NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Debarsko jezero

Debarsko jezero (makedonski: Дебарско езеро) je umjetno jezero u zapadnom dijelu Sjeverne Makedonije, na rijeci Crnom Drimu, u blizini grada Debra, po kojem je i dobilo ime. U periodu 1966 - 1968. g. podignuta je brana (102 m. visine) kod grada Debra, i stvoreno novo umjetno jezero. Ono je najbogatije vodom od svih umjetnih akomulacija u Makedoniji. Jezero ima 520 milijuna m3 vode, od njega se voda pomoćnim tunelima vodi do hidrocentrale Špilje. Na jezeru su 2 otoka: Veliki Debarski otok i Mali Debarski otok. Izvori Vanjske poveznice
Debar-tó

A Debar-tó (macedónul: Дебарско Езеро, albánul: Liqeni i Dibrës, arománul: Debarsko Ezero) egy mesterséges tó Észak-Macedónia nyugati részén, közvetlenül az albán határ mellett, Debar város közelében, amelyről a nevét kapta. Jellemzői Egy Špiljénél lévő gát rekeszti el a Fekete-Drint, az ország második leghosszabb folyóját, amelynek felduzzasztásával kialakították a tavat. A Debar-tó területe 13,2 négyzetkilométer , és Észak-Macedónia legnagyobb tavai közé tartozik. Mélysége 92 méter, és 580 méter magasan fekszik az Adriai-tenger felett. A tavat 1966 és 1968 között hozták létre, miután a meglévő špiljei gátat 102 méteresre emelték 1966 és 1968 között. A tározó feltöltése 1969-ben fejeződött be. A Debar völgyében, Debartól öt kilométerre található Debar-tó rendelkezik a legnagyobb vízmennyiséggel a mesterséges tavak közül Észak-Macedóniában. A keleti partjától nem messze található a Debar-sziget, amely Pralenik falutól mintegy 1 km-re északnyugatra található. A tó hőmérséklete minimum 3 Celsius-fok, a maximum pedig 23,9 fokig emelkedik. A Debar-tó a szenvedélyes horgászok kedvenc tava, nemcsak a hazaiak, hanem a szomszédos országokból érkezők körében is, a ponty és pisztráng a legnépszerűbb zsákmány. Galéria Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Debar Lake című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Debarsko jezero

Debarsko jezero (makedonsko Дебарско Езеро, latinizirano: Debarsko Ezero; albansko Liqeni i Dibrës) je umetno jezero v zahodnem delu Severne Makedonije v bližini mesta Debar, po katerem je dobilo ime. Nastalo je z zajezitvijo Črnega Drima, druge najdaljše reke v državi. Uporablja se kot akumulacija za hidroelektrarno Špilje. Debarsko jezero ima površino 13,2 kvadratnih kilometrov in je tako med največjimi jezeri v Severni Makedoniji. Skupna prostornina akumulacije je 520 milijonov m³, uporabna prostornina pa 223 milijonov m³ vode. Globoko je 92 metrov in leži na nadmorski višini 580 metrov nad Jadranom. Nastal je med letoma 1966 in 1968, potem ko so obstoječi jez na Špilju dvignili na 102 metra. Temperatura jezerske vode je okoli 14,4 °С, najnižja pade na 3,0 °С, najvišja pa na 23,9 °С. Prozornost vode se giblje od 4,4 m v osrednjem delu do 2,5 m na obali. Galerija Sklici Vir Boris Nikodinovski (2000). Osnovi na voena geografija na Republika Makedonija. Edicija učebnici. Skopje: Niko Kompjuteri. Zunanje povezave
Дебарско језеро

Дебарско језеро (мак. Дебарско езеро) је језеро у Северној Македонији. Ово је вештачка акомулација која се налази у западном делу државе, на реци Црни Дрим. У близини језера налази се град Дебар. У периоду од 1966. до 1968. године код града Дебра је подигнута је брана висине 102 метара и створено је ово језеро. Дебарско језеро је најбогатије водом од свих вештачких акомулација у Македонији. Језеро има око 520 милиона m3 воде и од њега се вода помоћним тунелима води до хидроцентрале Шпиље. Литература Мала енциклопедија Просвета (3 изд.). Београд: Просвета. 1985. ISBN 978-86-07-00001-2. Марковић, Јован Ђ. (1990). Енциклопедијски географски лексикон Југославије. Сарајево: Свјетлост. ISBN 978-86-01-02651-3. Спољашње везе
Adzi Tepe Airport

Adzi Tepe Airport (Аџи Тепе Аеродром) is an airport in Kumanovo, North Macedonia. Events Airshow Kumanovo is held at the airport. See also Kumanovo External links Aeromiting Adzi Tepe Kumanovo 2003 Photos Aero Club contact Archived 2015-03-31 at the Wayback Machine Аероклуб Куманово References
Stenkovec Brazda Airfield

Stenkovec Brazda Airfield is a recreational aerodrome 9 km (5.6 mi) northwest of Skopje in North Macedonia. In the 1990s, it served as a refugee camp for Kosovo Albanians. Incidents and accidents On 21 September 2013, a private Cessna 172SP Skyhawk crashed at Stenkovec Airport after the pilot lost control over the airplane due to low airspeed, stall flight at extreme low altitude. The pilot wasn't high enough to gain control over the aircraft to avoid the impact on the ground. The aircraft was written off. In Fall 2025, authorities removed facilities constructed at the airport illegally that were used for celebrations. References
Port lotniczy Stenkowec Brazda

Port lotniczy Stenkowec Brazda – port lotniczy położony w miejscowości Brazda, 9 kilometrów na północ od Skopja, w Macedonii Północnej. Obsługuje połączenia krajowe. Linki zewnętrzne Informacje o lotnisku na stronie OurAirports.com. [dostęp 2010-07-29].
Посольство України в Північній Македонії

Посольство України в Республіці Північна Македонія — дипломатична місія України в Північній Македонії, знаходиться в столиці країни, Скоп'є. Завдання посольства Основне завдання Посольства України в Скоп'є представляти інтереси України, сприяти розвиткові політичних, економічних, культурних, наукових та інших зв'язків, а також захищати права та інтереси громадян і юридичних осіб України, які перебувають на території Північної Македонії. Посольство сприяє розвиткові міждержавних відносин між Україною та Північною Македонією на всіх рівнях, з метою забезпечення гармонійного розвитку взаємних відносин, а також співробітництва з питань, що становлять взаємний інтерес. Посольство виконує також консульські функції. Історія дипломатичних відносин Україна визнала державну незалежність Північної Македонії, що тоді мала офіційну назву Республіка Македонія, 23 липня 1993 року. Дипломатичні відносини між двома країнами були встановлені 20 квітня 1995 року шляхом обміну нотами між МЗС України і МЗС Македонії. Україна у червні 2000 року відкрила дипломатичне представництво в Республіці Македонія. У листопаді 2001 року було відкрито Посольство України в Республіці Македонія. Керівники дипломатичної місії Похвальський В'ячеслав Володимирович (1999—2001), посол Кір'яков Павло Олексійович (2001—2003) Толкач Володимир Сергійович (2003—2004) т.п. Шовкопляс Олексій Володимирович (2004—2005) Москаленко Віталій Анатолійович (2005—2009) Гончарук Юрій Олексійович (2009—2016) Задорожнюк Наталія Іванівна (2017—2022) Дір Лариса Володимирівна (з 2022) Див. також Українсько-македонські відносини Український дипломатичний корпус Список дипломатичних місій України Посольство Північної Македонії в Україні Примітки Посилання Офіційний сайт Посольства України в Македонії [Архівовано 7 вересня 2017 у Wayback Machine.]
Helige Johannes Döparens kyrka, Brest

Helige Johannes Döparens kyrka (makedonska: Црква „Св. Јован Крстител“; translitteration: Tsrkva ''Sv. Jovan Krstitel'') är en liten makedonisk-ortodox kyrkobyggnad belägen i byn Brest, i området Poreče i kommunen Makedonski Brod i den statistiska regionen Sydvästra regionen, i västra Nordmakedonien. Kyrkan är helgad åt Johannes Döparen och tillhör Debars och Kičevos stift. Historik Grundstenen för Helige Johannes Döparens kyrka i Brest lades och invigdes den 17 juli 2004. Bilder Se även Östortodoxa kyrkor Religion i Nordmakedonien Källor Дебарско-кичевска епархија (archive.org) Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Helige Johannes Döparens kyrka, Brest.
Церква святого Іоанна Хрестителя (Брест, Північна Македонія)

Церква Святого Іоанна Хрестителя (мак. Црква „Св. Јован Крстител“) — церква у с. Брест, общини Македонськи-Брод в Македонії. Освячена в ім'я Святого Іоанна. Закладний камінь був освячений 17 липня 2004 року Митрополитом Тимотеєм (Тимофієм). Посилання Дебарсько-Кічевська єпархія
Церква Святого Талалея (Брест)

Церква Святого Талалея (мак. Црква „Св. Талалеј“) — церква у с. Брест, общини Македонськи-Брод у Македонії. Освячена в ім'я Святого Талалея. Церква збудована 1891 року, та реконструйована у 1922 році, як дар сім'ї Стефко Ангеловика. Є дзвіниця. Церква розташовується неподалік родовища Шошор. Посилання Дебарсько-Кічевська єпархія Примітки
Саат кула (Кочани)

Саат кула (на македонска литературна норма: Саат кула) е жилищна, а по-късно часовникова кула в град Кочани, днес Северна Македония. Сградата е обявена за важно културно наследство на Република Македония в 1957 година. Отбранителните кули в Кочани са били четири или шест - от двете страни на Кочанската река, поставени една срещу друга, като между тях е била разположена чаршията. Запазени са само две - лявата Саат кула и дясната Средновековна. Кулата е разположена на левия бряг на Кочанската река, зад училище „Раде Кратовче“. Кулата от отбранителна е превърната в часовникова чрез дострояване на допълнителен етаж. Бележки
Беличенско клане

Беличенско клане (на македонска литературна норма: Масакр во Беличица) е масово убийство, извършено над християнско население на селото Беличица, от страна на албанската революционна организация Бали Комбътар на 19 септември 1944 година. Селото, в което е разположена военна единица на Трети титовски отряд, ненадейно е нападнато през нощта на 18 срещу 19 септември от част на Бали Комбътар от 200 души, начело с Акиф Речани. В сражението загиват 21 партизани. След края на битката балистите убиват 17 жени, деца и старци от селото, а след това го запалват. След войната в местността Търница е издигнат паметник в чест на загиналите партизани и жители на селото Беличица. Край сградата на училището е разбита група балисти с голям, но неизвестен точен брой убити. Загинали Бележки
Боговинско езеро

Боговинското езеро, наричано също Богонско езеро (на македонска литературна норма: Боговињско, Богоњско), също и Езерце и Езеро, е най-голямото ледниково езеро в планината Шар и в Северна Македония. Характеристики Езерото се намира между Брустовец и Мала Смрека на 1936 m надморска височина. В направление югозапад-североизток е дълго 245 m и широко 210 m. Най-голямата дълбочина е 2,2 метра. Има площ от 66 880 m². Намира се в скалист басейн с издължена форма и голяма разлика в широчината, като с това се различава от всички останали шарски езера. От западния дял езерото започва с широчина от 170 m, след това се разширява в средата, за да стигне само 10 m в източния дял. Западният бряг е изцяло мочурлив и обрасъл с тръстика и чемерика. Боговинското езеро има много притоци, но основният му приток и отток е едноименната Боговинска река, която се влива във Вардар край село Радиовце. Водата се ползва от жителите на Раковец за напояване. Гьорче Петров, българският революционер и събирач на географски и етнографски материали, описва езерото в книгата си „Материали по изучаванието на Македония“ като едно от забележителните: „Езерцето“ надъ с. Богоня въ Езерце-планина, отъ което и планината си е добила названието. То е най-голѣмо от извѣстнитѣ Шарски езера; има обиколка около 1/2 часъ, а дълбочината му е неизвѣстна“, а след това разказва и легендата за него. Езерце-планина е наричана днес Езерски рид. Предания Легенди за езерото са записвали българският фолклорист от Прилеп Марко Цепенков и Гьорче Петров. Гьорче Петров разказва преданието, че един овчар, както седял на брега на езерото и свирел на кавал, посегнал да си вземе хляб от торбата и изпуснал кавала. Когато след време се прибрал у дома си в село Рахча, в източното подножие на Жеден планина, с удивление видял кавала си закачен на стената – оказало се, че той бил намерен на извора, което показва връзката му с езерото. И друго предание разказват на Гьорче Петров: в село Гиновци, в западното подножие на Жеден планина, близо до Вардар има пещера, през чийто отвор отгоре се вижда течаща по дъното ѝ река. Петров пише: „Жеденъ е надѣсно отъ Вардаръ и е отдѣленъ отъ Шаръ съ Тетовското поле. Прочее, тукъ имаме едно много интересно географическо явление, ако туй прѣдание е вѣрно. Вода доста силна вода излиза отъ висока планина, пресѣча полето напрѣку и при подземно течение минава подъ дъното на Вардаръ, прѣсича широката каменеста планина Жеденъ и се явява отъ другата ѝ страна. Тоа, споредъ мене, е важно явление което заслужва сериозно внимание отъ страна на Геолозитѣ. Вѣрността на туй прѣдание се потвърдява съ течението на водата въ казаната пещера и съ сходностьта на прѣданията въ крайнитѣ мѣста. Въ Рахча вѣрват, че водата имъ иде отъ Шаръ, а въ Шаръ вѣрватъ, че водата отъ езерото слиза въ Рахча – съвпадение, което не може да бъде туку тъй случайно, защото селянитѣ въ Рахча и онѣзи около езерото иматъ слаби сношения помежду си“. Бележки
Lago Bogovinje

El lago Bogovinje (en macedonio: Боговинско езеро, en albanés: Liqeni i Bogovinës) está situado en el municipio de Bogovinje en la parte occidental de la República de Macedonia del Norte.​​ Es uno de los 39 lagos de los montes Šar y, como otros, impulsa el turismo en el área local.​​ Referencias
Bogovinsko jezero

Bogovinsko jezero (mak. Боговинско езеро, alb. Liqeni i Bogovinës) nalazi se u općini Bogovinje u zapadnom dijelu Republike Sjeverne Makedonije. Jedno je od 39 jezera na Šar planini i, kao i druga jezera u okolici, pomaže razvoju turizma. Izvori Vanjske poveznice
Боговинское озеро

Бого́винское озеро (Бело-Езеро, Богонское; макед. Боговинско Езеро, Богоњско, Бело Езеро) — горное озеро ледникового происхождения в горах Рудока-Планина (часть горного массива Шар-Планина). Располагается на территории села Ново-Село в западной части общины Боговинье на северо-западе Республики Македонии. Характеристики Озеро имеет продолговатую форму, находясь между горными пиками Бориславец и Малая Смрека на высоте 1936 метров над уровнем моря. Его длина — 245 метров, а ширина — 210 метров. Наибольшая глубина — 2,2 метра. Площадь озера составляет 66 880 м² (самое большое в горах Шар-Планина). Западный берег озера зарос тростником и морозником. В Боговинское озеро впадает несколько водотоков, и с восточной стороны вытекает река Боговинская (Езерская), которая впадает в реку Вардар у села Радиовце (Радийовце). Вода из озера используется жителями посёлка Раковец для полива сельхозугодий. Галерея Примечания
Боговинське озеро

Богови́нське озеро (Бело-Езеро, Богонское; мак. Боговинско Езеро, Богоњско, Бело Езеро) — гірське озеро льодовикового походження в горах Рудока-Планина (частина гірського масиву Шар-Планіна). Розташоване на території села Ново-Село, в західній частині громади Боговинє, що в північно-заходній частині Північної Македонії. Характеристики Озеро має видовжену форму, перебуваючи між гірськими піками Бориславець і Мала Смрека на висоті 1936 метрів над рівнем моря. Довжина озера — 245 метрів, а ширина — 210 метрів. Найбільша глибина — 2,2 метри. Площа озера становить 66 880 м² (найбільша в горах Шар-Планина). У Боговинське озеро впадає кілька водотоків, і з східної сторони витікає річка Боговинська (Єзерська), яка впадає в річку Вардар біля села Радіовце (Радійовце).
Света Богородица Челница

„Света Богородица Челница“ (на македонска литературна норма: Света Богородица Челница) е православна църква в град Охрид, Северна Македония, част от Дебърско-Кичевската епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия. История Според Никола Мавродинов и Станчо Ваклинов „Света Богородица Челница“ е базиликата, построена според историческите извори от българския владетел Борис I в IX век в Охрид, но според други изследователи църквата е от XIV век. Архитектура Църквата е разположена югоизточно от църквата Мали „Свети Врачи“. Тя е двукорабна, което е рядко явление в църковната архитектура, и на практика е единствената подобна в Северна Македония. Двата кораба на свързани с арки, като северният е по-малък, а южният – по-голям. Апсидата ѝ е стъпила върху старата крепостна стена. Църквата има второ ниво с вход от юг. В XIX век от западната страна на църквата е изграден трем с камбанария. Интериор От XIV век е най-ранният запазен живописен слой, от който има останали части на южната и северната стена над арката. В 1862 година Дичо Зограф изписва на западната стена на наоса сцената Успение Богородично и оставя голям наспис с подпис. В 1901 година над някои стенописи работи и Коле Момиров. Бележки
Варошки манастир

Варошкият манастир „Свети Архангел Михаил“ (наричан и „Свети Арангел“) е православен манастир, разположен край прилепския квартал (някога село) Варош в Северна Македония. Манастирът е част от Преспанско-Пелагонийската епархия. Местоположение Манастирът се намира в подножието на средновековната крепост Маркови кули, прилепен към нейните гранитни стени. Разстоянието от селото Варош е било около 15 минути. История За създаването на манастира няма писмени сведения. Допуска се, че в стари времена е имало калугерска обител, защитена зад мъчнодостъпните канари, и че тя може да е била дори от преди славянското заселване. Според местни предания, манастирът е построен от кралете Вълкашин и Марко през XIV век. През по-голямата част от съществуването си той е подчинен на Охридската архиепископия. След нейното закриване манастирът запада и в началото на XIX век напълно запустява. На 28 април 1861 година е възобновен и отново осветен от митрополит Венедикт Византийски. През същата година при изкопни работи за възстановяването на манастира в района на църквата е открит Варошкият надпис – старобългарски епиграфски паметник от 996 година. Манастирската църква е малка, във византийски стил, и е била поправена в 1858 година, при което е заличено останалото от по-старо време. В трем пред черковната врата в западната стена е останала част от стара живопис в естествена височина; от дясната страна е изобразен около 30-годишен мъж с царска корона и мантия, около главата има венец на светия, в дясната ръка държи кръст. От двете страни на главата има надпис: Вь Ха Ба верень Краль Марко. Друг образ – на старец, без надпис, има на северната врата. Народното предание е, че Крали Марко е построил манастира. Изпод една скала в двора на манастира изтича вода, почитана от народа като лековита. Бележки
Monasterio de Varoš

El monasterio de Varoš (en macedonio: Варошки Манастир) es un monasterio ortodoxo situado en el distrito de Varoš, municipio de Prilep, en Macedonia del Norte. El monasterio forma parte de la diócesis de Prespa y Pelagonia.​​ Localización El monasterio está situado a los pies de la fortaleza medieval llamada las Torres de Marko.​ Historia Según la tradición local, el monasterio fue construido por los gobernantes serbios Vukašin y Marko Mrnjavčević en el siglo xiv. Durante la mayor parte de su existencia, estuvo sometido al arzobispado de Ohrid. El 28 de abril de 1861 fue restaurado, excepto su parte oeste, y re-consagrado por un obispo bizantino llamado Benedicto.​ Ese mismo año, durante los trabajos de excavación para la restauración del monasterio se encontró una inscripción, escrita en antiguo búlgaro, que data del año 996.​​ Galería Referencias Bibliografía Ivanov, Yordan (1931), Български старини из Македония, Sofía . Snegarov, Ivan (1995) [​1932​], Marin Drinov, ed., История на Охридската архиепископия-патриаршия, т.2. Второ фототипно издание, Sofía: Академично издателство, ISBN 954-430-345-6 .
Monaster św. Michała Archanioła w Prilepie

Monaster św. Michała Archanioła – prawosławny męski klasztor w najbliższym sąsiedztwie jednej z dzielnic Prilepu - Waroszu, na jednym ze wzgórz, na którym znajdowała się twierdza prilepska. Jurysdykcyjnie podlega eparchii prespańsko-pelagonijskiej Macedońskiego Kościoła Prawosławnego. Jeden z najważniejszych zabytków architektury sakralnej w Macedonii i centrów kultowych Macedońskiego Kościoła Prawosławnego. Historia Monaster funkcjonował już przed 996, co sugeruje zapis na zachowanym nagrobku mnicha Andrzeja na dziedzińcu klasztornym. Fakt, iż główna cerkiew monasterska nosi wezwaniem św. Michała Archanioła sugeruje, że fundatorem obiektu mógł być car Borys I Michał, który przyjął na chrzcie imię Michał. Potwierdzeniem fundacji może być również fresk, na którym władcę tego ukazano w pozie typowej dla budowniczych cerkwi i klasztorów. Równocześnie ludowa tradycja, przekazywana w licznych pieśniach i w legendzie, przypisuje fundację monasteru królewiczowi Markowi i jego ojcu, Vukašinowi Mrnjavčeviciowi. Kompleks monasterski był wielokrotnie odnawiany, przebudowywany i remontowany między X a XIX stuleciem. Freski zdobiące wnętrze cerkwi klasztornych były malowane i odnawiane w X, XI, XIII-XIV i XIX w., natomiast ikony będące na jej wyposażeniu zostały podarowane przez zamożnych wiernych z Prilepu w okresie bułgarskiego odrodzenia narodowego w XIX w.. Ci sami fundatorzy opłacili wzniesienie nowych budynków mieszkalnych dla mnichów, wzorowanych na starych domach w Prilepie. Monaster został odnowiony w 1861 z inicjatywy bułgarskich działaczy narodowych z Prilepu, co upamiętniała tablica na głównej cerkwi klasztornej, usunięta przez władze jugosłowiańskie w 1970. Na terenie klasztoru znajduje się otaczane czcią przez wiernych źródło wody. Główna cerkiew monasterska jest orientowana, jednonawowa, z pojedynczą półkolista absydą i położoną od zachodu dzwonnicą. W obecnej postaci funkcjonuje od przebudowy w 1861. Prawdopodobnie na miejscu świątyni znajdowała się starsza cerkiew, być może z II poł. XII w., jednak jej dokładne położenie jest nadal przedmiotem dyskusji. Z XII w. pochodzą również zachowane fragmenty pierwotnej dekoracji malarskiej wnętrza, przedstawiające postacie świętych biskupów i władców. Na zachodniej ścianie widnieje wizerunek mnicha Jana, jednego z opiekunów cerkwi. Przypisy
Варошки манастир

Варошки манастир се налази у подножју Марковог града у Вароши код Прилепа. Манастир се састоји од цркве Светог архангела Михаила и два манастирска конака. Манастир је посвећен Светом Светом архангелу Михаилу, 1998. године манастир је обновљен и масовно је посећен од стране верника, јер се ту чува део моштију Светих Козме и Дамјана. Варошки манастир је једно од најлепших и најзначајнијих споменика културе и верских центара у Северној Македонији и стављен је под заштиту државе као споменик културе. Галерија Види још Вукашин Мрњавчевић Референце Спољашње везе
Градец (езеро)

Градец (на македонска литературна норма: Гратче) е язовир на Кочанската река в Северна Македония. Дължината му достига до 2,1 km, широчината му е 350 m, а площта на водното огледало е 0,9 km2. Водният обем е 2,4 млн. m3. Язовирът приема водите на Кочанската река. Водата от язовира се използва за напояване на оризовите насаждения в Кочанската котловина, за водоснабдяване на Кочани, както и за фабриката за целулоза. Язовирът е изграден през 1959 г. на 6 km от Кочани. Бележки
Гратче (језеро)

Гратче је вештачко језеро које се налази у подножју планине Осогово, Северна Македонија. Карактеристике Изграђено је 1959. године у некадашњем селу Доње Граче. Налази се у подножју Осова. Од Кочана је удаљено шест километара. Брана је саграђена од армираног бетона. Висока је 46 метара. Дужина зида бране је 150 метара и налази се на надморској висини од 467 метара. Језеро је дугачко 3,5 километара и ширине 0.2 километра. Највећа дубином језера је 29 метара. Површина резервоара износи 0,19 метара квадратних у које се акумулира вода са 2,4 милиона метара кубна. Вода се користи у индустријске сврхе и за наводњавање 576 хектара обрадивог земљишта у Кочанској области. Предео Језеро се може заобићи планинским стазама, пошто је дугачко само три километра. На планини надомак језера постоји видиковац са кога види водопад. У близини се налази и споменик „Мактеон“. Са друге стране језера налази се црква Светог Пантелејмона. На северној страни језера налази се археолошко налазиште „Доње Градиште“. Пројекат Пројекат треба јавности да представи природно благо у подножју планине Осогово и Кочани реке која се улива у језеро. Циљ пројекта је остварити јединствени поглед на водопад око кога ће бити постављене клупе и корпе за отпатке. Пројекат за циљ има прављење излетишта које би се користило за рекреацију, планинарење и планински бициклизам. Пројекат је одобрен преко Програма за заштиту природе у Македонији а уз подршку Швајцарске агенције за развој и сарадњу. Референце Спољашње везе