NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Manastir Sveti Jovan Bigorski

Manastir Sveti Jovan Bigorski (mak. Свети Јован Бигорски) je jedan od najznačajnijih vjerskih i kulturnih objekata Makedonske pravoslavne Crkve. Nalazi se na zapadu Republike Makedonije, pored magistralne ceste Debar - Gostivar, leži na padinama planine Bistre, na obali rijeke Radike. Povijest Manastirska crkva je posvećena Sv. Ivanu Krstitelju. Prema ljetopisu manastira iz 1833. godine, crkvu je izgradio 1020. godine Ivan I. Debranin, prvi arhiepiskop Ohrida (1018. – 1037.). Osmanlije su porušili samostan u 16. stoljeću. Manastir je obnovio iguman Ilarion 1743. godine, on je također izgradio nekoliko konaka (ćelija) za redovnik. Stoljeće kasnije, u periodu 1812. – 1825. za igumana Arsenija (1807. – 1838.) iz obližnjeg sela Galičnik, bitno je proširen manastir. Jedno od najvrednijih manastirskih umjetničkih blaga je drveni ikonostas kojeg su izradili domaći majstori od 1829. do 1835. godine. Majstori drvodjelje bili su; Petre Filipovski-Garkata i njegov brat Marko iz obližnjeg sela Gari, Makarij Frčkovski iz obližnjeg sela Galičnik, te Avram Dičov sa sinovima Vasilom i Filipom iz sela Osoj. Za ovaj ikonostas se drži da je jedan od najljepših i najvrednijih kiparskih djela u bizantinskoj umjetnosti. Za ikonu s likom Sv. Ivana Krstitelja koja je datirana u 1020. godinu, vjernici drže da ima čudotvorne iscjeliteljske moći. Današnji manastirski kompleks sastoji se od manastirske crkve, grobnice (kosturnice) koja se nalazi pored crkve, obrambene kule-zvonika, zgrada za boravak redovnika i novoizgrađenog dijela za boravak gostiju. Vanjske poveznice Sveti Jovan Bigorski na stranicama Exploring Macedonia Arhivirana inačica izvorne stranice od 29. listopada 2012. (Wayback Machine) (engl.) Sv. Jovan Bigorski Sv. Jovan Bigorski na culture.org.mk Sveti Jovan Bigorski na stranicama gostivar on line Arhivirana inačica izvorne stranice od 11. lipnja 2011. (Wayback Machine) Slike manastira Sv. Jovan Bigorski Arhivirana inačica izvorne stranice od 6. listopada 2008. (Wayback Machine)
Bigorski monaster św. Jana Chrzciciela

Bigorski monaster św. Jana Chrzciciela, monaster Sweti Jowan Bigorski – prawosławny klasztor położony ok. 25 km na północny wschód od miasta Debar w zachodniej Macedonii, należący do Macedońskiego Kościoła Prawosławnego. Określenie „bigorski” pochodzi od tufu (mac. бигор, bigor), z którego wzniesiono budynki klasztoru. Położenie Kompleks klasztorny znajduje się na wzniesieniu nad brzegiem rzeki Radika w gminie Mawrowo i Rostusza (połoski region statystyczny) przy drodze z Debaru do Gostiwaru, w pobliżu miejscowości Rostusza, Bitusze, Welebrdo i Trebiszte na terenie parku narodowego Mawrowo. Historia Według kroniki klasztornej z 1833 r. monaster został założony w 1020 r. przez Joana Debarskiego (Јоан Дебарски), późniejszego pierwszego arcybiskupa ochrydzkiego, w miejscu, gdzie ów wyłowił z rzeki ikonę Jana Chrzciciela. W XVI w. monaster został zniszczony przez Turków. Ocalała tylko niewielka cerkiew. Ponowne odrodzenie klasztoru nastąpiło w 1743 r. w okresie rządów ihumena Hilarego. Następnie w latach 1812–1825 został rozbudowany przez archimandrytę Arseniusa. Jednym z najcenniejszych zabytków klasztoru jest drewniany ikonostas wykonany w latach 1829–1835 przez miejscowych mistrzów, szczególnie Petra Filipowskiego Garkatę z pobliskiej wsi Gari. Innym skarbem monasteru Bigorskiego jest ikona św. Jana Chrzciciela, ponoć cudownie ocalona z pożarów i zniszczeń, a zdaniem wiernych mająca moc uzdrawiania. W 2009 r. większość starych budynków klasztornych spłonęła. W maju 2010 r.rozpoczęto prace nad ich rekonstrukcją. W 2020 otrzymał Order Zasługi Republiki Macedonii Północnej. Przypisy
Бигорский монастырь

Бигорский монастырь Святого Иоанна Крестителя (макед. Бигорски манастир) — монастырь Македонской православной церкви, расположенный на северо-западе Северной Македонии, рядом с магистальным путём Дебар-Гостивар, лежит на склонах планины Бистре, на берегу реки Радике между деревень Ростуше, Велебрдо, Битуше и Требишта. Название «Бигорский» связано с монастырскими постройками из известкового туфа (по-македонски «бигор»). История Основан в 1020 году: по легенде, монастырь появился на том месте, где монах Иоанн Дебарский выловил из реки Радик чудотворную икону Иоанна Крестителя. В XVI веке монастырь был разрушен турками. После турецкого владычества на территории монастыря осталась только небольшая церковь . Икона Иоанна Крестителя таинственным образом исчезла и, по легенде, в полной сохранности возвратилась позже — на том же месте, что и впервые. Восстановление монастыря началось только в 1743 году игуменом Иларионом. Известен иконостас монастырского храма — самый знаменитый иконостас в Северной Македонии. Он был создан в 1829—1835 годах. Его создатели — Пётр Филипов-Гарката и его брат Марко из села Гари, Макраридж Фрковски из села Галикник и Аврам Диков с сыновьями Вазилом и Филипом из села Озои. Иконостас разделён на шесть чинов. Резьба представляет собой растительный орнамент. В 1885 году был создан серебряный оклад иконы Иоанна Крестителя, в котором она сохраняется и поныне. См. также Список православных монастырей Северной Македонии Ссылки The Iconostasis of St. John Bigorski Monastery «Saint Jovan Bigorski» Bigorski Бигорский монастырь St. Jovan Bigorski Church interior Литература Димитров Б. Християнството в българските земи. Български манастири. София, 2001
Бігорський монастир

Бігорський (Іован-Бігорський) монастир в Македонії присвячений Іванові Хрестителю. Назва «Бігорський» пов'язана з монастирськими будівлями з вапняного туфу (македонською «Бігор»). Монастир заснований 1020 року: за легендою монастир з'явився на тому місці, де чернець Іован виловив з ​​річки Радика чудотворну ікону Івана Хрестителя. В XVI столітті монастир був зруйнований турками. Після турецького панування на території монастиря залишилася лише невелика церква. Ікона Івана Хрестителя таємничим чином зникла і, за легендою, у повній цілості повернулася пізніше — на те ж місце, де знаходилась перед тим. Відновлення монастиря почалося лише 1743 року ігуменом Іларіоном. Іконостас монастирського храму вважається найвідомішим у Македонії. Він був створений в 1829 — 1835 роках. Його творці — Петро Філіпов-Гарката і його брат Марко з села Гарі, Макрарідж Фрковскі з села Галікнік та Аврам Диков з синами Вазілом та Філіпом із села Озоі. Іконостас розділений на шість чинів. Різьба являє собою рослинний орнамент. 1885 року був створений срібний оклад ікони Івана Хрестителя, в якому вона зберігається і понині. Посилання St Jovan Bigorski Monastery Bigorski Saint Jovan Bigorski Monastery [Архівовано 4 квітня 2013 у Wayback Machine.] Бигорский монастырь [Архівовано 5 квітня 2010 у Wayback Machine.] St. Jovan Bigorski Church interior Фото Література Димитров Б. Християнството в българските земи. Български манастири. София, 2001
Кичевски манастир

Кичевският манастир „Въведение Богородично“, известен като „Света Богородица Пречиста“, е един от най-значимите православни обители на територията на днешна Северна Македония. Местоположение Разположен e в планината Цоцан, на около 920 м надморска височина, на 10 км южно от град Кичево. До него може да се стигне чрез главния път, свързващ Кичево и Битоля. Всяка година на Малка Богородица в манастира се провеждат празненства. История Манастирът Пречиста е основан не по-късно от втората половина на XVI век. През 70-те години на века е построена каменна църква, разположена на мястото на съвременната. През втората половина на XVIII век в манастира функционира и училище за подготовка на свещеници, сред чиито възпитаници е и известният книжовник Кирил Пейчинович. През 1843 година манастирът е опожарен от албанци от Дебърско, но църквата оцелява. Тя е съборена от игумена хаджи Теодосий Пречистански, който организира строителството на нова църква и нови манастирски сгради. Според него, много от старобългарските книги, съхранявани в манастира, са изгорени през 1848 година по нареждане на митрополит Мелетий Дебърски. Иконите в новата църква са рисувани между 1848 и 1880 година, като част от тях са дело на известния иконописец Дичо Зограф. Дичо Зограф завършва и работата по живописта в олтарното пространство на храма. Иконите за иконостаса ги изписва в дълъг период. Престолните икони са от 1853 г., когато е датирана „Исус Христос Вседържител“, до 1864 г., когато са датирани „Свети Никола и Свети Спиридон“ и „Свети Георги и Свети Димитър“. Половината от празничните икони са от 1848 и 1849 година. Те вероятно са били за друга църква, но поради голямата поръчка били използвани за този иконостас. Останалите празнични икони са от 1864 г., когато са изработени и иконите на апостолите и евангелистите с дейсисната композиция. В 1880 – 1881 година католиконът е изписан от Аврам Дичов. През 1873 година игумен на манастира става Козма, племенник на предишния игумен хаджи Теодосий и бъдещ дебърски митрополит. На следващата година той е заточен на Света гора, а дебърско-велешкият митрополит Антим разграбва манастира и унищожава документацията му. Кичевският манастир преминава към Българската екзархия едва през 1881 година. От 1884 до 1911 година игумен на манастира е Софроний Пречистански. През 1888 година е построено новото модерно училище в манастира и финансовото му положение е укрепено, така че да може да издържа българските училища в Кичево. Броят на учениците в началното училище в манастира през учебната 1893/1894 година е 25. Личности Антоний Йоанович, български духовник и зограф, монах в Кичевския манастир Външни препратки "Настоѧщий вѣчний помѧникъ", Обитель Пречиста Кърнинно, 1882 година Никола Трайков от с. Вранещица, Кичевско, Вардарска Македония - „Монастир Пречиста“, София, 1912 година Любомир Милетич от Щип, Вардарска Македония - "Из един поменик на манастира Пречиста (Кичевско)", публикувано в „Списание на Българската академия на науките“, София, 1919 година Бележки
Kloster Kičevo

Das Kloster Kičevo (kyrillisch Кичевски манастир) ist der „Heiligen jungfräulichen Gottesgebärerin“, der Heiligen Jungfrau Maria (bulgarisch/mazedonisch: Света Богородица Пречиста / Sweta Bogorodiza) geweiht. Es befindet sich auf dem Berg Tzotzan (920 m Höhe über Meeresspiegel) in zehn Kilometer Entfernung von der Stadt Kičevo in der Republik Nordmazedonien. Geschichte Das Kloster wurde vor der Mitte des 16. Jahrhunderts begründet. In den 1570er Jahren wurde auf dem Gelände der heutigen Kirche eine Steinkirche errichtet. Im Jahre 1843 wurde das Kloster von Albanern aus Debar in Brand gesetzt, wobei die Kirche stehen blieb. Die Kirche wurde auf Geheiß von Hegumen Hadschi Teodosius abgerissen, um eine neue Kirche und weitere Klosteranlagen zu bauen. Ihm zufolge wurden viele der altbulgarischen Bücher, die sich in der Klosteranlage befanden, auf Befehl des Metropoliten Meletij von Debar 1848 verbrannt. Die Ikonen in der heutigen Kirche entstanden zwischen 1848 und 1880, einen großen Teil davon schuf der Maler Ditscho Zograf. Im Jahre 1873 wurde „Kozma von Debar“, ein Neffe des vorherigen Hegumen Hadzhi Teodosius und zukünftigen Metropoliten von Debar, zum Hegumen des Klosters gewählt. Im darauf folgenden Jahr wurde er allerdings auf den Athos berufen und Metropolit Antim von Debar plünderte das Kloster und vernichtete dabei dessen Archiv. Im Jahre 1881 wurde das Kloster in die Jurisdiktion des Bulgarischen Exarchats überführt. Im 19. Jahrhundert betrieb das Kloster eine Klosterschule zur Ausbildung von Priestern. Einer der Schüler war der Aufklärer und Schriftsteller der Bulgarischen Wiedergeburt, Kiril Pejtschinowitsch. In der Zeit von 1884 bis 1911 war Sofronij von Pretschista Hegumen des Klosters. Im Jahre 1888 wurde eine neue modernere Schule im Kloster gebaut, die durch das Bulgarische Exarchat finanziert wurde. Auf diese Weise konnten die bulgarischen Schulen in Kičevo gepflegt werden. Einzelnachweise
Kičevo Monastery

The Monastery of St. Bogorodica Prečista (Immaculate Mother of God) (Macedonian: Света Богородица Пречиста, Sveta Bogorodica Prečista) is a Macedonian Orthodox monastery situated near the city of Kicevo, North Macedonia. It is dedicated to the Virgin Mary, Mother of God. In 1924 Dositej, later the first Archbishop of the Macedonian Orthodox Church, became a monk in this monastery. The monastery is also famous for the legend of the 'flying icon' that was moved three times to another monastery and, allegedly, miraculously returned by itself to the original place, guided by a ray of light. The feast of the monastery is Mala Bogorodica (birthday of Virgin Mary on September 21). Saints Evnuvios, Paisios and Averikios Saints Evnuvios, Paisios and Averikios (Macedonian: Свети преподобномаченици Евнувиј, Пајсиј и Аверикиј) were Eastern Orthodox monks from the town of Kičevo, today in North Macedonia, who suffered martyrdom in the monastery while protecting the Orthodox faith from the Ottoman army. They are the first saints to be canonised by the newly-autocephalous Macedonian Orthodox Church; the canonisation took place in the monastery where they died on 2 August 2012. References External links Bogorodica Precista Unknown. Житие за Пречистанските преподобномаченици [Life of the Venerable Martyrs of Prechistan] – via Wikisource.
Манастир Свете Богородице Пречисте

Манастир Света Богородица Пречиста је православни манастир дебарско-кичевске епархије, који се налази на планини на надморској висини 920 метара, код македонског града Кичева, уз магистрални пут Битољ—Кичево. Историја Турци су претходно уништили цркву од које су остале развалине. Била је то огромна црква Свете Богородице Пречисте, или звана "Чиста Пречиста". Од ње је настао данашњи Кичевски манастир или "Кичевска Пречиста" Св. Богородица. У манастирској цркви која је припадала епархији "Дебрцкој" основаној од стране Св. Саве, написана је књига "Пролог". У делу књиге која је остала неизгорела, остао је запис о времену настанка. Било је то у време Стефана Првовенчаног и његовог брата Вукана, како пише у њој, под старањем игумана Андонија. Манастир је саграђен 1316. године и посвећен је Пресветој Богородици - Малој Госпојини. Налази се на платоу званом Крњино. Његов ктитор је био српски краљ Милутин Немањић. У првој половини 19. века био је јеромонах Ћирило - Кирил Пејчиновић старешина тог манастира, код Кичева. Године 1848. поклонио је манастирској цркви звоно, српски кнез Александар Карађорђевић. То звоно је преживело све ратове и страдања и весело бруји у слободи 1931. године У окриљу манастира радила је српска основна школа између 1868-1874. године. Њен учитељ Д. Обрадовић се јавља као претплатник једне српске књиге, објављене у Београду. После њеног затварања 1878. године, када је касније поново отворена премештена је у село Манастирац. Тадашњи учитељ Ђорђе прелази у Рашетане. Због неисправних рачуна кичевског манастира Свете Богородице Пречисте, Дебарски митрополит Козма, је око 1885. године пришао бугарском егзархату, да би избегао одговорност. Након октобарске револуције овде су пребегли руски калуђери и обогатили уметност и живот манастира. Слава манастира се обележава 21. септембра сваке године — Рођење Пресвете Богородице (Мала Богородица). Био је старешина манастирског братства 1931. године протосинђел Мирон. Храм Референце Спољашње везе
Veleposlaništvo Republike Slovenije v Severni Makedoniji

Veleposlaništvo Republike Slovenije v Severni Makedoniji (uradni naziv Veleposlaništvo Republike Slovenije Skopje, Severna Makedonija) je diplomatsko-konzularno predstavništvo (veleposlaništvo) Republike Slovenije s sedežem v Skopju (Makedonija). Trenutni veleposlanik je Gregor Presker. Veleposlaniki Gregor Presker (2023-danes) Milan Predan (2020-2023) Milan Jazbec (2016-2020) Branko Rakovec (2012-2016) Alain Brian Bergant Marjan Šiftar Jožica Puhar Glej tudi seznam veleposlaništev Republike Slovenije Zunanje povezave Uradno spletno mesto Uradna predstavitvena stran Arhivirano 2008-08-01 na Wayback Machine.
Kloster Sv. Joakim Osogovski

Das Kloster Sveti Joakim Osogovski (mazedonisch: Manastir "Свети Јоаким Осоговски") ist ein Kloster drei Kilometer nordöstlich der Stadt Kriva Palanka. Es liegt im Osogowo-Gebirge, 825 Meter über dem Meeresspiegel und gehört zur Provinz Kriva Palanka. Geschichte Die Geschichte des Komplexes begann im 12. Jahrhundert, als die Region um Osogovo dem Byzantinischen Reich angehörte. Der Heilige Joakim Osogovski lebte an diesem Ort als einsiedlerischer Mönch im 11. Jahrhundert. Die ältere und kleinere der beiden Klosterkirchen "Mala Bogorodica" wurde im 12. Jahrhundert erbaut und erlebte nach Bränden zweimal einen Wiederaufbau. Innerhalb der Kirche entspringt eine Quelle, die als heilig gilt. Es wird davon ausgegangen, dass schon der Heilige Joakim aus ihr trank. Von 1847 bis 1851 entstand die größere Klosterkirche Sv. Joakim Osogovski. Das Kloster ist auch wegen seiner außergewöhnlichen Fresken an den Außenwänden bekannt. Rechts neben dem Haupteingang der orthodoxen Kirche ist ein furchterregendes Höllenszenario dargestellt: Brennende Menschen, entstellte, gequälte Tiere, ein Dorf in Flammen. Galerie Weblinks heriquest.org, The Monastery of St. Joachim of Osogovo, Kriva Palanka Einzelnachweise
Monasterio de Osogovo

El Monasterio de Osogovo​ (en macedonio: Осоговски Манастир) es un monasterio ortodoxo macedonio situado cerca de Kriva Palanka, en Macedonia del Norte, a 10 kilómetros (6,2 millas) de la frontera búlgara en el monte Osogovo. El Monasterio de Osogovo alberga una colección de arte y una escuela de arquitectura durante el verano. El monasterio se compone de dos iglesias, incluyendo la más grande «San Joaquín de Osogovo» y una más pequeña «Santa Madre de Dios». Los terrenos del monasterio también se componen de un campanario, dormitorios, una caseta de vigilancia, y una residencia para el jefe de la Iglesia ortodoxa de Macedonia. El monasterio fue fundado en el siglo XII, aunque no hay restos del monasterio original. El monasterio fue renovado por los reyes serbios Esteban Uroš III Dečanski y Esteban Uroš II Milutin. Desde mediados del siglo XVIII, el monasterio cayó en mal estado, y en ese período se perdieron las reliquias de San Joaquín. Véase también Abadía Priorato Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre el Monasterio de Osogovo.
Monastère d'Osogovo

Le monastère d'Osogovo (en macédonien : Осоговски Манастир) est un monastère orthodoxe situé dans la commune de Kriva Palanka, en Macédoine du Nord. Il se trouve dans le massif montagneux d'Osogovo, à 825 mètres d'altitude et à seulement 10 kilomètres de la frontière bulgare. Le monastère est toujours en activité et il héberge une colonie artistique ainsi qu'une école estivale d'architecture. Description Le monastère comprend deux églises, la plus grande est dédiée à saint Joachim d'Osogovo, l'ermite fondateur, et la plus petite est dédiée à la Sainte-Mère de Dieu. Il compte aussi un clocher, des dortoirs, une maison de gardien et une résidence pour le chef de l'Église orthodoxe macédonienne. Le monastère fut fondé au XIIe siècle, mais aucune construction originelle ne subsiste. La petite église a acquis son aspect actuel au XIVe siècle tandis que la grande ne fut construite qu'en 1851. Cette dernière possède douze coupoles, chacune dédiée à un apôtre. Elle a été dessinée par Andreja Damjanov. Histoire Le monastère fut fondé par Saint-Joachim, un prêtre originaire de la plaine d'Ovtché Polé, au milieu du XIIe siècle. En 1585, l'église monacale fut brièvement transformée en mosquée par l'occupant turc. Pendant la Guerre austro-turque, en 1690, l'ensemble fut gravement endommagé par des soldats ottomans pour punir le soutien de la population locale à l'armée autrichienne. Références Voir aussi Kriva Palanka Osogovo Église orthodoxe macédonienne Portail de l’architecture chrétienne Portail du monachisme Portail de la Macédoine du Nord Portail du christianisme orthodoxe
Monaster św. Joachima Osogowskiego

Monaster św. Joachima Osogowskiego – prawosławny klasztor w pobliżu miasta Kriwa Pałanka, należący do Macedońskiego Kościoła Prawosławnego. Opis Klasztor został założony w XII w.. W ciągu wieków był wielokrotnie przebudowywany. W XIX w. powstała zachowana w nim do dziś dekoracja malarska. W okresie przynależności regionu macedońskiego do Bizancjum monaster był jednym z ośrodków, w których przetrwał język słowiański. Kompleks klasztorny składa się z cerkwi św. Joachima Osogowskiego, cerkwi Narodzenia Matki Bożej z XIV w., trójkondygnacyjnego zabytkowego budynku mieszkalnego dla mnichów, nowych budynków z celami, dzwonnicy i rezydencji zwierzchnika Macedońskiego Kościoła Prawosławnego. Przypisy
Осоговский монастырь

Монастырь Святого Иоакима Осоговского (макед. Манастирот Свети Јоаким Осоговски или Осоговский монастырь) — православный монастырь в восточной части Северной Македонии, сейчас обителью управляет Македонская православная церковь. Болгары считают монастырь частью национального исторического наследия Расположен в местности Бабин дол в долине Осоговских гор, примерно в 3 км к северо-востоку от города Крива-Паланка. История В житии Иоакима Осоговского указано, что монастырь основал священник Феодор из Овче-Поле в правление императора Мануила Комнина, он же перенёс в монастырь мощи святого Иоакима. Во время австро-турецкой войны 1690 года монастырь был сильно поврежден. Примечания Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Осоговский монастырь Монастырь Святого Якима Осоговского на сайте МПЦ Архивная копия от 26 января 2012 на Wayback Machine Монастырь Святого Якима Осоговского Монастырь Святого Якима Осоговского
Свети Спас (Скопие)

„Възнесение Господне“ или „Свети Спас“ е православна църква в столицата на Северна Македония Скопие. Църквата, смятана за един от най-важните паметници на културата в града, е разположена източно от крепостта Скопско кале. Църквата е трикорабна, като средният кораб е засводен, а страничните са равни и покрити с греди. В западната част има галерия за жени. На южната стена над денешното ниво на пода при ремонта на църквата в 1963 – 64 година е открит живописен слой от XVI – XVII век. Окончателният си вид църквата добива в XIX век. В 1825 година е довършен иконостасът, дело на майсторите Петър Филипов и Макрий Негриев, а в 1867 година са изписани част от престолните икони. Сред стилизираната растителност на иконостаса майсторите издълбават свои автопортрети и под тях има надпис, направен с туш: В 1854 година Дичо Зограф изписва много от иконите в църквата. Иконостасът и иконите са платени от занаятчийските еснафи в Скопие. В каменен саркофаг в двора на „Свети Спас“ се намират посмъртните останки на българския революционер Гоце Делчев (1872 – 1903), подарени от българската комунистическа власт на Югославия в 1946 година. Галерия Литература Василев, Ас. и Божинов, Ник., „Резбите от иконостаса на църквата Св. Спас – Скопие“ Библиотека „Български старини в Македония“ – София 1942 Бележки
Church of the Ascension of Jesus, Skopje

The Church of the Ascension of Jesus (Macedonian: Црква „Св. Спас“) is an Eastern Orthodox church in Skopje, North Macedonia. It is situated east of Kale Fortress. The church was built in the mid-16th century and is three-nave, with the middle vessel arched and flat pages covered with gains in domes. In the west is the gallery for women. On the south wall, above the present level of the floor during the repair of the church year 1963-64 was discovered a flat painting dating from the 16th-17th century. During the 19th century the church was given the final look. In 1824 the iconostasis was completed and in 1867 it was part of the throne icons. The iconostasis and icons were made by cooperatives and traders from Skopje. The Eastern Orthodox congregation under Ottomans was included in a specific community under Greek domination. With the rise of nationalism, the Slavic population of the area voted in 1874 overwhelmingly, by 91% in favour of joining the Bulgarian Exarchate. This remained so until 1890 when it was taken back by the Greek priests. In 1901 the church was taken from the Serb community and became the seat of the Skopje Metropolitan, Firmilijan and his successors. The door for entering in the yard is heavy and made from oak. In the yard is a white sarcophagus containing the remains of the revolutionary Gotse Delchev. References External links