NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Свети Никола (Слепче, Прилепско)

„Свети Никола“ (на македонска литературна норма: Свети Никола) е православен манастир в централната част на Северна Македония. В миналото е част от Охридската архиепископия, след това на Българската екзархия, а днес – от Преспанско-Пелагонийската епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия. Намира се на няколко километра източно от село Слепче, община Долнени. Основна забележителност на манастира е църквата, построена и украсена в 1672 – 1674 година и позлатеният дървен хорос, както и царските двери. При посещението си на манастира в 1916 година Богдан Филов пише: Църквата е малка, еднокорабна, типичен пример за църква от XVII век в Македония. Фасадите са без украса, с малки отвори на източната и южната страна, а единственият вход е на западната страна. Вътрешните стени на църквата са покрити с фрески в 1674 година, а вероятно зографите на фреските са самите ктитори, игумен на манастира, йеромонах Сергий и неговият ученик йеромонах Михаил. Външни препратки Прoлог за януари - април от XIV век, прибран от Слепченския манастир от епископ Йосиф Цвийович в 20-те години на XX век, съхраняван днес в Библиотеката на Белградския университет. На гърба на корицата има приписка от 7262 (ΖΣΞΒ) година (= 1754). Бележки
Свети Спас (Лескоец)

„Свето Възнесение Господне“ или „Свети Спас“ (на македонска литературна норма: „Свети Спас“) е православна църква, разположена в село Лескоец, на около два километра от Охрид, Северна Македония. Църквата е издигната и изписана в 1462 година от жители на селото. Представлява еднокорабна сграда с полуокръжен свод и тристрана апсида. В 1898 година църквата е обновена и в надписа от тази година споменава и годината 1461/1462 като година на изграждането на църквата. В деветдесетте години на ХХ век църквата получава нов покрив, нов притвор и камбанария. Църквата е еднокорабна сграда с тристранна апсида и полуобъл свод. При обновяването в 1898 г. е дозидан трем от западната и южната страна. Живописта в църквата е добре запазена. Особено впечатляващи са композициите „Тайната вечеря“, „Миене на нозете“, „Причестяване на апостолите“ и сцените от „Мъките на Христос“. В църквата в цял ръст (подобно на охридсктата „Мали Свети Врачи“) в цяла фигура е представен и Свети Климент Охридски (на южната стена) с макета на града в ръце. Бележки
Сливнички манастир

Сливнички манастир је православни манастир, у близини истоименог села Сливница у Северној Македонији. Данашњи манастир је подигнут у 1607. године, мада је храм знатно старији. Живописан је у три фазе 1607, 1612. и највећим делом 1645. године. Из тог времена су и фреске у цркви, као и дрвени иконостас са иконама, престо, царске двери и велики крст. Конаци су изграђени крајем 17. века и два пута су били спаљени. Реконструисани су у периоду 1994.-1998. године. Манастир је подигнут уз помоћ свих околних села и становништва удаљених места. Манастирски храм посвећен је Рождеству Пресвете Богородице. Фреске у олтару и наосу цркве дела су Зографских мајстора. Референце
Преображение Господне (Пиянец)

„Преображение Господне/Христово“ или Пиянечката църква (на македонска литературна норма: „Преображение Господне/Христово“, Пијанечка црква) е възрожденска църква, разположена край град Дебър, Северна Македония. Църквата е част от Дебърско-Реканското архиерейско наместничество на Дебърско-Кичевската епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия. Описание Църквата е разположена на един километър северно от Дебър. Представлява гробищният храм на напуснатото в 1912 година село Пиянец и е единствената запазена сграда от селото. Построена е вероятно през XIX век. Бележки
Чебренски манастир

Чебренският манастир „Свети Димитър“ е православен манастир край село Зовик, Северна Македония. Днес е част от Преспанско-Пелагонийската епархия. География Манастирът се намира на край село Зовик, на десния бряг на река Черна. В миналото манастирът е бил в землището на историческото село Чебрен. История и архитектура По време на Османската империя Чебренският манастир е сред най-богатите в Македония. Същото заключение може да се направи и заради основите на старата църква „Свети Димитър“, по които може да се предполага за размера на храма. В своя собственост манастирът има по това време мелници с 12 воденични камъка, много стоки, като овце, кози, едър добитък и други. Също така притежава парцели, ливади, големи площи с гори и пасища. От писмени документи се разбира, че манастирът в XIX век има и свое килийно славянско училище. В това училище се подготвят свещеници и учители за други Мариовско села. Манастирът е доста известен със своето училище и богата библиотека. Тази слава на манастира е изцяло заличена по време на Първата световна война, когато целият манастирски комплекс е разрушен. „Свети Димитър“ Главната манастирска църква е посветена на Свети Димитър Солунски. В миналото тя е доста богата и грандиозна църква в комплекса. Днес тя е възстановена, но в по-малки размери, а нейният иконостас датира от XV век и е обновен в XIX век. „Свето Възнесение Господне“ Църквата „Възнесение Христово“, известна и като „Свети Спас“, се намира в близост до комплекса и е с по-малки размери. Тя е малка еднокорабна църква (6,30 х 4,30 метра) с полукръгла апсида на изток и вход към наоса на запад. Изградена е от обикновен речен камък. Интериорът е разделен с дървена олтарна преграда на две части. Според досегашните данни фреските са датирани от XVI век. Тяхната запазена площ е около 60m2. Галерия Външни препратки Църквата „Свети Димитър“ Чебрен Бележки
Марков зид

Марков зид (на македонска литературна норма: Марков Ѕид) е антично и средновековно укрепление в Прилепско, Северна Македония. Местоположение Местността се извисява над североизточния край на село Прилепец, на западния склон на Селечка планина, на 8 km южно от Маркови кули. Представлява доминиращ рид с височина 300 m над Полето (960 m надморска височина) и с отлична видимост наоколо. Западната част е по-ниска и заравнена, под формата на широка тераса, заобиколена от много стръмни склонове. Източната част се издига в скален куп, отделена с тясно седло от планината на изток. Две поройни бразди северно и южно от хълма временно задържат вода, необходима за живота. История Античност През Ранната и Късната античност жителите на богатите селища в Полето са търсили убежище на рида Марков зид. Вероятно тогава акрополът е получил каменна стена и е служил за убежище, което се потвърждава от редки археологически находки от онези времена. Средновековие Около терасата в западния край е запазена стена, минаваща по ръба, лежаща върху големите изпъкнали скали. Стената е изградена от камък със слаб хоросан, широка е само 1 – 1,3 m и образува силно начупена линия. Всичко това ясно я определя като късносредновековна зидария. Стената около акропола е напълно срутена и от него са останали само на места след от развалини. В ограденото пространство могат да бъдат открити редки парчета средновековна огнищна керамика и црепни. Няма следи от постоянно пребиваване. Укрепената зона на Марков зид е с размери над 7 ha (акрополът е с площ 2 ha, а терасата – 5,3 ha). Тази големина е изненадваща, което от своя страна показва, че околностите на Прилеп са били гъсто населени през Късното средновековие. Позицията на крепостта отчасти напомня на Маркови кули над Прилеп, която е от същото време, и вероятно оттам идва и името на тази крепост. И това убежище вероятно е построено след битката при Черномен от 1371 година, когато османцие опустошават тези райони в продължение на няколко десетилетия, преди окончателно да установят властта си в Македония. Бележки
Church of St. Mary Peribleptos, Ohrid

The Church of St. Mary Peribleptos (also referred to as Saint Clement; Macedonian: Света Богородица Перивлепта) is a medieval Orthodox church from the 13th century located in the city of Ohrid, North Macedonia. It is the second cathedral of the Archbishop of Ohrid from the 15th to the 18th centuries AD. It is under the administration of the Debar-Kičevo diocese. History An inscription in Greek above the western entrance of the narthex states that the church was erected in 1295 by Byzantine aristocrat, Progonos Sgouros, who was probably of Albanian origin. He was a relative of Emperor Andronikos II Palaiologos. A translation of the inscription states: This divine and all-honorable temple of our all-holy Lady Theotokos Peribleptos was erected, with the assistance and expense of Sir Progon Sgur, a great patron, and his wife Madame Eudokia, in-law of our strong and holy autocrat of the Byzantines, Andronikos Palaiologos, and of his most pious wife Irene. Under the bishopric of Macarius, Most Holy Archbishop of the First Justinian and All Bulgaria.In 1365, two additional chapels were added on the north side of the church. Following the Ottoman conquest of the Balkans and the destruction of the Church of Sts. Clement and Panteleimon, the relics of the saints were moved to St. Mary Peribleptos. After the conversion of the Hagia Sophia from a church into a Mosque, the church became the cathedral for the Archbishopric of Ohrid, and after its closure in 1976, the wider Ohrid area. The church utensils were transferred from St. Sophia and the large patriarch's library, which no longer exist. Next to the church, monasteries and a patriarch's palace were built, which burned down in 1862. The church is said to have a striking resemblance to Red Church, Vourgareli, leading many to speculate that they were built by the same architects. References
Церковь Пресвятой Богородицы Перивлептос

Церковь Пресвятой Богородицы Пери́влептос (греч. Ναός Παναγίας Περιβλέπτου, макед. Црква „Пресвета Богородица Перивлептос“) — церковь в македонском городе Охрид. История Граффити на фресках сообщают, что церковь была построена в 1295 году неким Прогоном Згуром, родственником византийского императора Андроника II Палеолога во время охридского архиепископа Макария. Церковь расписана фресками в стиле Палеологовского возрождения, выполненными византийскими художниками Михаилом Астрапасом и Евтихием из Салоник. Во время использования турками Церкви Св. Софии, как мечети, Перивлептос была митрополичим кафедральным собором. В расположенном рядом с церковью музее находится знаменитая икона «Охридское Благовещение». Литература Трифунович Л. Югославия. Памятники Искусства. Белград, 1989. Примечания
Свети Пантелеймон (Горно Нерези)

„Свети Пантелеймон“ (на македонска литературна норма: „Свети Пантелејмон“) е средновековен православен манастир, разположен над село Горно Нерези в близост до Скопие, част от византийското историческо наследство в областта. Съграден е, според надписа над входа на църквата, от император Мануил I Комнин през 1164 година. Манастирската църква съхранява едни от най-забележителните стенописи от 1164 година в стил от епохата на Комнините (1081 – 1185). През 1553-1555 година църквата е съборена от земетресение и е възстановена. Царските двери в църквата са от средата XVI век и са дело на изтъкната художествена работилница, действала на територията на Охридската архиепископия. Други произведения от същата работилница са царските двери на „Света Богородица Перивлепта“ – днес в Националния исторически музей в София, дверите от „Големи Свети Врачи“ – днес на иконостаса на „Света Богородица Перивлепта“, дверите от неидентифицирана църква в Охрид – днес в Националния музей в Белград, дверите в „Свети Никола“, дверите от „Свети Георги“ в Горна Влашка махала в Охрид и дверите от „Свети Никола“ в Присовяни. Към 1842 година игумен на манастира е архимандрит Серафим Тетовски. Бележки
Kirche St. Panteleimon (Nerezi)

Die mazedonisch-orthodoxe Kirche St. Pantaleon (mazedonisch: Црква Свети Пантелејмон) in Gorno Nerezi nahe Skopje ist eine der ältesten und bedeutendsten Kirchen in Nordmazedonien und ist ein gutes Beispiel für eine byzantinische Kreuzkuppelkirche komnenischer Zeit. Sie ist dem Hl. Panteleimon, dem Patron der Ärzte geweiht. Geschichte Erbaut durch Prinz Alexios Angelos Komnenos wurde sie im Jahre 1164 fertiggestellt. Die Stifterinschrift befindet sich über dem Hauptportal: Architektur Es handelt sich vom Bautyp her um eine Kreuzkuppelkirche mit westlich angebautem Narthex. Ausmalung Besonders sehenswert sind die um 1164 gemalten Fresken. Festbildzyklus Der Naos der Kirche ist mit einem Festbildzyklus ausgemalt. Er umfasst Christi Geburt, Darstellung im Tempel, Verklärung, Auferweckung des Lazarus, Einzug in Jerusalem, Kreuzigung, Kreuzabnahme und Beweinung. In der Apsis befindet sich unter einem Halbbild Marias die Darstellung der Apostelkommunion. Heilige Unterhalb der Festbilder werden Heilige der Ostkirche dargestellt, darunter Arsenius von Scete, Johannes von Damaskus, Josef der Hymnograph, Makarios der Ägypter, Paulus von Theben, Theophanes Graptos und Theodor Studites sowie weitere heilige Mönche und Gelehrte. Aber auch einige heilige Krieger werden in byzantinischer Rüstung dargestellt. Maler Der unbekannte Maler wird als „Vorgänger Giotto di Bondones und Cimabues“ bezeichnet, weil die Körper überzeugend modelliert sind und die menschlichen Gefühle überaus sensibel-realistisch zum Ausdruck kommen. Dies zeigt sich ganz besonders in der Beweinung Christi. Außer dem Leben und der Passion Christi werden Teile des Marienlebens sowie Kirchenfürsten und Heilige dargestellt. Der Altarraum wird von einer steinernen Ikonostasis geschlossen, die ebenfalls aus dem 12. Jahrhundert stammt. Der Patron der Kirche, Panteleimon (Pantaleon), ist in einem zur Ikonastasis gehörenden Ikonenrahmen dargestellt mit seinen Attributen als Arzt und Heiler. Literatur Kosta Balabanov: St. Pantelejmon. Skopje 1989. Vojislav J. Djurić: Nerezi. In: Lexikon des Mittelalters. Stuttgart / Weimar 1999. Ida Sinkević: The Church of St. Panteleimon at Nerezi. Architecture, programme, patronage. Reichert, Wiesbaden 2000, ISBN 3-89500-129-5. Weblinks
Church of St. Panteleimon, Gorno Nerezi

The Church of Saint Panteleimon (Macedonian: Црква Свети Пантелеjмон, romanized: Crkva Sveti Pantelejmon) in Gorno Nerezi, North Macedonia, is a small 12th-century Byzantine church located in a monastery complex. Built in 1164, is dedicated to the patron saint of physicians, St. Panteleimon. Though damaged by an earthquake in the 1500s, the church has several notable frescos from the Komnenian-era of Byzantine art. Frescos were painted over in 1885 as part of a restoration attempt, but restored in 1923. The church's stucco decoration is depicted on the obverse of the Macedonian 50 denars banknote, issued in 1996. Renaissance origins According to Andrew Graham-Dixon, British art historian and writer, these frescoes with their "...physical, electric presence..." are proof that there was more to Byzantine art than the formality and otherworldliness of its mosaic and icon tradition. In his book, Graham-Dixon questions 16th century Vasari's beliefs that Giotto di Bondone finally turned fresco painting away from the primitive influence of Byzantium. The frescoes contained within St. Panteleimon at Nerezi are not seen as static, they had the capacity to change into something more obviously human and realistic, anticipating the West's emphasis on depicting Christ as a man of flesh and blood by some 150 years. The lamentation of Christ fresco is described as being a fusion of life and death in a single image as Mary movingly mourns Jesus, cradling him between her legs. Graham-Dixon reminds that these frescoes from the 1160s precede Giotto's similar emotional frescoes from the Arena Chapel in Padua, circa 1305. He concludes "...the Byzantine east played a much more formative role in the development of renaissance art than Vasari was prepared to concede". See also Ancient Roman and Byzantine domes References Andrew Graham-Dixon: Renaissance. London: BBC, 1999. ISBN 0-563-38396-8. Further reading Matthias Bronisch, Oplakuvanjeto vo Sv.Pantelejmon – Nerezi. In Kulturen Život, 74, 8-9, S. 18–22 K. Dimče: "Nerezi". In Enciklopedija Jugoslavije, 1st ed., Zagreb 1965. V. J. Djurić: "Nerezi". In Lexikon des Mittelalters, Stuttgart/Weimar, 1999. Petar Miljković-Pepek: Nerezi (Kunstdenkmäler in Jugoslawien). Jugoslavija, Beograd 1966. Ida Sinkević: The Church of St. Panteleimon at Nerezi: Architecture, programme, patronage. Reichert, Wiesbaden 2000, ISBN 3-89500-129-5. A. J. Wharton: "Nerezi". In Oxford Dictionary of Byzantium, New York/Oxford, 1991. External links
Iglesia de San Pantaleón (Gorno Nerezi)

La iglesia de San Pantaleón en Gorno Nerezi, Macedonia del Norte, es una pequeña iglesia bizantina del siglo XII ubicada en un monasterio. La iglesia y el monasterio están dedicados a San Pantaleón, el santo patrono de los médicos. La iglesia fue construida en 1164 como una fundación de Alexius Angelus Comnenus, un hijo de Constantine Angelos y Theodora Komnene, una hija del emperador bizantino Alejo I Comneno. La iglesia posee un núcleo cruciforme con cúpula, tres ábsides y un nártex rectangular. Se encuentra construida con bloques irregulares de roca y ladrillos inmersos en gruesas capas de mortero. El conjunto del monasterio que la rodea se encuentra encerrado entre muros. Los frescos en la iglesia son hermosas muestras de arte bizantino de la era Comneniana, con escenas de la Pasión de Cristo y varias ilustraciones hagiográficas. Algunas composiciones similares se encuentran en el monasterio de Latomou en Tesalónica. En el siglo XVI la iglesia fue dañada por un terremoto. Durante la restauración subsiguiente, se repintaron algunos de los frescos en el sector medio superior. La iconostasis original de mármol sobrevivió al terremoto, pero perdió su arte decorativo. Véase también Historia de las cúpulas romanas y bizantinas Referencias A. J. Wharton: "Nerezi". In: Oxford Dictionary of Byzantium, New York/Oxford, 1991. K. Dimče: "Nerezi". In: Enciklopedija Jugoslavije, 1st ed., Zagreb 1965. V. J. Djurić: "Nerezi". In: Lexikon des Mittelalters, Stuttgart/Weimar, 1999. Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia de San Pantaleón. Bibliografía Petar Miljković-Pepek: Nerezi (Kunstdenkmäler in Jugoslawien). Jugoslavija, Beograd 1966. Ida Sinkević: The Church of St. Panteleimon at Nerezi: Architecture, programme, patronage. Reichert, Wiesbaden 2000, ISBN 3-89500-129-5. Andrew Graham-Dixon: Renaissance. London: BBC, 1999. ISBN 0-563-38396-8.
Église Saint-Panteleimon de Nerezi

L'église Saint-Panteleimon (Црква „Св. Пантелејмон“ en macédonien) est une église orthodoxe située à Gorno Nerezi, en Macédoine du Nord. L'église se trouve dans la municipalité de Karpoch, qui fait partie de Skopje, et elle est construite sur le versant nord du mont Vodno, en surplomb de la ville. Construite sous la dynastie byzantine des Comnènes, l'église fait partie d'un monastère orthodoxe. Elle est surtout connue pour ses fresques. Leur composition colorée et expressive en font un ensemble exceptionnel de la peinture murale macédonienne du Moyen Âge. Histoire L'église fut fondée en 1164 par Alexius Angelus Comnenus, fils de Constantin Anglelos et de Théodora Comnène, elle-même fille de l'empereur byzantin Alexis Ier Comnène. L'église a été endommagée par un tremblement de terre au XVIe siècle. Lors de la restauration qui suivit, certaines fresques furent recouvertes de peinture. L'iconostase en marbre d'origine a survécu au séisme mais a perdu ses ornementations. Pendant une seconde restauration, en 1885, la majeure partie de la fresque du naos est à son tour recouverte de peinture. Pendant un nettoyage en 1923, certaines fresques du XIIe siècle ont toutefois été restaurées. Architecture L'église possède un plan en croix avec une coupole, trois nefs et un narthex rectangulaire. Elle est construite avec des blocs de pierre irréguliers et des briques soudées avec de grandes quantités de mortier. Le complexe monacal qui l'entoure est ceint de murs. Fresques Les fresques de l'église sont des exemples fameux de l'art byzantin sous la dynastie Comnène. Elles représentent des scènes de la Passion du Christ et des illustrations hagiographiques diverses. Des compositions semblables apparaissent dans le monastère Latomou de Thessalonique. Certains décors de l'église figurent sur l'avers du billet macédonien de cinquante denars, sorti en 1996. La particularité des fresques est leur naturalisme, qui tranche avec l'habituel statisme des fresques médiévales. Elles préfigurent le travail des Primitifs italiens, comme Cimabue et, plus tard comme Giotto, qui utilisent le même aspect humain et émotionnel 150 ans plus tard pour représenter le Christ. La scène de la "Déploration du Christ mort" visible à Nerezi rappelle d'ailleurs, par l'émotion qu'elle dégage, celle réalisée par Giotto dans l'église de l'Arena de Padoue vers 1305. Voir aussi Bibliographie A. J. Wharton, « Nerezi » dans (en) Alexander Kazhdan (dir.), Oxford Dictionary of Byzantium, New York et Oxford, Oxford University Press, 1991, 1re éd., 3 tom. (ISBN 978-0-19-504652-6 et 0-19-504652-8, LCCN 90023208). K. Dimče, « Nerezi » dans Enciklopedija Jugoslavije, 1re éd., Zagreb, 1965. V. J. Djurić, « Nerezi » dans Lexikon des Mittelalters, Stuttgart-Weimar, 1999. Articles connexes Culture de la Macédoine du Nord Skopje Liens externes (en) L'église sur le site de l'office du tourisme macédonien Notes et références Portail de Skopje Portail de la Macédoine du Nord
Crkva sv. Pantelejmon

Crkva sv. Pantelejmon u selu Gorno Nerezi, pored Skoplja, Republika Sjeverna Makedonija, je mala bizantska crkva iz 12. st. u okviru istoimenog manastira. Povijest i opis crkve Crkva je podignuta 1164. godine kao zavjetna crkva Aleksija Angelusa Komnena, sina Konstantina Angelosa i Teodore Komnen, kćeri bizantskog cara Aleksija I. Komnena. To je objekt križnog tlocrta s četiri manje kupole na sjecištima brodova i jednom većom u sredini, s tri apside i pravokutnim narteksom. Izgrađen je od nepravilnih kamenih blokova i opeke ugrađenim s debelim slojevima morta. Okolni samostanski kompleks je okružen zidinama. Freske u crkvi su poznati primjer komnenskog doba bizantske umjetnosti, naročito one s prikazom Kristove patnje i pojedine s prikazom iz života svetaca. Freske slične kvalitete mogu se vidjeti u manastiru Latomou u Solunu. Crkva je prvi put ozbiljno oštećena za potresa u 16. st. Za obnove koja je uslijedila, neke od fresaka u gornjim dijelovima na sredini crkve su nanovo oslikane. Izvorni mramorni ikonostas preživio je potres, ali je dobar dio njegove kiparske dekoracije uništen. Za druge velike obnove crkve 1885., veći dio fresaka iz naosa su ponovno oslikane i to od strane vrlo loših slikara. Tijekom restauracije i čišćenja fresaka provedene 1923. godine, obnovljene su neke od originalnih fresaka iz 12. st. (uklonjen je sloj iz 1885.). Kolorit, dramatične kompozicije i čistoća izraza prikazanih na freskama iz Nerezija su izvrsan primjer makedonskog srednjovjekovnog fresko slikarstva s kraja 12. st. Nerezi i renesansa Prema Andrew Graham-Dixonu, britanskom povjesničaru umjetnosti i piscu, te freske sa svojim "... fizičkim, električnom prisutnošću ..." dokaz su da je bilo ipak nešto više u bizantskoj umjetnosti od puke formalnosti i strogog ikonografskog reda u njenim mozaicima i ikonama. U svojoj se knjizi Graham-Dixon pita dali je Vasari imao pravo kad je jednostavno ustvrdio da je Giotto di Bondone konačno napravio veliki obrat prekinuvši s tvrdim tradicijalizmom i primitivnim načinom na koji su slikane dotadašnje bizantske freske. Freske iz sv. Pantelejmona u Nerezima ne izgledaju statično, one su već posjedovale već nešto više realnosti i humanosti, anticipirajući ono što će tek doći u slikarstvo zapada, a to je naglasak na ljudsku dimenziju Krista kao čovjeka od krvi i mesa, i to čak 150 godina prije. On zaključuje: "... bizantski istok bio je mnogo uticajniji na razvoj renesansne umjetnosti nego što je to Vasari bio spreman priznati." Izvori Literatura Petar Miljković-Pepek: Nerezi (Kunstdenkmäler in Jugoslawien). Jugoslavija, Beograd 1966. Ida Sinkević: The Church of St. Panteleimon at Nerezi: Architecture, programme, patronage. Reichert, Wiesbaden 2000, ISBN 3-89500-129-5. Andrew Graham-Dixon: Renaissance. London: BBC, 1999. ISBN 0-56338396-8. Vanjske poveznice Monastery St. Pantelejmon, Gorno Nerezi, Skopje (engl.)