NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Templo de Debode

O Templo de Debode constitui um dos poucos testemunhos arquitectónicos núbio-egípcios completos que podem ser contemplados fora do Egito e o único destas características existente na Espanha. Construído no século IV a.C. pelo rei cuxita Adijalamani para reverenciar o deus Amom, até há apenas algumas décadas situava-se 15 km ao sul de Assuão, no Egito, muito próximo da primeira catarata do Nilo e do grande centro religioso da deusa Ísis, em Filas. Originalmente as paredes do templo eram decoradas com ilustrações mostrando o rei Adijalamani como um faraó egípcio doando oferendas aos deuses. Essas pinturas perderam muito de seu brilho natural quando o templo ficou submerso no rio de Assuão. Em 1961, devido à construção da nova represa de Assuão, as suas pedras foram desmontadas e depositadas na ilha Elefantina até o seu posterior traslado ao porto de Alexandria. Em 1968, o templo foi doado a Espanha pelo Estado egípcio em agradecimento pela ajuda prestada ao salvamento dos templos de Abul-Simbel. Uma vez transferido a Espanha, pedra por pedra, o templo foi exposto a um complicado trabalho de reconstrução e restauração. Estes trabalhos incluíram a instalação no seu interior de ar condicionado quente para criar uma atmosfera seca que se aproximasse do clima de Núbia. Para representar o rio que teve o templo nas suas proximidades, construiu-se um tanque de pouca profundidade que se estende ao longo dos três portais de acesso ao templo. Os trabalhos de reconstrução do monumento tardaram dois anos. O templo foi inaugurado a 20 de Julho de 1972. Referências
Дебод (храм)

Храм Дебод (исп. Templo de Debod) — самый верхний по течению Нила и самый близкий к высотной асуанской плотине древнеегипетский храм, перенесённый в Западный парк Мадрида после того, как он был подарен Испании властями Египта в 1968 году в благодарность за помощь, оказанную при спасении храмов Абу-Симбел от затопления при строительстве водохранилища Насер для Асуанской плотины. История Храм был построен в IV веке до н. э. и посвящён богине Исиде. При строительстве второй асуанской плотины храм попадал в полосу затопления. Виды храма Примечания Ссылки Храм Дебод на сайте guiaturisticamadrid.com Dieter Arnold, Nigel Strudwick & Sabine Gardiner, The Encyclopaedia of Ancient Egyptian Architecture, I.B. Tauris Publishers, 2003. p. 64 (исп.)
Храм Дебод

Храм Дебод (ісп. Templo de Debod) — найнижчий за течією Нілу і найближчий до висотної асуанської греблі давньоєгипетський храм, перенесений у Західний парк (ісп. Parque del Oeste) Мадрида після того, як він був подарований Іспанії владою Єгипту у 1968 році в подяку за допомогу, надану при рятуванні храмів Абу-Сімбел від затоплення при будівництві Асуанської греблі. Історія Побудований у IV столітті до н. е. і присвячений богині Ісіді. При будівництві другої асуанської греблі храм потрапляв у зону затоплення. Примітки Посилання Храм Дебод на сайті guiaturisticamadrid.com [Архівовано 27 грудня 2012 у Wayback Machine.] Dieter Arnold, Nigel Strudwick & Sabine Gardiner, The Encyclopaedia of Ancient Egyptian Architecture, I. B. Tauris Publishers, 2003. p. 64 (ісп.) Див. також Луксорський храм
Porta d'Alcalá

La Porta d'Alcalá (Puerta de Alcalá en castellà) és un dels monuments més significatius de Madrid. Va ser manat construir pel rei Carles III i és obra de l'arquitecte Francesco Sabatini. Es troba a la plaça de la Independència, a la cruïlla dels carrers d'Alcalá, Alfonso XII, Serrano i Salustiano Olózaga i al costat de la «Puerta de España», entrada principal als jardins del Retiro. Igual que el carrer en què es troba, la porta rep el seu nom per trobar en el camí que conduïa a la localitat d'Alcalá de Henares. El monument, construït de granit, té cinc obertures: tres amb arc de mig punt, amb claus amb forma de cap de lleó, i dos laterals amb arc allindanat, amb sengles parells de cornucòpies sobre ells tallats per Roberto Michel. Aquests obertures disposaven en origen de reixes que es tancaven tots els dies al capvespre. Sobre l'obertura central, en els àtics d'ambdues façanes, figura una inscripció en llatí amb el lema «Rege Carolo III. Anno MDCCLXXVIII» ('rei Carles III. Any 1778'). Sobre la inscripció exterior figura un escut d'armes sostingut per la Fama i el Geni. A banda i banda, quatre escultures d'infants. A la façana interior, sobre els arcs laterals, figuren les quatre virtuts cardinals: Prudència, Justícia, Temprança i Fortalesa. Tots aquests motius ornamentals van ser tallats en pedra calcària de Colmenar de Oreja, com les cornucòpies, per Francisco Gutiérrez Arribas, i el seu estil més barroc contrasta amb el classicisme de l'estructura de la porta.
Puerta de Alcalá

Die Puerta de Alcalá („Alcalá-Tor“) ist ein Monument in Madrid (Spanien), welches sich im Zentrum der Stadt an der Plaza de la Independencia („Unabhängigkeitsplatz“) befindet. In unmittelbarer Nähe befindet sich der Eingang zum Retiropark. Den Platz durchquert die Calle de Alcalá in Ost-West-Richtung und es beginnen dort ebenfalls die Straßen Alfonso XII, Serrano und Olózaga. Der Name der Puerta de Alcalá rührt daher, dass sich hier früher die Stadtgrenze befand und die Landstraße in Richtung Alcalá de Henares begann. Architektur Die Puerta de Alcalá wurde von König Karl III. in Auftrag gegeben, um einen ehemaligen Torbogen mit zwei Türmchen, der sich vorher an derselben Stelle befand, aber in ruinösem Zustand war, zu ersetzen. Der Baumeister des Monuments war Francesco Sabatini, der jedoch auch Pläne von Ventura Rodríguez zugrunde legte. Der ca. 44 Meter breite und 22 Meter hohe Torbau wurde 1769 geplant; die Arbeiten begannen im Folgejahr und die Einweihung fand im Jahre 1778 statt. Zu beiden Seiten der Puerta de Alcalá befand sich eine Einfriedung, welche die Stadt seinerzeit gegen Eindringlinge beschützte und bis ins Jahr 1869 Bestand hatte. In diesem Jahr wurde auch die Plaza de la Independencia in ihrer heutigen Form gestaltet. Der Bogen hat fünf Maueröffnungen (drei Bögen für Fuhrwerke und zwei Fußgängertore), in denen sich früher jeweils Gitter befanden (die eigentlichen Tore), die jeden Tag um die Abendzeit verschlossen wurden. In der Mitte auf der Attika befindet sich ein Stein mit folgender lateinischer Inschrift: Karl III. Jahr 1778. Roberto Michel schuf die Löwenköpfe auf den Schlusssteinen der Mittelbögen und die an den Seiten angebrachten Füllhörner. Francisco Gutiérrez schuf den Schild mit dem königlichen Wappen, die Militärtrophäen auf der Dachterrasse. Material Das Baumaterial für das Tor stammt aus Steinbrüchen der Umgebung – die aus Granit bestehende Grundlage aus Colmenar Viejo, Alpedrete und Hoyo de Manzanares, die aus Kalkstein geformten Schmuckelemente aus Colmenar de Oreja. Sonstiges Gegen Ende des Trienio Liberal im Jahr 1823 war die Puerta de Alcalá einem Kanonenhagel ausgesetzt, dessen Einschlagslöcher noch heute zu sehen sind. Weil die das Monument querende Calle de Alcalá über viele Jahrzehnte eine Viehtrift war, zogen früher viele Schäfer mit ihren Wanderherden durch die Puerta de Alcalá. Sabatini entwarf und baute auch die Puerta de San Vicente. Weblinks Einzelnachweise
Porte d'Alcalá

La porte d'Alcalá (en espagnol : Puerta de Alcalá) est un des monuments de la ville de Madrid, en Espagne. Elle est l'une des cinq anciennes portes qui donnaient accès à la ville, Situation Elle s'élève au centre du rond-point de la place de l'Indépendance, en bordure de l'angle nord-ouest du parc du Retiro. La porte tire son nom de la route (aujourd'hui rue d'Alcalá) reliant Madrid à la ville voisine d'Alcalá de Henares. Histoire Elle a été construite sur l'ordre du roi Charles III en remplacement d'une ancienne porte qui existait depuis le XVIe siècle. L'architecte italien Francesco Sabatini était en compétition pour le projet avec les Espagnols Ventura Rodríguez et José de Hermosilla. C'est le roi lui-même qui opta pour le projet de Sabatini. Les travaux débutèrent en 1769 et se poursuivirent jusqu'à l'inauguration en 1778. Elle s'inscrit dans la lignée des portes de prestige inspirées des arcs de triomphe romains, comme les portes Saint Martin et Saint Denis de Paris qui la précèdent d'un siècle. Elle sera suivie notamment de l'arc de triomphe de Paris ou de la porte de Brandebourg de Berlin. La porte permettait l'entrée dans Madrid aux voyageurs en provenance d'Aragon, de Catalogne et de France. En 1976, la porte a obtenu le statut de bien d'intérêt culturel. Elle constitue de nos jours un point de passage touristique, sur le chemin entre la place de Cybèle et le parc du Retiro. Description La porte, de style néoclassique, présente une largeur de 43,96 mètres et culmine à 21,94 mètres de hauteur. La structure de la porte est faite de granite en provenance des carrières de Colmenar Viejo, Alpedrete et Hoyo de Manzanares. Les éléments décoratifs sont eux en calcaire issu de Colmenar de Oreja. Les sculptures d'enfants qui couronnent la porte d'Alcalá représentent les quatre vertus cardinales. Réalisées par Francisco Gutiérrez Arribas, ces sculptures sont parfois dénommées « anges de la paix ». Accès Le monument est accessible par la station Retiro sur la ligne 2 du métro. Notes et références (es) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en espagnol intitulé « Puerta de Alcalá » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Articles connexes Architecture néoclassique en Espagne Liens externes Ressource relative à l'architecture : Colegio Oficial de Arquitectos de Madrid Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail du néo-classicisme Portail de l’architecture et de l’urbanisme Biens d’intérêt culturel en Espagne Portail de Madrid et de sa communauté
Puerta de Alcalá

De Puerta de Alcalá (Spaans voor "Alcala-poort") is een monumentaal poortgebouw in het centrum van Madrid, naast de hoofdingang van het Parque del Retiro. De poort staat op de plek waar de weg vanaf Madrid naar Alcalá de Henares leidde. Geschiedenis De Puerta de Alcalá werd gebouwd door de ingenieur Francesco Sabatini in opdracht van koning Karel III van Spanje. De poort, opgetrokken uit graniet, kwam in de plaats van het vervallen poortgebouw met twee torentjes dat tot dan toe op deze plaats stond. Het gebouw werd in 1778 in gebruik genomen, echter niet als monument, maar als een echt poortgebouw. Deze functie ging verloren in 1869 toen de stadsmuur afgebroken werd en het huidige plein ontstond, het Plaza de la Independencia ("Plein van de Onafhankelijkheid"). Bronnen en referenties
Puerta de Alcalá

Puerta de Alcalá – klasycystyczny pomnik znajdujący się na Plaza de la Independencia (Plac Niepodległości), w stolicy Hiszpanii, w Madrycie. Nazwa tej bramy pochodzi od drogi, jaką należało niegdyś obrać, by dostać się do miejscowości Alcalá de Henares. Pomnik znajduje się w centrum miasta i zaledwie kilkanaście metrów od wejścia do Parku Retiro. Puerta de Alcalá była niegdyś wschodnią bramą miasta. Potężną budowlę z granitu stworzył Francesco Sabatini, architekt króla Karola III. Bramę wieńczą rzeźby z białego marmuru. Budowa pomnika została ukończona w 1778 roku. Składa się ona z pięciu przejść, trzy z nich z pełnym łukiem oraz dwa z płaskim łukiem. W najwyższej centralnej części jest płyta kamienna upamiętniająca rok budowy oraz króla, uwieńczona tarczą z herbem, przedstawiającym broń trzymaną przez Sławę i geniusza.
Porta de Alcalá

A Porta de Alcalá é um monumento situado na Praça da Independência, na Rua de Alcalá, em Madrid, na Espanha. É constituído por duas portas retangulares que ladeiam três arcos. Foi construído em 1778 pelo rei Carlos III para servir como porta de entrada da cidade. O projetista da obra foi Francisco Sabatini e as esculturas nela existentes são de autoria de Roberto Michel e Francisco Gutiérrez. Os detalhes ornamentais foram esculpidos por Francisco Gutiérrez e Roberto Michel e feitos de pedra branca de Colmenar. Os elementos arquitetônicos são feitos principalmente de granito de Segóvia. A placa central lê rege carolo iii anno mdcclxxviii. Referências Bibliografia
Puerta de Alcalá

Puerta de Alcalá är ett av de mest betydande monumenten (triumfbåge) i Madrid (Spanien) tillsammans med Cibelesfontänen. Den beställdes av kungen Karl III och är ett verk av arkitekten Francesco Sabatini. Den är placerad på Plaza de la Independencia, i korsningen mellan gatorna Alcalá, Alfonso XII, Serrano och Salustiano Olózaga och intill Puerta de España, huvudentrén till Retiroparken. På samma sätt som gatan den befinner sig på, har triumfbågen fått sitt namn av att den befinner sig på den väg som leder till Alcalá de Henares. Den första portalen Före den nuvarande fanns det tidigare en annan Puerta de Alcalá. Den var konstruerad av tegel och var placerad något mer åt väster, i höjd med den nuvarande gatan calle de Alfonso XI. Den byggdes 1599 inför ankomsten av Margareta av Österrike, maka till Filip III av Spanien, till Madrid. Portalen hade en central båge och två mindre sidobågar. Över den mittersta fanns ytterligare en liten båge, på vilken det fanns en stenstaty av Nuestra Señora de las Mercedes. Över sidobågarna fanns statyer av San Pedro Nolasco och den heliga Mariana de Jesús. Portalen revs 1764 då calle de Alcalá breddades för att ge plats åt det som nu är Retiroparken, vilket då hörde till Palacio del Buen Retiro. Portalen, som tjänade som ingång till staden längs den kungliga leden från Aragón och Cataluña, var en av de fem viktigaste portarna i ringmuren som omgav staden, tillsammans med Toledo, Segovia, Bilbao och Atocha. Nuvarande portal Efter sitt intåg i Madrid, den 9 december 1759, genom den gamla portalen, som inte utföll till konungens belåtenhet, beslöt Karl III att riva den gamla och konstruera en ny, ett projekt som han skrev in bland sina planer att förbättra staden. Den blev till den viktigaste ingången till staden och ett av de mest representativa monumenten från hans regerande, en central punkt för de reformer som genomfördes i hela den östra delen av staden: Jardín Botánico, Paseo del Prado, fontänerna Cibeles och Neptuno, etc. Detaljer Västra sidan: Östra sidan: Litteratur Ballester, José María: Bicentenario de la Puerta de Alcalá, en Madrid (tomo I), Espasa-Calpe, S.A., Madrid, 1979 (ISBN 84-239-5371-8)(spanska) Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från spanskspråkiga Wikipedia.
Puerta de Europa

Puerta de Europa, známá též pod názvem Torres KIO, česky Brána Evropy, je dvojice administrativních výškových budov ve španělské metropoli Madridu na rozhraní městských obvodů Chamartín a Tetuán. Budovy byly navrženy americkými architekty Philipem Johnsonem a Johnem Burgee. Vybudovala je společnost Fomento de Construcciones y Contrato podle objednávky z roku 1996, vypsané společností Kuwait Investment Office (odtud její původní jméno „Torres KIO“ – „věže KIO“). Každá z budov je vysoká 115 m s náklonem 15°. Věže jsou umístěny v blízkosti železniční stanice Chamartín na straně autobusového nádraží a stanice metra Plaza de Castilla, severně od Paseo de la Castellana a v blízkosti Cuatro Torres Business Area. Po finančních problémech byl investor KIO nucen budovy prodat. Jejich novými vlastníky jsou banka Caja Madrid a realitní společnost Realia Bussines, S.A. (vlastněná bankou Caja Madrid). Na obou věžích se nacházejí heliporty. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Puerta de Europa na slovenské Wikipedii. Související články Plaza de Castilla Chamartín Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Puerta de Europa na Wikimedia Commons
Puerta de Europa

Puerta de Europa (dt. Tor Europas) ist der Name zweier schräg aufeinander zulaufender Hochhäuser an der Plaza de Castilla, einem der bedeutendsten Plätze in der spanischen Hauptstadt Madrid, welcher dem nördlichen Hauptbahnhof der Stadt (Chamartín-Bahnhof) nahegelegen ist. Die von Philip Johnson und John Burge entworfenen Zwillingstürme wurden bis 1996 durch das Kuwait Investment Office, kurz KIO, erbaut. Infolge dieses Bauträgers sind beide Bauten auch unter dem Namen Torres KIO (dt. KIO-Türme) bekannt. Beschreibung Der nach Norden blickende linke Turm wird als Puerta de Europa I bezeichnet; er trägt das Logo der CaixaBank. Hingegen ist das rechte, nach Süden gehende Hochhaus mit Puerta de Europa II betitelt; diese ist mit dem Firmenzeichen des Immobilienunternehmens Realia versehen. Jedes der beiden Gebäude ist 114 Meter hoch, umfasst 26 Etagen und ist um 15 Grad gegen die Vertikale geneigt. Auf jedem Dach der beiden Wolkenkratzer findet sich ein Hubschrauberlandeplatz. Um beim Landeanflug von Hubschraubern Verwechslungen auszuschließen, wurde der eine der beiden Heliports blau, der andere rot gekennzeichnet. Diese Sehenswürdigkeit ist der Öffentlichkeit nicht zugänglich. Gebaut während des ungebremsten Baubooms der 1990er Jahre, ist die Puerta de Europa mit dem Platzen der Immobilienblase im Jahre 2008 von der wirtschaftlichen Realität eingeholt worden. So gesehen waren die beiden geneigten Hochhaustürme an der Plaza de Castilla, die einst Symbol für den Aufbruch in die Moderne sein sollten, in den 2010er Jahren zum ikonographischen Synonym für die zeitweilige Schieflage der spanischen Wirtschaft geworden. Siehe auch Cuatro Torres Business Area AZCA Weblinks emporis.com Puerta de Europa #1 (KIO Tower, Kuwaiti Investment Office Tower) Fotos und Videos der Puerta de Europa
Gate of Europe

The Gate of Europe towers (Spanish: Puerta de Europa), also known as KIO Towers/"Door of Europa" (Torres KIO), are twin office buildings near the Plaza de Castilla in Madrid, Spain. The towers have a height of 114 m (374 ft) and have 26 floors. They were constructed from 1989 to 1996. The Puerta de Europa is the second tallest twin towers in Spain after the Torres de Santa Cruz in Santa Cruz de Tenerife. The Gate of Europe towers were designed by the American architects Philip Johnson and John Burgee, built by Fomento de Construcciones y Contratas and commissioned by the Kuwait Investment Office (hence their initial name "Torres KIO" or "KIO Towers"). Leslie E. Robertson Associates, RLLP New York (LERA) provided structural engineering services. Each building is 115 m tall with an inclination of 15°, making them the first inclined skyscrapers in the world. They are located near the Chamartín railway station, on the sides of the Plaza de Castilla bus station, north from the Paseo de la Castellana and near the Cuatro Torres Business Area (CTBA). After the receivership of Grupo Torras, KIO had to sell the buildings, which are now owned by CaixaBank and Realia. The west tower has a rooftop helicopter pad outlined in blue; the east tower has a red one. In popular culture The towers played a key role in the 1995 movie The Day of the Beast, the climax of which took place on one of the then nearly-completed towers. The towers were also shot in the song sequence "oru koodai sunlight" in the popular Tamil film Sivaji. They are also seen in an episode of Mickey and the Roadster Racers. The racers must collect a flag from the top of the towers in 'Running of the Roadsters' (episode 5b). They also appear in the racing game Mario Kart Tour in the background of the course 'Madrid Drive'. See also Inclined building References External links Computer generated image of the Golden Top Crown of the Fuente de Europa dudas
Porte de l'Europe (Madrid)

La porte de l'Europe (en espagnol : Puerta de Europa), également connue sous le nom de « tours KIO », est un ensemble de deux immeubles de bureaux situés à Madrid, capitale de l'Espagne. Situation Les deux immeubles sont situés de part et d'autre de la Castellana, grande artère du centre de Madrid, en bordure nord de la place de Castille, dans l'arrondissement de Chamartín. Histoire La porte de l'Europe s'inspire des anciens points de passage qui autrefois perçaient les fortifications de la ville de Madrid pour donner accès à celle-ci, comme la porte d'Alcalá ou celle de Tolède. Lancé en 1990, le projet de construire deux tours inclinées volontairement de 15 degrés par rapport à la verticale s'inspire de cette histoire, sous une forme contemporaine. Les tours portent le nom de KIO car elles ont été commandées par le Bureau d'investissements du Koweït (Kuwait Investment Office). Elles sont les premières tours volontairement inclinées dans le monde. La construction des tours a débuté en 1989, mais à cause d'une série de difficultés financières, elle s'est interrompue pendant plusieurs années et ne s’est terminée qu'en 1996. La tour est est la propriété du groupe immobilier Realia. La tour ouest, longtemps siège madrilène de Bankia, est depuis 2021 propriété de la CaixaBank. Architecture Les tours KIO ont été construites sur les plans des architectes américains Philip Johnson et John Burgee. Le projet est fondé sur un graphique du Russe Alexandre Rodtchenko qui fait état d'une inclinaison de 15 degrés. Sur une surface totale de 2 340 m2 de plancher, les tours sont constituées d'une structure d’acier recouverte de murs-rideaux en verre totalisant une surface de 32 864 m2 pour une hauteur de 113 mètres. Chaque bâtiment dispose de quatre ascenseurs dont les deux premiers desservent les étages 1 à 13 et les deux suivants les étages 13 à 27. Ce sont les deuxièmes tours jumelles les plus hautes d’Espagne, après celles situées à Santa Cruz de Tenerife. Voir aussi Articles connexes Liste des gratte-ciel de Madrid Liens externes Ressources relatives à l'architecture : Colegio Oficial de Arquitectos de Madrid The Skyscraper Center Structurae Portail des gratte-ciel Portail de Madrid et de sa communauté
Puerta de Europa

La Puerta de Europa di Madrid (conosciuta anche col nome di Torri KIO dalla società kuwaitiana Kuwait Investments Office che ne promosse l'edificazione), è un complesso di costruzioni situato nella capitale spagnola, formato da due torri inclinate una verso l'altra con un angolo di 15° rispetto alla verticale, con un'altezza di 114 metri e divise in 26 piani. La sua collocazione è in Plaza de Castilla nei pressi del centro finanziario AZCA. Descrizione È stata progettata dagli architetti statunitensi Philip Johnson e John Burgee ed è stata inaugurata nel 1996. L'opera fu iniziata negli anni ottanta del XX secolo per esaltare la zona di Piazza Castiglia (dove si trova il monumento a José Calvo Sotelo mentre si attraversa il Paseo de la Castellana. La torre di sinistra che guarda verso la periferia della città è conosciuta come Puerta de Europa I e si distingue dall'altra adiacente chiamata Puerta de Europa II per aver in cima un eliporto bordato di blu ed un'insegna pubblicitaria di una banca (l'altra ha rispettivamente un eliporto bordato di rosso e una pubblicità di un'impresa immobiliare, quest'ultima pubblicità è stato aggiunta successivamente). Le torri KIO sono state l'ambientazione delle scene finali del film Il giorno della bestia di Álex de la Iglesia. Controversie Dopo la costruzione si produsse una vertenza giudiziaria chiamata caso KIO nel quale fu condannato l'impresario catalano Javier de la Rosa per uno spostamento illecito di capitali pari a 375 milioni di Euro. Durante il processo agli autori degli attentati dell'11 marzo, un imputato dichiarò l'intenzione di distruggere i grattacieli della Porta d'Europa. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Porta d'Europa di Madrid Collegamenti esterni (EN) Puerta de Europa, su Structurae.
Torres KIO

De Torres KIO, ook bekend als de Puerta de Europa zijn moderne torens in Madrid, maar de meeste inwoners noemen de torens KIO, genaamd naar de financiers, Kuwait Investments Office. De torens waren gereed in 1996 en dienden als bewijs van de technologische vooruitgang van de stad. De Puerta de Europa ("poort van Europa") staat aan de toegang naar Madrid, net ten noorden van de Plaza de Castilla, in de buurt van de snelweg richting Burgos. De twee torens staan aan weerszijden van de Paseo de la Castellana. De torens zijn 27 verdiepingen hoog en zijn ontworpen door de Amerikaanse architecten Philip Johnson en John Burgee. Ze maken beiden een hoek van 15° ten opzichte van het aardoppervlak. De torens zijn zo neergezet dat ze de associatie oproepen van een stadspoort. Tijdens de aanbouw werden ze als decor gebruikt in de film El día de la bestia.