NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Зандан куле

Зандан куле или Зандан кула (на македонска литературна норма: Зандан куле, Зандан кула) е османска жилищно-отбранителна кула в град Битоля, Северна Македония. Разположена е в югозападния дял на Битоля, в двора на основното училище „Стив Наумов“. Изградена е в XVII век от мюфтията на Битоля от 1628/29 година Хаджи Махмуд ефенди като отбранително съоръжение на къщата в двора на чифлика му. Изградена е от грубо одялан камък. В арките над прозорците, над входа и на стрехата са използвани тухли. Кулата е с малки размери. Има квадратна основа и вход на височина от 2 m. Влиза се само с помощта на подвижна стълба. Стените са дебели над 1 m. Висока е 11 m. Интериорът е разделен на 5 нива. Мазето няма отвори, освен за вентилация, и се е използвало за склад за храни. Приземието има малък прозорец с двойна желязна решетка. На него са живеели жените и там се е приготвяла храната – има единствено отворено огнище. Следва висок 90 cm мецанин с отвори за вентилация, използван вероятно за склад за оръжие. Етажът над него е единственият измазан. Има 2 големи прозореца с двойни железни решетки, комин и 2 изхода за водата от тоалетната и мивката. На него са живеели мъжете. Над него има етаж за отбрана с бойници. Етажите се свързват с тясна дървена стълба. В кулата е съхранявана библиотеката на Хаджи Махмуд ефенди, който е високо образован теолог. В 1863/1864 година валията Хюсеин Хюсню паша я задига, след като напуска Битоля. Въпреки името си Зандан, което на турски означава затвор, кулата не е използвана като затвор, тъй като е била частна собственост до 1932/1933 година, когато парцелът с нея е продаден на училищно настоятелство за построяване на училище. Името ѝ може би идва от Зиндаджи джамия, разположена на 100 m, или защото вътрешността ѝ е много тъмна. Според легендата патронът на кулата, който принадлежал към дервишкия орден накшбандия, след като постигнал духовно съвършенство, една нощ изчезнал телесно, а след него останала само дервишката му роба, известна като хърка. Името се видоизменя и кулата е известна и като Кърка Баба. Дрехата му е пазена в кулата като реликва дълго време и се смятало, че има лечителски свойства. На мястото до кулата, от което бил изчезнал светецът, имало извор и там хора от всички вероизповедания палели свещи. Бележки
Zandan Tower

Zandan Tower (Macedonian: Зандан куле, romanized: Zandan kule) is a former Ottoman defensive and prison tower in Bitola, North Macedonia. It was built in the early 17th century by Haci Mahmud Efendi, the mufti of Bitola, on a private homestead next to a multi-family housing block in which Turkish and Albanian residents lived. It is accessed via a staircase leading up to the double door made of thick oak wood on the tower's south façade. Standing 10.95 m (35.9 ft) in height, its exterior walls are all roughly 1 m (3.3 ft) thick or greater. The interior is made up of three stories, with the upper floor setup as a dwelling. The tower is connected with the Nakşbendi order of Sufism. Its builder, also known as Hırka Baba, lived a secluded spiritual life with his family on this homestead. It became a place of pilgrimage for a period after his death in 1628. During the Ilinden Uprising of 1903, the tower was used as a prison for rebels, from whence the tower gets its present name (zandan meaning dungeon in Macedonian). Today, Zandan Tower is within the yard of the school "Stefan Naumov". It is listed as an Object of Cultural Heritage by the Ministry of Culture. See also Clock tower (Kratovo) Kočani medieval towers References
Мало езеро (Баба)

Малото езеро, наричано и Мало пелистерско езеро (на македонска литературна норма: Мало Пелистерско Езеро), е едно от двете ледникови езера Пелистерски очи, намиращи се в Националния парк „Пелистер“ в Баба планина в Северна Македония. Малото езеро е разположено североизточно под връх Партизански врв (2349 m), на дъното на още по-малък циркус от този на Големото езеро. Няма видим отток, нито подземен. Надморската му височина е 2180 метра. Има приблизително кръгла форма - дълго е около 79 m и широко около 68 m. Дълбочината му е 2,6 m. Нивото и обемът варират в зависимост от валежите от сняг, дъждовете и температурата. Максималната температура на водата му в повърхностния слой достига до 19,2 градуса през август, а в дълбинния слой до 17°C. Големото и Малото езеро са отдалечени помежду си на около 45 минути ходене пеша. По права линия разстоянието е 2 km. Разделя ги Дебели рид. От Малото езеро може да се изкачи връх Пелистер (2380 m). Покрай езерото минава пътеката от Големото езеро за върха. Изкачва се, в посока северозапад, седловината между вр. Широко стъпало и Пелистър и после в североизточна посока се поема към Пелистър. Бележки
Света Злата Мегленска (Битоля)

„Света Злата Мегленска“ (на македонска литературна норма: „Света Злата Мегленска“) е православна църква в Битоля, Северна Македония, част от Преспанско-Пелагонийската епархия на Македонската православна църква. Местоположение Църквата е разположена в източния дял на града, в близост до ресторант „Арена“ и бившата фабрика „Кожара“. История и описание Църквата е осветена на 13 септември 2014 година от митрополит Петър Преспанско-Пелагонийски със свещенството от храма „Рождество Богородично“. В архитектурно отношение е кръстокуполна църква от късносредновековен тип вписан кръст с купол на висок шестостранен барабан и тристранна апсида на изток. Бележки
Селечки манастир (Прилепско)

„Свети Димитър“ (на македонска литературна норма: „Свети Димитриј“), по-известен само като Селечки манастир, е православен манастир в прилепското село Селце, Северна Македония, под управлението на Преспанско-Пелагонийската епархия на Македонската православна църква. География Манастирът се намира в непосредствена близост до Прилеп и до него води асфалтов път. Разположен е в подножието на Селечката планина. История В 1933 година край Селце е построен манастирът „Свети Димитър“ при епископ Николай Охридско-Битолски. Църквата е еднокорабна сграда, с полукръгла апсида на източната страна. Манастирската църква е осветена на 2 август 1960 година от митрополит Климент Преспанско-Битолски. Бележки
ОУ „Д-р Трифун Пановски“

Основно училище „Д-р Трифун Пановски“ (на македонска литературна норма: Основно училиште „Д-р Трифун Пановски“) е училище в град Битоля, Република Македония. Училището е разположено в центъра на града, между улиците „Охридска“, „Вангел Майорот“ и булевард „Първи май“. Площта на училището е 1420,98 m2, а училищният двор – 3088 m2. Историята на училището започва като сръбско училище в Кралство Югославия, в 1932 година, когато е построено едното крило. След установяването на комунистическия режим в Югославия, преподаването започва да се провежда на новосъздадения македонски литературен език и на училището е дадено името на лекаря и комунистически партизанин Трифун Пановски. В 1956 година е построено новото крило. В състава на централното училище в Битоля работят и пет районни училища - в Търново, Дихово, Нижеполе (Нижеполско училище), Брусник и Братин дол. Бележки
Hidroelektrarna Globočica

Globočica — hidroelektrarna derivacijskega tipa ob zgornjem toku reke Črni Drim, je na istoimenskem jezeru. Opis Jez je približno 22 km severno od Struge. Zadrževalnik je namenjen tedenski izravnavi vode. Oskrba turbin z vodo poteka skozi 7721 m dolg predor. HE je bila zgrajena v letih 1961–1965, delovati pa je začela leta 1965. Gre za dva enakovredna agregata s skupno instalirano močjo 42 MW. Turbine so tipa Francis. V obdobju 1992–2003 je bila povprečna letna proizvodnja 144,1 GWh, največja pa je bila leta 1996 in je znašala 229,6 GWh. Galerija Sklici Zunanje povezave Профил на електраната на страницата на ЕЛЕМ Можноста на Глобочица [1]
ВЕЦ „Дошница“

Водноелектрическата централа „Дошница“ (на македонска литературна норма: Хидроелектрична централа „Дошница“) е водноелектрическа централа в Северна Македония, работеща от 1952 година. Местоположение „Дошница“ е разхоложена на едноименната река Дошница, в общината Демир Капия, в южния дял на Северна Македония. Описание Захващащата сграда на централата е тиролски захват, зидана от камък и на 9,5 km от машинната сграда, разположена южно от Демир Капия. Има капацитет от 2,1 m3/s. Ширината и висината на преливния праг са 11 m и 3,25 m съответно. Водите на реката Дошница се захващат директно на речното корито. Машинната сграда има три Пелтон турбини с инсталирана мощност от 5,1 MW. Водноелектрическата централа е обявена за паметник на културата. Бележки
Centrale de Došnica

La centrale de Došnica a été bâtie en 1953. Cette centrale hydroélectrique de 4,62 MW, sise sur la Došnica, en Macédoine du Nord, est composée de deux turbines Pelton. Voir aussi Notes et références Portail de la Macédoine du Nord Portail des énergies renouvelables Portail des lacs et cours d'eau Portail des Balkans
ОУ „Св. Св. Кирил и Методий“ (Битоля)

Основното училище „Св. св. Кирил и Методий“ е училище в град Битоля, днес в Северна Македония. Открито е в Битоля, тогава в Османската империя, през 1897 година от страна на Битолската българска община. Разположено е на десния бряг на Драгор, непосредствено до църквата „Рождество Богородично“. Бележки
Офицерски дом (Битоля)

Офицерският дом (на македонска литературна норма: Офицерски дом) е архитектурна забележителност в град Битоля, Северна Македония. Разположен на главната улица Широк сокак № 147. Обявена е за първостепенен паметник на културата. История Сградата е започната да се строи от Абдулкерим паша, който е валия на Битоля до 1901 година и е завършена в 1919 година, когато Битоля вече е в Кралството на сърби, хървати и словенци. Сградата е използвана от османската, югославската и македонската армия. През декември 2015 година правителството на Никола Груевски решава да продаде сградата, но след остра обществена реакция и съпротивата на Сдружението за спасяване на Битоля и опозиционната партия СДСМ, през март 2016 година Офицерският дом е даден на община Битоля. Сградата е занемарена, руши се и има нужда от реновация. Архитектура Според архитект Зоран Алтипармаковски архитекти на сградата са виенчанин и италианец, а ръководител – малорусинът Валери Гусин, а строителите са майстори от Смилево. Сградата е с красиви еркерни балкони и се отличава с прекрасна архитектура. Концепцията на сградата е комбинация между крепост и дворец – крепостта се вижда в композицията чрез появата на кули и декоративни топове, а дворецът – в елегантността и грандиозността на сградата. Фасадата е организирана според правилото на вертикална симетрия, разчленена с хориозонтални декоративни зони. В архитектурата има влияние мавърският стил, навлязъл през XIX век първо в Босна и Херцеговина – подковообразни сарацински арки, живописност на фасадата и обилна пластична декоративност. Влияние имат и академизмът, и класицизмът. Сградата е издигната, което позволява появата на елегантно стълбище към градината и добро осветление на приземния етаж. Разположена е в посока запад-изток и има размери 37,2 m на 17,9 m. Височината е 17,3 m. Бележки
Officers' Hall

The Officers' Hall (Macedonian: Офицерски дом, romanized: Oficerski dom) is a historic building located on Širok Sokak in Bitola, North Macedonia. Construction began before the end of Ottoman rule and concluded during Serbian rule. During the Yugoslav-era, it was used by the army and became known as the Yugoslav National Army House (Macedonian: Дом на ЈНА) and, after Macedonian independence, the Republic of Macedonia Army House (Macedonian: Дом на АРМ). It is a protected Object of Cultural Heritage by the Ministry of Culture, under the category of "great significance". History Construction There were likely two architects involved in the construction of the building: one from Vienna and one from Italy. Ukrainian architect Valeri Gusin may have also overseen construction. The construction workers were from the village of Smilevo. The building incorporates multiple architectural styles and was designed to resemble both a palace and a fortress. Renovation The building had fallen into disrepair by the 2010s after years of abandonment and was considered an embarrassment to Bitola. Plans to sell the building for private ownership were met with protest. It was finally fully renovated in 2021 at a cost of MKD 59 million (EUR 960,000), with funding provided by the municipality, the national government, and the EU. It is now under the jurisdiction of the Cultural-Informative Centre, to be used for cultural events, museum exhibitions, public ceremonies, debates, and private events. References
Офицерский дом (Битола)

Офицерский дом (макед. Офицерски дом) — историческое здание, расположенное на улице Широк Сокак в городе Битола в Северной Македонии. Строительство началось до окончания османского владычества и завершилось во время сербского правления. В югославскую эпоху здание использовалось армией и стало известно как Дом Югославской национальной армии, а после обретения Македонией независимости — как Дом армии Республики Македония. Здание является объектом культурного наследия, охраняемым Министерством культуры. История Строительство было начато Абдулкерим-пашой, который был губернатором Битолы до 1901 года, и завершено в 1919 году, когда Битола уже входила в состав Королевства сербов, хорватов и словенцев. Здание использовалось османской, югославской и македонской армиями. В декабре 2015 года правительство Николы Груевского решило продать здание, но после резкой реакции общественности и сопротивления Ассоциации за спасение Битолы и оппозиционной партии СДСМ, в марте 2016 года Дом офицеров был передан муниципалитету Битолы. К 2010-м годам здание пришло в упадок после многолетнего запустения и считалось позором для Битолы. Планы по продаже здания в частную собственность встретили протест. Оно было окончательно отремонтировано в 2021 году за 59 млн македонских динаров (960 тыс. евро) при финансовой поддержке муниципалитета, национального правительства и ЕС. В настоящее время оно находится в ведении Культурно-информационного центра и используется для проведения культурных мероприятий, музейных выставок, публичных церемоний, дебатов и частных мероприятий. Архитектура По словам архитектора Зорана Алтипармаковского, архитекторами здания были венец и итальянец, управляющим был украинский архитектор Валерий Гусин (скорее всего, белогвардеец, эмигрировавший в Македонию), а строителями — ремесленники из Смилево. Здание имеет красивые эркерные балконы и отличается своей великолепной архитектурой. Концепция здания представляет собой сочетание крепости и дворца — крепость видна в композиции благодаря появлению башен и декоративных пушек, а дворец — в элегантности и величии здания. Фасад организован по правилу вертикальной симметрии, разделён горизонтальной декоративной зоной. Архитектура находится под влиянием мавританского стиля, впервые проникшего в Боснию и Герцеговину в XIX веке — подковообразные сарацинские арки, живописный фасад и обильное пластическое убранство. Влияние оказали как академизм, так и классицизм. Здание приподнято над уровнем земли, что позволило создать элегантную лестницу в сад и обеспечить хорошее освещение на первом этаже. Оно расположено в направлении запад-восток и имеет размеры 37,2 м на 17,9 м. Высота составляет 17,3 м. Примечания На Викискладе есть медиафайлы по теме Офицерский дом (Битола)
Свети Петнадесет тивериополски мъченици (Струмица)

„Свети Петнадесет тивериополски мъченици“ (на македонска литературна норма: „Свети Петнаесет тивериополски маченици“) е православна манастирска църква в град Струмица, Северна Македония. Църквата, част от Струмишката епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия, е наследник на три антични и средновековни храма, посветени на Светите Петнадесет тивериополски мъченици. Местоположение Археологическият комплекс е разположен в южната част на Струмица, на днешната улица „Славчо Стоименски“, на мястото на стария християнски некропол, извън стените на античния град. Антични и средновековни храмове След смъртта си петнадесетте свещеномъченици били погребани в гробищата извън града. Сред местното население веднага се появяват техен култ. Върху гробниците е издигната раннохристиянска трикорабна базилика. От нея е запазена част от централната олтарна апсида, както и най-стария под със северния силобат, на който има фрагментирани мраморни бази, за които се смята, че са принадлежали на стар античен обект. Базиликата е разрушена от аварските и славянските нашествия и на нейно място са изградени гробници. В централната гробница са изрисувани кръстове с червена боя. Към края на IX или в началото на X век, след покръстването на България, култът към Петнадесетте мъченици се възражда и на основите на раннохрисиянската базилика и над гробовете на мъчениците е издигната петкуполна кръстовидна църква с централна зидана гробница, разхоложена под наоса, в която са изписани Петнадесетте мъченици. Църквата е от така наречения цариградски или сложен тип и може би прилича на петокуполната Климентовата църква в Охрид. По желание на Борис I част от мощите на мъчениците са положени в новопостроения катедрален храм на Брегалница, също посветен на Петнадесетте тивериополски мъченици. По времето на архиепископ Теофилакт Охридски в края на XI или началото на XII век вероятно църквата е обновена, тъй като са открити фрагменти от стенописи от периода. Архиепископ Теофилакт е автор на нова версия на житието на мъчениците. В XIII век архиепископ Константин Кавасила пише два канона, посветени на свещеномъчениците. В 1348 - 1352 година цар Стефан Душан дарява църквата „Свети Петнадесет“ в Струмица като задушбина на новооснования манастир „Свети Архангели“ в Призрен. Вероятно след османското завоевание църквата е разрушена. Нов храм В 1921 година на мястото на античния и средновековен храм е издигнат малък параклис. В 1971 година североизточно в двора на археологическия обект е изградена нова църква, посветена на Светите тивериополски мъченици. Проектирана е от Стоян Коцев. В църквата е разположена Струмишката галерия за икони. Бележки
Свети Наум (Попова шапка)

„Свети Наум Охридски“ (на македонска литературна норма: „Свети Наум Охридски“) е православен манастир в шарския курорт Попова шапка, Северна Македония, част от Тетовско-Гостиварската епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия. Манастирът е изграден в 1992 година на място, за което се твърди, че е на стар храм. Конакът на манастира е отворен за посетители. Стенописите в католикона са дело на академичния художник Никола Цонев. Бележки
Света Неделя (Теново)

„Свети Неделя“ (на македонска литературна норма: „Свети Недела“) е православна църква в положкото село Стенче, Северна Македония, част от Тетовско-Гостиварската епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия. Църквата се намира в местността Осойница на Сува гора, югоизточно от селото. Андрей Стоянов, учителствал в Тетово от 1886 до 1894 година, пише: Църквата е построена в 1935 година, когато Теново е в Кралство Югославия. Бележки
Forteresse d'Isar

La forteresse d'Isar ou Tchréchtché (macédonien : Тврдина Исар), est une forteresse qui domine la ville de Štip, située dans l'est de la Macédoine du Nord. Elle est construite sur un promontoire qui domine la confluence de la Bregalnitsa et l'Otinya, un petit affluent qui traverse le centre de Štip. Le site est aujourd'hui en ruines. Archéologie Les murs d'enceinte font en général 1,3 mètre de large, mais quelques portions sont plus épaisses. L'ensemble est divisé entre basse-cour et haute-cour, cette dernière faisant 160 mètres de long pour 20 mètres de large au maximum. Les fondations de citernes d'eau, de tours de guet ainsi que du donjon sont encore visibles. La basse-cour fait 250 mètres sur 50. Histoire La position stratégique du site est remarquée par les Romains et ils y ont fondé Astibos, une ville encore visible à travers les ruines de divers édifices construits du IIe au VIe siècle, notamment une basilique. Le site est pris en 1014 par l'empereur byzantin Basile II lors de la guerre contre le tsar de Bulgarie Samuel Ier. Ensuite, aucun écrit ne mentionne Isar jusqu'à la période serbe. Les Serbes envahissent la région en 1328, puis construisent la forteresse actuelle. Elle est prise par les Ottomans en 1385 qui y installent des soldats. Le site est toutefois à l'abandon lorsqu'Evliya Çelebi la visite au XVIIe siècle. Voir aussi Štip Liste des châteaux macédoniens Références Portail de l’archéologie Portail de la Macédoine du Nord
Kumanovo railway station

Kumanovo railway station (KRS) (Macedonian: Железничка станица Куманово; Albanian: Stacioni hekurudhor Kumanovë) is the main railway station in Kumanovo, North Macedonia. History The station was built in the time of Ottoman Empire in 1873. Radomir Putnik was at the station in the First Balkan War. Former SFRY Marshal Josip Broz Tito visited Kumanovo on 7 March 1957 and was greeted from 50.000 people at the station. In Oct 2015 several unexploded grenades were found at the Station, according to the Regional Crisis Management Center. In total 18x 60mm grenade launchers, 4x 75mm grenade launchers, 2x 20mm anti-aircraft bullets, 8x grenade launchers, and a single cracked shell casings were recovered. The area was later cleared, and the weapons removed to a safe location. In April 2021 it was announced that the station would be upgraded and modernized, as part of the IPA program and the plan for the construction of the first and second phases of Corridor 8, the railway from Kumanovo-Beljakovce-Kriva Palanka. It is expected the tender procedure to be completed by the summer and construction to begin soon after. Facilities The station is staffed and can be contacted during opening hours.+389 (0) 31 / 421-707 Services The station is serviced by a number of local, long-distance, and international services, with six trains arriving from Skopje at 6:30, 8:20, 16:18, 19:00, 22:14, 23:00 daily, and two from Belgrade at 07:45 & 18:50, with six trains departing to Skopje 03:55, 05:27, 07:58, 16:50, 17:51, 20:27 and two for Belgrade at 08:51, 22:45 daily. Controversy In 2011 international train Belgrade-Skopje was attacked near the station. 2019 Fire On 12 August, at around 17:00 a large fire broke out near the Railway Station. The local fire brigade later reported that a large number of old thresholds (removed during the reconstruction and upgrade work) were set alight, which because they are covered with bitumen develop a high temperature and emitted toxic black smoke. The fire was contained and did not spread to other buildings. SIA Kumanovo reports that from 17.40 the railway traffic on the Kumanovo-Tabanovce line is interrupted. The cause of the fire is still unknown. References