Narodni park jezera Malavi

Narodni park jezera Malavi je narodni park na južnem koncu Malavijskega jezera v Malaviju v jugovzhodni Afriki. Je edini narodni park v Malaviju, ki je bil ustanovljen z namenom zaščite rib in vodnih habitatov. Kljub temu, da je to njegov glavni namen, narodni park jezera Malavi vključuje precejšnjo količino ozemlja, vključno z rtom, obalo in več majhnimi skalnatimi otoki v jezeru. Narodni park jezera Malavi je bil leta 1984 vpisan na seznam svetovne dediščine UNESCO kot »globalnega pomena za ohranjanje biotske raznovrstnosti, zlasti zaradi svoje ribje raznolikosti«. Ta ribja raznolikost je izjemna, saj mbune, kot so lokalno znani ostrižniki, predstavljajo izjemen primer evolucije na delu. Druge značilnosti parka vključujejo izjemno naravno lepoto območja, s svojo skalnato pokrajino, ki je v nasprotju s čisto vodo jezera. Opis Malavijsko jezero je v Veliki riftni dolini. Jezero leži 500 m nad morsko gladino in je z globino ponekod 700 m eno najglobljih jezer na svetu. Narodni park jezera Malavi obsega približno 95 km2 kopnega in vode na južnem koncu jezera. Park zajema večino polotoka Nankumbu, goratega rta, ki se proti severu razteza v jezero in se konča pri rtu Maclear, okoliška vodna območja (vodno območje posesti se razteza le 100 metrov od obale jezera in pokriva le 0,02 % celotne površine jezera), hribe Mwenya, hribe Nkhudzi, koso Nkhudzi in 13 otokov: Otter, Domwe, Thumbi West, Mumbo, Zimbabwe, Thumbi East, Mpanda, Boadzulu, Činjankhvazi Rock, Činjamvezi Rock, Nankoma, Maleri in Nakantenga. Polotok se strmo dviga od obale do vrha Nkhunguni 1143 m na zahodu in vrha Dzimve 963 m na vzhodu. Pobočja so porasla z gostimi gozdovi. Na goratem delu polotoka je malo prebivalcev, vendar je na bolj ravnih delih obale več ribiških vasi, največja je Čembe blizu rta Maclear. Te vasi so znotraj parka, vendar niso njegov del. UNESCO-ova svetovna dediščina Narodni park jezera Malavi je bil leta 1984 vpisan na seznam svetovne dediščine UNESCO. Merila, po katerih se kvalificira, so: merilo (vii), naravna lepota jezera pod strmino Velike afriške riftne doline; merilo (ix), pomen jezera zaradi prilagoditvenega sevanja in speciacije, ki se je tam zgodila med populacijo rib ostrižnikov, od katerih je v parku prisotnih več kot 350 vrst, skoraj vse endemične; in merilo (x), globalni pomen parka za ohranjanje biotske raznovrstnosti, tako zaradi populacij sladkovodnih rib (morda 1000 vrst) kot zaradi raznolikosti drugih živalskih vrst, vključno s pticami, sesalci in plazilci. Živalstvo Malavijsko jezero velja za žarišče biotske raznovrstnosti. Nastalo je pred nekaj milijoni let, gladina vode pa je skozi tisočletja močno nihala. To je ostrižnikom (lokalno znanim kot mbuna) in drugim ribam, ki tam živijo, omogočilo številne različne niše, ki so se prilagodile različnim habitatom in sprejele drugačen način življenja kot del evolucijskega sevanja, podobnega prilagoditvi ščinkavcev, ki jih je Charles Darwin opazoval na Galapaških otokih. Obstajajo različne ocene o tem, koliko vrst ostržnikov je v jezeru, pri čemer je 700 sprejemljiva ocena. Skoraj vse te vrste so endemične, nekatere pa imajo majhna območja razširjenosti: zaliv, skalnat otoček ali nekaj sto metrov obale. Mnoge znanosti sploh niso znane in jih je treba še opisati. Še posebej znani so barviti ciklidi Mbuna, saj so omejeni na specifične skalnate habitate in habitate ob obali. Za območje parka so značilni suhi gozdovi miombo v katerih živijo tudi sesalci, med njimi medvedji pavijan (Papio ursinus), zamorska mačka, veliki povodni konj, leopard, antilopa Sylvicapra grimmia, imbabala (Tragelaphus sylvaticus), veliki kudu in antilopa Oreotragus oreotragus. Videti je mogoče tudi krokodile, afriške jezerce in beloprse kormorane (Phalacrocorax carbo lucidus), pa tudi pobrežnike, vodomce, kljunorožce, podhujke, postovko, čebelarje in številne druge vrste ptic. Zgodovina David Livingstone je bil prvi Evropejec, ki je leta 1859 videl jezero Njasa, kot se je takrat imenovalo, do leta 1875 pa je škotska prezbiterijanska cerkev ustanovila misijon na rtu Maclear. Veliko baobabovo drevo, domnevno staro več kot 800 let, naj bi bilo Livingstonovo najljubše mesto, kjer je lahko pridigal in se pogovarjal z drugimi misijonarji. V parku so tudi grobovi petih zgodnjih misijonarjev. Galerija Sklici Zunanje povezave UNESCO Lake Malawi National Park WCMC Natural Site Data Sheet