NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Свети Илия (Стровия)

„Свети Илия“ (на македонска литературна норма: „Свети Илија“) е възрожденска православна църква в прилепското село Стровия, Северна Македония. Църквата е под управлението на Преспанско-Пелагонийската епархия на Македонската православна църква. Тя е главната селска църква на Стровия. География Църквата е разположена в западния дял на селото и включва част от селските гробища. История и архитектура Храмът е построен в XIX век. Църковната сграда има правоъгълна основа с полукръгла апсида, украсена с три слепи ниши от източната страна. Входът на църквата е от южната страна и над него има ниша със стенопис на Свети Илия. От западната страна на храма е построен помощен обект. Цялото съоръжение е боядисано в бяло и е покрито с керемиден покрив. Дворът на църквата е ограден с каменна ограда и в него се намират камбанарията и част от селските гробища. Камбанарията има квадратна основа и се състои от две части. От двете страни на долната част има по един монофор, а от двете страни на горната част има по един бифор. Галерия Бележки
Свети Андрей (Матка)

„Свети Андрей“ (на македонска литературна норма: Свети Андреја) е православен манастир в северната част на Северна Македония. В миналото е част от Охридската архиепископия, след това от Българската екзархия, а днес – от Скопската епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия. Местоположение Намира се в село Матка, община Сарай. Манастирът е разположен на самото езеро Матка и отстои на 17 километра от Скопие. Намира се в дефилето на река Треска, на самия бряг на езерото Матка, скрит между стръмни и високи скали. Той е един от малкото манастири. в които са съхранени повечето надписи от времето на първото изписване на църквата. История и архитектура Църквата е изградена в 1389 година от сина на крал Вълкашин, Андреаш. Той дори изписва текста на дарствената грамота на стените на църквата. В надпис, северно от олтарната конха, са изписани имената на зографите: митрополит Йоан, зограф и монахът Григорий. Митрополит Йоан е известен художник, който работи с брат си Макарий в околностите на Прилеп. Църквата представлява продълговат триконхос отвътре. Северната и южната конха, всъщност апсиди, които имат предназначението на певници, а третата конха на източната страна е олтарната апсида, отвън петостранна. Над централното място се издига куполът на пандантиви. Полукръглите ниши, подредени в два реда една над друга, раздвижват екстериора на тази малка по размери църква. Иконостасът на църквата е дело на дебърския майстор Нестор Алексиев. Живопис В интериора стенописите са разпределени в три хоризонтални зони. При това изборът на композицията е намален с оглед на ограниченото пространство за изписване. Фреските се открояват със своите стилни и художествени качества, както и с иконографските особености, от останалите паметници, издигнати в Македония по това време. Зографът не се придържа към традиционната иконографска схема, тъй като в живописта не са представени Христовите чудеса, сцени от живота на Богородица и др. Зографът показва темите с по-голяма яснота, естественост и близост до обикновения вярващ. Лицата и фигурите на светите воини Св. Георги, Димитър, Теодор Тирон и Теодор Стратилат са показани в първата зона в цял ръст. В средната зона, където са показани сцени от Страстите Христови, в работата на художника се отбелязва повече зрялост и находчивост. В композицията „Молитва в Маслинената гора“, фигурата на един от апостолите е композираната на свободен начин. Други забележителни композиции са „Тайната вечеря“ и „Сваляне от кръста“ и други. Според Маргарита Куюмджиева стенописите, датирани 1559/1560 година са дело на зограф от школата на Йоан Теодоров. Бележки
St. Andrew's Monastery (Matka)

Saint Andrew's Monastery (Macedonian: Манастир „Св. Андреја“) is located in the Municipality of Saraj, in the western part of Mount Vodno, North Macedonia. Situated next to the Treska River, it is found before the dam that created Lake Matka, approximately 17 kilometres (11 mi) southwest of Skopje. The monastery was founded in 1389 by Andrijaš, one of the two sons of King Vukašin. Nestled among steep and high cliffs, it is one of the few monasteries where most of the inscriptions from the time of its construction and painting have been preserved. It is dedicated to the Apostle Andrew. The monastery, standing in the midst of the Treska Gorge, on a small natural platform near the river, encompasses both monastic buildings and a church. The church exhibits a typical Byzantine style, featuring a cross plan and a trefoil apse. The northern and southern trefoils serve as choirs, while the eastern trefoil functions as the altar apse. The exterior of the church is adorned with two rows of semicircular niches, enhancing its visual appeal. Additionally, there is a porch that was added to the church in the mid-16th century. Within the relatively small church, an abundance of frescoes can be found. These frescoes are divided into three sections. The lower part depicts Archangels Michael and Gabriel, St. Demetrius, St. George, the Virgin Mary, and the Apostles. The middle part showcases various episodes from the life of Christ, notably the Passion. In the upper part, located in the tambour of the dome, Christ and his Apostles are depicted once again. The frescos were painted by Metropolitan Jovan, monk Makarij, and monk Grigoriy. Their work deviates from traditional iconographic schemes, presenting clearer and more relatable compositions. Of particular interest is the composition "Prayer on the Mount of Olives," which exhibits their skillful use of perspective. Gallery References
Monastère Saint-André de Matka

Le monastère Saint-André (macédonien : Манастир „Св. Андреја“) est un monastère orthodoxe situé dans la municipalité de Saraï, en Macédoine du Nord. Il se trouve dans la partie occidentale du mont Vodno, à quelques kilomètres au sud-ouest de Skopje et au bord de la Treska. Par ailleurs, le barrage qui a permis la création du lac Matka se situe à proximité. Il a été fondé en 1389 par Andrijaš, un des deux fils du roi Vukašin. Le monastère se trouve au beau milieu des gorges de la Treska, sur une petite plateforme naturelle près de la rivière. Il comprend des bâtiments monastiques et une église. Celle-ci est typiquement byzantine, avec un plan en croix et une abside trifoliée. Le porche est un ajout du milieu du XVIe siècle. L'église est relativement petite mais est très riche en fresques. Celles-ci sont réparties en trois parties. Le bas représente les archanges Michel et Gabriel, Saint Démétius, Saint-Georges, la Vierge Marie et les Apôtres. La partie intermédiaire illustre divers épisodes de la vie du Christ, comme la Passion. En haut, dans le tambour de la coupole, figurent à nouveau le Christ et ses Apôtres. Voir aussi Lac Matka Skopje Église orthodoxe macédonienne Références Portail de l’architecture chrétienne Portail du monachisme Portail de Skopje Portail du christianisme orthodoxe
Monaster św. Andrzeja nad Treską

Monaster św. Andrzeja nad Treską (mac. Црква „Св. Андреја”) – prawosławny klasztor nad Treską, w okolicach Skopje, nad jeziorem Matka. Klasztor został ufundowany przez Andrijaša, drugiego syna króla Vukašina i wzniesiony w 1389. Stanowi przykład wpływów architektury serbskiej na sztukę Macedonii. Jego główna cerkiew pod wezwaniem św. Andrzeja stanowi przy tym obiekt unikatowy na tle całokształtu architektury państwa Nemaniczów. Obiekt łączy typ swobodnego krzyża z planem trójliścia i jest zwieńczony smukłą kopułą usytuowaną na miejscu skrzyżowania ramion krzyża o północnym i południowym ramieniu w formie okrągłej konchy. W zewnętrznej architekturze budynku krągłość ramion maskują prostokątnie ukształtowane ściany. Budynek świadczy o panującej w architekturze państwa Nemaniczów tendencji do coraz silniejszej dekoratywności architektury. We wnętrzu cerkwi św. Andrzeja w kompleksie klasztornym znajduje się zespół fresków wykonanych przez mnichów Grzegorza i Kalesta Cyryla oraz metropolitę Jana. Cerkiew monasterska nad Treską powstała w roku bitwy na Kosowym Polu, stając się tym samym ostatnim zabytkiem architektury typowo serbskiej w regionie macedońskim. Przypisy
Преображение Господне (Зързе)

„Свето Преображение Господне/Христово“ (на македонска литературна норма: „Свето Преображение Господне/Христово“) е средновековна православна църква, главен храм на Зързенския манастир, Северна Македония. Църквата е под управлението на Преспанско-Пелагонийската епархия на Македонска православна църква. Архитектура Храмът „Свето Преображение“ представлява еднокорабна църква, засводена с полукръгъл свод и полукръгла вътрешна апсида. До иззиждането на притвора във втората половина на XIV век, църквата е имала и вход южната и на западната страна. Притворът е изписан по времето на изграждането му. От тази живопис са запазени най-много фрески в първата зона и те са консервирани. На южния, западния и северния зид са открити образи на светци в медальони, както и горям брой композиции с различни илюстрации. Живопис Живописта от XVI век е дело на зографа Онуфрий Аргитис. От XVI век са стенописите в горните зони на наоса. Срещат се сцени от живота на Исус Христос, като най-впечатляващи са Рождество Христово и Сретение. В изобразяването на Света Троица някои изследователи виждат сходства с типичното представяне на този сюжет в католическата иконография през ХV и XVI век. Стенописите на западната фасада на храма от 1624 – 1625 са дело на майстори от Линотопската художествена школа. Дело на същите майстори, изписали живописта в трема в 1624 - 1625 и в 1635 - 1636 година, са и групата полиелейни икони в храма. Живописта от XIX век е с по-слабо качество. От нея изпъква хубавият портрет на овчарче в народна носия. От този портрет произтича и популярното име на храма – Овчарска църква. За портрета на овчаря съществува една легенда, която разказва за храбростта и за трагичната съдба на едно овчарче, което се изправило срещу арнаути, заканващи се да опустошат храма и загинало на място. Поради това в негова чест била изработена фреската. Икони В църквата „Свето Преображение“ има редки икони и фрески. Една от тях е иконата „Исус Христос“, изработена в 1393 година от зографа митрополит Йоан, а другата „Богородица Пелагонитиса“, дело на зографа йеромонах Макарий, изработена в 1422 година, е едно от най-впечатляващите дела на средновековието. Двете икони, едната монументална, другата по-лирична, са в стила на византийската традиция и със стилистичните и иконографските си аспекти са изключително ценни. От църквата е и Зързенското четвероевангелие. Иконата „Преображение Господне“ от 1867 година е едно от зрелите произведения на крушевския майстор Никола Михайлов. Бележки
Св. св. Петър и Павел (Зързе)

„Св. св. Петър и Павел“ (на македонска литературна норма: „Св. св. Петър и Павле“) е православна църква в Зързенския манастир, Северна Македония. Църквата е под управлението на Преспанско-Пелагонийската епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия. История Църквата е изградена в XVII век и е доградена в XIX век. Архитектура Сградата на църквата е с правоъгълна основа с многоъгълна апсида от източната страна. Западната част е изцяло свързана с манастирското общежитие. Живопис Вътрешността на църквата е изписана в XIX век, като живописта е с по-ниско качество от тази в църквата „Свето Преображение“, направена няколко века по-рано. От нея се откроява стенописът, показващ живота на овчаря в народна носия. Във връзка с изобразяването на стенописа има предание, че овчарчето храбро устояло на заплахите на арнаутите, които по това време опустошавали района на манастира, но при това загинало и църквата получила името Овчарска църква. Бележки
Stadion Miejski im. Zorana Paunowa

Stadion Miejski im. Zorana Paunowa – wielofunkcyjny stadion w Wełesie, w Macedonii Północnej. Obiekt może pomieścić 3500 widzów. Swoje spotkania rozgrywają na nim piłkarze klubu Borec Wełes. Od 2019 roku patronem obiektu jest Zoran Paunow. Przypisy
House on Krste Misirkov St. no. 6, Štip

The House on Krste Misirkov St. no. 6 is a house in the suburb of Novo Selo, Štip, North Macedonia. The house is registered as a Cultural Heritage of North Macedonia. Gallery See also House on Krste Misirkov St. no. 8, Štip - a cultural heritage site House on Krste Misirkov St. no. 45, Štip - a cultural heritage site Dormition of the Theotokos Church - the seat of Novo Selo Parish and a cultural heritage site Novo Selo School - the building of the former school and the present seat of the Rectorate of the Goce Delčev University. It is also a cultural heritage site Saint John the Baptist Church - a cultural heritage site Ascension of Christ Church - a cultural heritage site References External links Protected Cultural Heritage Project Institute and Museum - Štip
SSK Nova

FK SSK Nova (Macedonian: ФК ССК Нова) is a Macedonian football club based in the town of Drachevo in Skopje, North Macedonia. They currently play in the OFS Kisela Voda league. History The club was founded in 1965, and was refounded in 2009. References External links Club info at MacedonianFootball (in English) Macedonian Football Federation (in Macedonian)
Девичка църква

Девичката църква (на македонска литературна норма: Девичка црква) е средновековна православна църква край поречкото село Девич, Северна Македония. Църквата е разположена в средновековната крепост Девини кули (Девич). Датира от XIV век. Има богата керамодекорация и частично запазен барабан на главния купол както и минимални остатъци от живопис. Бележки
Св. св. Петър и Павел (Битоля)

„Събор на светите апостоли“ (на македонска литературна норма: „Собор на светите апостоли“), по-известна като „Св. св. Петър и Павел“ (на македонска литературна норма: „Св. св. Петар и Павле“), е православна църква в Битоля, Северна Македония, част от Преспанско-Пелагонийската епархия на Македонската православна църква. Църквата е разположена в южния край на града и е храм на Буковските гробища. В архитектурно отношение е трикорабен храм с повдигнат среден кораб, вход от юг и правоъгълна апсида отвън на изток. Иконостасът е дело на резбаря Георги Караджовски. В църковния двор са погребани френски, а вероятно и сръбски войници, загинали в Първата световна война. Бележки
Музей на град Скопие

Музеят на град Скопие (на македонска литературна норма: Музеј на Град Скопје) e музей в центъра на Скопие, Северна Македония, посветен на града. Основан е в 1949 година. От 1970 година Музеят на град Скопие се помещава в обновената част от старата сграда на железопътната гара на града, която частично е разрушена от земетресението в Скопие в 1963 година. Една трета от сградата, която е останала относително запазена, е на разположение на музея и има площ от около 4500 m2, от които около 2000 m2 е изложбено пространство. В 1971 година отваря врати музейната библиотека. Днес музеят има богати културни и научни изследвания в областта на археологията, историята, етнологията и историята на изкуството на град Скопие. Бележки
Městské muzeum ve Skopji

Městské muzeum ve Skopji (makedonsky Музеј на град Скопје) je hlavní městské muzeum v metropoli Severní Makedonii, Skopji. Sídlí v bývalé nádražní budově v centru města. Muzeum bylo zřízeno jako separátní instituce v roce 1949. Od roku 1970 sídlí v současné budově, která slouží jako památník zemětřesení z roku 1963 a také jako memento. Výstavní prostory zabírají západní třetinu budovy, která se dochovala a jejichž rozloha je celkem 2000 m2. Muzeum disponuje fondem cca 21 tisíc předmětů, které se týkají archeologie, historie, kultury a umění města Skopje a okolního regionu. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Městské muzeum ve Skopji na Wikimedia Commons
Музеј града Скопља

Музеј града Скопља (мак. Музеј на град Скопје) се налази у центру града. Основан је 1949, а од 1970. његове главне просторије се налазе у делу адаптираном у старој железничкој станици која је делимично уништена у земљотресу 1963. године. Једна трећина зграде, која је остала релативно очувана, данас функционише као музеј који има површину од 4.500 м2, од чега 2.000 м2 заузима изложбени простор. Од тада музеј повезује активности у области археологије, историје, етнологије и историје уметности града Скопља. Осим бављења системским истраживањима, прикупљањима, сортирањима, заштитом и очувањем, особље музеја бави се и стручном обрадом и научним проучавањем музејског материјала и јавном презентацијом путем изложби и тематских пројеката у земљи и иностранству. Музеј поседује фонд од 21.950 музејских предмета распоређених у четири секције: археологија, историја, етнологија и историја уметности. Фундус музеја обухвата донацију од 182 фотографија доајена македонске уметничке фотографије, Благоја Дрнкова и донацију јапанске графике, укијо-е. Године 1991, Љубомир Белогаски предао је Музеју града Скопља 159 радова (углавном акварела). Ова збирка, са изузетном вредношћу и прва такве врсте у земљи, смештена је у новооснованој галерији у Музеју, која носи име донатора да чува успомену на њега на његов рад. Шетња кроз прошлост је стална поставка у Музеју која обухвата период од праисторије до раног 20. века Скопља и околине. Отворени графички студио - МАК-ГРАФ отворен је 1994. и има међународни карактер, те је простор за одржавање контакта између уметника и публике, где графичари могу да стварају и излажу своје радове. У Старој чаршији су смештена одељења музеја: у Сули хану налази се стална изложба Историја старе скопске чаршије, Меморијални музеј Покрајинског комитета КПЈ и Спомен-музеј илегалне радионице оружја из НОБ-а. Зграда старе железничке станице, у којој је сада Музеј, проглашена је делом значајне културне баштине Северне Македоније. Референце Спољашње везе Званична страница Музеја Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (18. јул 2014)
Успение Богородично (Матка)

„Успение на Пресвета Богородица“ или „Света Богородица“ (на македонска литературна норма: „Успение на Пресвета Богородица“) е православен средновековен манастир край скопското село Долна Матка, община Сарай, в северната част на Северна Македония. Част е от Скопската епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия. Манастирът е разположен на 17 km от Скопие и на 400 m от езерото Матка, на левия бряг на реката Треска. Манастирът е построен около 1370 година. В надписа над входната врата от 1497 година се споменава Милица, която намерила църквата без покрив, прикокрила я, изписала я и издигнала притвор. В надписа се споменават Тошинко и неговият син Никола и митрополитът Атанасий Скопски. Църквата е от типа стеснен вписан кръст, с тристранна апсида и купол на осмостранен барабан на четири иззидани пиластри. Градена е от камък и тухли. Прозорците се малки и високо поставени. Живописта най-вероятно е дело на еден художник и е от края на XV век. Отличава се с несигурност в разположението на композициите, нечист колорит и доста непрецизен рисунък. Големината и пропорциите на фигурите се менят от сцена до сцена. Най-често фигурите са с дебели, кръгли глави и малки учи. Рядък детай при изписването на лицата на светците с две лазлично оцветени полонити – силно зелена и румена, говори за връзка със старите охридски дела. Изписването на Свети Климент Охридски във втората зона на северния зид също указва за художник от Охрид. Единствено ктиторските портрети на Милица и на нейния син Никола са грижливо изработени и са рядко свидетелство за външния вид на християнските първенци в XV век. Добри са донякъде и образът на Богородица Елеуса с Христос и архангел Гавриил. Председател на манастирската комисия към манастира „Успение на Пресвета Богородица“ в края на XIX век е българският революционер Георги Попов. Бележки
Monastère de Matka

Le monastère de Matka (macédonien : Манастир Матка) ou monastère de la Dormition (Манастир „Успение на Пресвета Богородица“) est un monastère orthodoxe situé dans la municipalité de Saraï, en Macédoine du Nord. Il se trouve au pied du mont Vodno, à quelques kilomètres au sud-ouest de Skopje et au bord de la Treska, à l'endroit où la rivière sort d'un défilé[C'est-à-dire ?]. Il a vraisemblablement été fondé vers 1337 par Boyko, le fils de Danitsa, seigneur de Matka. L'église est construite en pierre et en brique, en forme de croix étroite, avec un dôme sur tambour. Son autel porte la date de 1372. Les fresques datent du XIVe siècle et ont été exécutées par un élève de l'école d'Ohrid. Elles représentent notamment des saints dans des médaillons et des scènes de la vie et de la Passion du Christ. L'édifice destiné au logement des moines date du XIXe siècle. Voir aussi Lac Matka Église orthodoxe macédonienne Références Portail de l’architecture chrétienne Portail du monachisme Portail de Skopje Portail du christianisme orthodoxe
Манастир Успења Пресвете Богородице у селу Матки

За чланак о манастиру светог Андреје код Матке, погледајте чланак манастир Андреаш. Манастир Успења Пресвете Богородице Матка се налази на левој обали реке Треске, југозападно од Скопља код истоименог села. У селу Матки према попису из 2002. године живи 300 Албанаца, 167 Македонаца и 1 Србин. Прошлост Подигао га је око 1370. године властелин Бојко, у време српског цара Душана. Бојко је био син властелинке Данице која је позната као ктитор манастира светог Николе у Љуботену 1337. године. Манастир је касније био порушен и напуштен. Обновила га је 1497. године и том приликом му дозидала припрату Милица Скопљанка са сином (властелинка или грађанка из Скопља) која је у манастирској цркви представљена са супругом Николом у грађанској одори тог доба. Године 1897. у порти манастирској, Арнаути су убили игумана (разбили му главу) и његовог ученика (обесили). Манастир су посетили 12. јуна 1925. године краљ Александар Карађорђевић и краљица Марија. У кањону реке Треске били су низови сађених шимшира и смокви. Монах Геласије Рус, сабрат манастира Матке, испосник ћелије Св. Андреје је средином октобра 1929. године настрадао. Нађен је мртав у кањону поред испоснице; свирепо је убијен је са 11 убода ножем. Тај руски калуђер је иначе живео самотно и испоснички, и због врлина народ га је поштовао као светог човека. Сумњало се на оближње муслимане, који су једном приликом у манастиру видели да он има новац код себе. Половином октобра 1930. године умро је у манастиру старац Коча Јовановић и ту сахрањен. Коча је био истакнути српски национални радник, један од оснивача српског четништва у Старој Србији и Македонији. Он је у Скопљу од 1895. године држао прву српску књижару, у којој су се тајно окупљале српске комите, у чијим редовима је и он био. Године 1934. старешина манастира био је јеромонах Трифун. Изглед манастирске цркве Манастирска црква је релативно малих димензија (дужине око 9,5 m) са основом скупљеног уписаног крста. Над њом се уздиже једно кубе које одоздо носе пиластри, а одозго конзоле, док је са спољашње стране омалтерисана. Црква је 1925. године била свеже окречена, а могле су се видети изведене геометријске фигура од наслаганих цигли и камена. Животопис је слабо сачуван јер је наводно био дело неког сеоског живописца. Најбоље је очувана најстарија словенска фреска Богородице Тројеручице. Види још Списак манастира Српске православне цркве Референце Литература Василије Марковић „Православно монаштво и манастири у средњовековној Србији“ (прво издање), Сремски Карловци 1920. „Југославија - туристичка енциклопедија (II књига)“, Београд 1958. Александар Дероко, „Монументална и декоративна архитектура у средњовековној Србији“ (треће издање) Београд 1985.