane di Sumatra, Giava, Bali, Sumbawa, Sulawesi e Buton. Minacce Questa specie viene classificata come vulnerabile a causa della distruzione del suo habitat costiero. della caccia e del commercio. Note Bibliografia (EN) BirdLife International 2004, Mycteria cinerea, su IUCN Red List of Threatened Species, Versione 2020.2, IUCN, 2020. Database entry includes a range map, a brief justification of why this species is vulnerable, and the criteria used Grimmett, Inskipp and Inskipp; Birds of India. ISBN 0-691-04910-6 Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Mycteria cinerea Wikispecies contiene informazioni su Mycteria cinerea Collegamenti esterni BirdLife Species Factsheet, su birdlife.org.
Maleise nimmerzat

De Maleise nimmerzat (Mycteria cinerea) is een grote waadvogel uit de familie van de ooievaars. De wetenschappelijke naam van de soort werd in 1822 als Tantalus cinereus door Thomas Stamford Raffles gepubliceerd. Het is een bedreigde soort uit Zuidoost-Azië. Kenmerken De Maleise nimmerzat heeft een lengte tussen de 92 en 97 centimeter lang. Op een afstand lijkt het een geheel witte vogel. Zijn dikke, gelige snavel wijst aan het uiteinde een beetje omlaag. Zijn gezicht heeft een bloedrode kleur, net zoals zijn lange poten. Aan de onderkant van de vleugel heeft hij een dikke, zwarte rand. Deze is alleen tijdens de vlucht te zien. Onvolwassen vogels hebben een bruiner verenkleed en zijn gestreept op de kop en nek waardoor ze makkelijk te onderscheiden zijn van de volwassen exemplaren. Op de bovenvleugel, te zien als hij staat, heeft hij donkere vlekken. Deze verdwijnen zodra de vogel ouder wordt. Bovendien hebben bij jonge vogels de poten nog niet hun rode kleur; deze zijn lichtroze. Verspreiding De Maleise nimmerzat komt voor in Cambodja en op het schiereiland Malakka en de eilanden Sumatra, Java, Bali, Sumbawa, Sulawesi en Boeton (Indonesië). De grootste populatie bevindt zich op Sumatra, met in 2008/09 misschien nog 1600 exemplaren. Leefgebied De Maleise nimmerzat is vooral een kustbewoner aan de kusten van Indonesië en Maleisië. Hier bewoont hij de mangroven en de moerassen grenzend aan de kust. Hij foerageert meestal in zoutwatermoerassen onder invloed van het getij verder in kleine zoetwaterplassen, visvijvers en rijstvelden. Het voedsel bestaat voornamelijk uit schaaldieren, grote insecten, vissen en kikkers. Deze graait hij met zijn dikke snavel uit het water. Verder landinwaarts komt hij meestal niet voor. Alleen in Cambodja bevindt zich een kleine kolonie aan het Tonlé Sapmeer (volgens literatuur uit 2006: 10-20 paar). Status De Maleise nimmerzat heeft dus een sterk versnipperd verspreidingsgebied en daardoor is de kans op uitsterven groot. De grootte van de totale wereldpopulatie werd in 2014 door BirdLife International geschat op hoogstens 1500 volwassen individuen en de populatie-aantallen nemen af door habitatverlies. Het leefgebied wordt aangetast door vernietiging van de mangrovebossen en allerlei andere ontwikkelingen in kustgebieden waarbij natuurlijke bossen en moerassen worden omgezet in gebied voor agrarisch gebruik, infrastructuur en menselijke bewoning. Daarnaast bestaat er jacht op de soort of worden vogels als kuikens gevangen om als huisdier te houden. Om deze redenen staat deze soort als bedreigd op de Rode Lijst van de IUCN.
Dławigad malajski

Dławigad malajski (Mycteria cinerea) – gatunek dużego ptaka brodzącego z rodziny bocianów (Ciconiidae), występujący w Azji Południowo-Wschodniej. Ptak nieliczny, zagrożony wyginięciem. Zasięg występowania i środowisko Południowo-wschodnia Azja; występuje na terenach Kambodży, Półwyspu Malajskiego i Indonezji (wyspy Sumatra, Jawa i Celebes); zalatuje do Wietnamu i Tajlandii. Zdecydowana większość populacji występuje w Indonezji. Ptak ten zasiedla głównie strefy przybrzeżne, pokarm zdobywa na rozległych bagnach, natomiast gniazduje w miejscach graniczących z namorzynami i słodkowodnymi, leśnymi bagnami i torfowiskami. Widywany również na jeziorach, stawach i polach ryżowych. Spotykany do 50 km od wody, czasami żywi w pobliżu osiedli ludzkich. Systematyka Po raz pierwszy opisany przez Rafflesa w 1822 roku pod nazwą Tantalus cinereus. Dawniej umieszczany był w rodzajach Ibis, Tantalus lub Pseudotantalus. Takson monotypowy, nie wyróżniono podgatunków. Morfologia Długość ciała 95–100 cm. Długość skrzydła 43,5–50 cm, wierzchołka dzioba 19,4–27,5 cm, skoku 18,8–25,5 cm i ogona 14,5–17 cm. Upierzenie ogólnie koloru białego lub mlecznego poza błyszcząco zielonym ogonem i lotkami. Dziób koloru żółtego. Nagie części ciała (głowa i nogi) koloru czerwonego. Pióra młodych ptaków koloru szarego, z większym upierzeniem głowy. Nagie części ciała u młodych ptaków koloru żółtego matowego. Tryb życia Pożywienie Poluje na duże poskoczki z rodzaju Periophthalmus o długości ciała o 10–23 cm, także na małe ryby, węże, żaby, krewetki i kraby. Większość obserwowanych metod polowania polega na sondowaniu długim dziobem powierzchni wody i wykrywania poprzez dotyk pływających w niej ryb. Czasami poluje również poprzez obserwację. Dzienne spożycie pokarmu szacuje się na około 630 g, a poluje tylko około dwóch godzin. Często przebywa w płytkich basenach lasów namorzynowych, gdzie występuje duże zagęszczenie ryb. Rozród Okres rozrodczy prawdopodobnie przypada na porę suchą (lipiec–sierpień) zarówno na Sumatrze, jak i na Jawie, chociaż na Pulau Rambut zaobserwowano rozród w listopadzie i marcu. Gniazduje w koloniach na drzewach. Gniazdo zazwyczaj znajduje się 6–12 m nad ziemią, na dużym drzewie. Samica znosi od 1 do 4 jaj. Szczegóły wychowu młodych nieznane. Status i ochrona Dławigad malajski jest objęty konwekcją CITES (załącznik I). W Czerwonej księdze gatunków zagrożonych Międzynarodowej Unii Ochrony Przyrody od 2013 roku zaliczany jest do kategorii EN (zagrożony wyginięciem); wcześniej, od 1994 roku miał kategorię VU (gatunek narażony). Liczebność populacji szacuje się (2016) na około 1500 dorosłych osobników. Trend liczebności uznawany jest za mocno spadkowy ze względu na presję ze strony myśliwych na terenach lęgowych oraz utratę i przekształcenie siedlisk na wybrzeżach. Przypisy Bibliografia Andrew Elliott: Family Ciconiidae (Storks). W: Josep del Hoyo, Andrew Elliott, Jordi Sargatal: Handbook of the Birds of the World. Cz. 1: Ostrich to Ducks. Barcelona: Lynx Edicions, 1992. ISBN 84-87334-10-5. (ang.). Linki zewnętrzne Zdjęcia i krótkie filmy. [w:] eBird [on-line]. Cornell Lab of Ornithology. (ang.).
Tantal alb

Tantalul alb (Mycteria cinerea) sau barza lăptoasă este o specie de barză de dimensiuni medii care se găsește în special în mangrovele de coastă din Asia de sud-est. Este originară din părți din Cambodgia, Vietnam, Malaezia și Indonezia. Cândva a făcut parte din genul Ibis, dar în prezent este inclusă în genul Mycteria, datorită similitudinilor cu alte berze din acest gen. Descriere Această barză de dimensiuni medii are o înălțime de 91–97 cm, ceea ce o face puțin mai mică decât tantalul indian de care este strâns legată. Penajul adult este complet alb, cu excepția penelor de zbor negre ale aripii și cozii, care au și un luciu verzui. Lungimea aripii măsoară 43,5–50 cm, iar coada măsoară 14,5–17 cm. Porțiunea albă extinsă a penajului este complet acoperită cu un galben crem pal în sezonul de reproducere, de unde și termenul „lăptos”. Pielea golașă a feței este cenușie sau maro închis, cu pete negre, neregulate. În timpul reproducerii, pielea feței devine roșu intens, cu marcaje negre la nivelul regiunii freneale până la baza ciocului, cu un inel de piele roșu-aprins în jurul ochiului. La scurt timp după curtare, pielea feței se estompează în roșu-portocaliu mai palid. Păsările reproducătoare prezintă, de asemenea, o bandă îngustă de culoare roz de-a lungul părții inferioare a aripii. Ciocul curbat în jos este galben rozaliu și uneori cu vârful alb. În timpul curtării, ciocul devine galben intens iar picioarele devin magenta aprins. Masculul este un pic mai mare decât femela, cu un cioc mai lung și mai subțire. Adultul este ușor de recunoscut pe câmp prin penele albe ale capului, ciocul galben-portocaliu și picioarele roz. Cu toate acestea, seamănă și, prin urmare, poate fi confundat cu barza cu cioc deschis asiatică și cu diverse specii de egretă albă. Hrană Dieta tantalului alb este diversă. În Malaezia, cea mai mare parte a hranei este alcătuită din pești amfibii de 10-23 cm lungime; în Sumatra de Sud, somnul reprezintă principala dietă, alături de peștele de lapte, pești amfibii uriași (Periophthalmodon schlosseri) și anumite specii de mugilide. Se pare că șerpii și broaștele sunt luate în special pentru a hrăni puii. Părinții hrănesc puii și cu pești mari de până la 20 cm lungime. Galerie Note Legături externe Species factsheet – BirdLife International