NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Bitola (nádraží)

Bitola (makedonsky Битола) je železniční stanice, která se nachází ve stejnojmenném městě. Nachází se v jeho jihovýchodní části, jižně od městského parku a bílých kasáren. Je součástí železniční trati Veles–Kremenica. Autobusové nádraží se nachází v bezprostřední blízkosti stanice. Stanice byla vybudována na konci 19. století jako součást původní železnice z Bitoly do Soluně. Otevřena byla s celou tratí v roce 1911 za přítomnosti tureckého sultána Mehmeda V. Původní staniční budova je do současné doby zachována. Odsud měla být také vedena nikdy nerealizovaná železniční trať Bitola–Ochrid. V roce 2010 stanice odbavila celkem 81 000 cestujících. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Bitola na Wikimedia Commons
Bitola railway station

Bitola railway station (Macedonian: Железничка станица во Битола, romanized: Železnička stanica vo Bitola) is the railway station of Bitola in Pelagonia, North Macedonia. History The station opened in 1891, in what was then the Ottoman Empire at the completion of the first section of the Société du Chemin de Fer ottoman Salonique-Monastir, a branchline of the Chemins de fer Orientaux from Thessaloniki to Bitola. During this period North Macedonia and the southern Balkans were still under Ottoman rule and Bitola was known as Monastir. Later, the line to Prilep and Veles was built. Bitola was annexed by Serbia on 18 October 1912 during the First Balkan War. On 17 October 1925 The Yugoslavian government purchased the Yugoslav sections of the former Salonica Monastir railway and the railway became part of the Yugoslav Railways, with the remaining section south of Bitola seeded to the Hellenic State Railways. In 1911 Sultan Mehmed V Rashad arrived by train from Thessaloniki to Edessa by the railway station in Bitola. The line to Thessaloniki was closed to traffic in 1984. In 2017 the station was upgraded, the roof was replaced, and new thermal insulation installed, as well as with ramps and a newly refurbished booking hall. The memorial plaque from 1960, making the 1920 railway workers strike was kept. Services The station is currently located on Branch D section of the Pan-European corridor X. The station is served by trains to/from Skopje. There are no services to Thessaloniki. Future In 2015 plans were announced to reconnected the neglected Macedonian section of the line. By 2019 Plans are in place to reconnect the disused sections of the line and recommence through services to Greece. However (as of 2020) no trains are running on the upgraded track. Railway service between Bitola and Florina is set to resume in November 2022. Gallery References
Железничка станица Битољ

Железничка станица „Битољ“ налази се у Републици Македонији, на краку Д паневропског коридора 10. Направљена је за време Османског царства крајем XIX века као дел железничке пруге Битољ — Солун, који је требало да повеже два одважна градова у европском делу Османског царства. Историја 1911. Битољ је доживео прву посету султана Мехмед V.. Касније је изграђен и део Прилеп — Велес. Директан промет према Солуну је затворен 1984. године. Са железницом се од Битоља до Солуна стиже преко Ђевђелије (преступање код Велеса). Пруга Градско—Битољ Србија је због економско-привредног па и политичког значаја већ 1913 планирала да изгради пругу нормалног колосека. Пругу су започеле да граде Централне силе у првом светском рату, за потребе војске. Изграђена је до близине Прилепа и нешто од Прилепа до Битоља, у дужини 54 км. Ширина колосека је била 60 цм (узани колосек). Приликом одступања Немци и Бугари пругу су порушили. Дирекција је 16. јануара 1920. за ову пругу образовала Секцију са задатком да пругу поправи. Пруга је дана у саобрачај 4. јула 1920. Дужина пруге износила је 134,8 км. Касније их је заменила пругама нормалног колосека. Галерија Референце
Scupi

Scupi (en macédonien Скупи) est un site archéologique situé à Zlokoukyani, village à quelques kilomètres du centre de Skopje, capitale de la Macédoine du Nord. Le site est encadré par le Vardar et la colline de Zaïtchev Rid (Зајчев Рид, la « colline du lapin »). Au Ier siècle, une colonie romaine y a été fondée, remplaçant une localité dardanienne plus ancienne. Cette colonie, Colonia Flavia Ælia Scupi, accueillit un grand nombre de légionnaires vétérans et reçut le statut de ville sous Domitien. Scupi fut abandonnée après un tremblement de terre en 518 et la ville fut transférée sur le site actuel de Skopje. Histoire Scupi devint la capitale de la Dardanie, qui s'étendait de Naissus à Bylazora, au IIe siècle av. J.-C. La date de la conquête de la Dardanie par les Romains est inconnue, mais le pays perdit vraisemblablement son indépendance en 28 av. J.-C. Scupi devient une colonie romaine de légionnaires, où s'installent surtout des vétérans de la Legio VII Claudia, sous le règne de Domitien. Scupi est intégrée à la Mésie supérieure après la fondation de la province en 6 av. J.-C., puis, en 272, elle retrouve la province de Dardanie. La ville est ravagée à plusieurs reprises, par les Goths en 269, les Huns au Ve siècle, et enfin par un tremblement de terre en 518. La ville est alors anéantie et ses habitants quittent les ruines pour s'installer sur le site de l'actuelle forteresse de Skopje. Fouilles archéologiques Les fouilles sur le site commencèrent pendant l'entre-deux-guerres. La basilique paléochrétienne fut découverte en 1925. Une autre campagne eut lieu de 1959 à 1961 puis le site reste constamment fouillé à partir de 1966. Outre sa basilique chrétienne, le site conserve les restes d'un théâtre antique, des thermes, une basilique civile ainsi que des habitations. Aujourd'hui, seuls les monuments situés sur l'axe principal sont reconnaissables, le théâtre a presque entièrement disparu. Voir aussi Articles connexes Stobi Heraclea Lyncestis Skopje Liens externes Inscriptions de la Mésie supérieure. Références Portail de Skopje Portail de l'Antiquité Portail de la Macédoine du Nord Portail de l’archéologie
Scupi

Scupi je ime arheološkog nalazišta u podnožju Zajčevog Rida (Zečjeg brda) kod sela Zlokućani, lijevo od uvira rijeke Lepenac u rijeku Vardar, 5 kilometara od centra Skoplja, u Republici Makedoniji. To je bila rimska kolonija osnovana za vrijeme cara Domicijana (81. – 96. n.e.) napuštena je 518. n.e. nakon što je potres potpuno uništio grad. Povijest kolonije Scupi je osnovan kao kolonija legionara, veterana iz IV Legije Claudia, za vrijeme cara Domicijana (81. – 96. n.e.). Po nekim pretpostavkama to je možda bio kamp dviju legija, IV Scythice i V Macedonice još iz 168. pr. Kr. kada su Rimljani ovladali Makedonijom, a služio je kao baza za osvajanje Mezije. Lokalitet je poznat s kraja XIX st., engleski arheolog Arthur Evans je 1883. boravio u Skoplju i registrirao rimske zidine na Zajčevom ridu, koje je protumačio kao ostatke akropole Skupia. Vanjske poveznice Inscriptions de la Mésie supérieure, stranice filozofskog fakulteta u Beogradu Arhivirana inačica izvorne stranice od 25. srpnja 2009. (Wayback Machine) (fr.)
Skupi

Skupi (maced. Скупи, łac. Colonia Flavia Scupinorum) – stanowisko archeologiczne z pozostałościami rzymskiego miasta, położone w północno-zachodniej części Skopje w Macedonii Północnej. Położenie Stanowisko archeologiczne położone jest w północno-zachodniej części Skopje (Macedonia Północna) w pobliżu wzgórza Zajczew Rid, miejscowości Złokućani i rzeki Lepenac. Historia Powstanie miasta Skupi związane jest z zajęciem terenów zamieszkanych przez Dardanów przez wojska rzymskie w II wieku p.n.e. Najprawdopodobniej, Skupi zostało założone jako obóz wojenny, który wraz z upływem czasu przekształcił się w miasto zamieszkane przez weteranów stacjonujących tam legionów rzymskich. Miasto – Colonia Flavia Scupinorum – miało status kolonii rzymskiej. Po reformach Dioklecjana (297) Skupi było wymieniane jako miasto w Dardanii w Dioecesis Daciae. W III wieku zostało zaznaczone na mapie regionu. Od IV wieku siedziba biskupstwa. Opuszczone po zniszczeniach spowodowanych trzęsieniem ziemi w roku 518, a jego mieszkańcy mieli osiedlić się w miejscu obecnego Skopje. Przenosiny te wiązane były często z założeniem legendarnego miasta cesarza bizantyjskiego Justyniana (527–565) – Justiniana Prima. Jednak obecnie uważa się, że Justiniana Prima leżała w Serbii koło Leskovaca. Prace archeologiczne Badania archeologiczne tego obszaru rozpoczęto przed II wojną światową a zintensyfikowano w latach 60. XX wieku. Odkryto pozostałości z okresu rzymskiego m.in. teatru (jedyny teatr na terenie Mezji Górnej), bazyliki i dwóch nekropolii. Przypisy Bibliografia Harald Heppner: Hauptstädte in Südosteuropa: Geschichte, Funktion, nationale Symbolkraft. Böhlau Verlag Wien, 1994, s. 194–195. ISBN 3-205-98255-X. [dostęp 2011-09-04]. (niem.). Frank Sear: Roman theatres: an architectural study. Oxford University Press, 2006. ISBN 0-19-814469-5. [dostęp 2011-09-04]. (ang.). John Wilkes: The Illyrians. Wiley-Blackwell, 1995. ISBN 0-631-19807-5. [dostęp 2011-09-04]. (ang.).
Скупы

Скупы (др.-греч. Σκοῦποι [Skoupoi], лат. Scupi) — археологическое римское городище, расположенное на территории столицы Северной Македонии города Скопье между Заячьим холмом (макед. Зајчев Рид [Zajčev Rid]) и рекой Вардар. Римский военный лагерь был основан на месте старого дарданского поселения во втором десятилетии до н.э. Позднее он получил имя Colonia Flavia Aelia Scupi, и многие ветераны получили здесь земельные наделы. При императоре Домициане (81—96) здесь был основан город, ставший центром романизуемой Дардании. Город был разрушен и заброшен в результате катастрофического землетрясения 518 года. Примечания Koraćević, Dušanka (2002) Scupi. Skopje: Museum of the city of Skopje Ссылки Надписи Мизии (недоступная ссылка с 7 марта 2015 [4148 дней])
Skupi

Skupi (lat. Scupi; Colonia Flavia Scupinorum) je ime arheološkog nalazišta u podnožju Zajčevog Rida (Zečjeg brda) kod sela Zlokućani, lijevo od ušća rijeke Lepenac u rijeku Vardar, 5 kilometara od centra Skoplja, u Severnoj Makedoniji. To je bila rimska kolonija osnovana za vrijeme cara Domicijana (81—96. n. e.) napuštena je 528. n. e. nakon što je zemljotres potpuno uništio grad. Istorija kolonije Prvi pomen Skupa u pisanim izvorima je kao jedan od tračkih gradova, najverovatnije iz vremena rimskih pohoda na Dardaniju. Kod Ptolemeja, Skupi su jedan od četiri grada Dardanije u unutrašnjosti provincije Gornje Mezije. Za vreme cara Domicijana (81—96. n. e.) je tu boravila IV Legija Klaudija, a sem njih u planskom naseljavanju na teritoriju Skupa se spominju i VII Klaudijeva legija, kao i veterani IV Makedonske legije. Po nekim pretpostavkama to je možda bio kamp dve legije, IV Scythice i V Macedonice još iz 168. p. n. e. kada su Rimljani zavladali Makedonijom, a služio je kao baza za rimsko osvajanje Mezije. Nekoliko vekova kasnije, sa nastankom hrišćanske episkopije, raste privredni i kulturni značaj ovog grada. Iako su Na ovom mestu se razvio ceo grad, koji je jedno vreme bio sedište cara Teodosija. Katastrofalni zemljotres 518. godine je potpuno uništio grad Skupi. Nalazište Skupi danas predstavlja jedan od najvećih rimskih gradova Balkana, sa statusom kolonije. U do sada istraženim nekropolama, koje potiču iz perioda između 1. i 4. veka pronađeno oko 1000 grobova u jugoistočnom i severozapadnom delu nalazišta, a tu je i masovna grobnici u koju je bačeno preko 200 leševa ubijenih i obezglavljenih vojnika, čiji su razbacani skeleti sada izloženi u Muzeju grada Skoplja. Lokalitet je poznat sa kraja 20. veka, engleski arheolog Artur Evans je 1883. boravio u Skoplju i registrovao rimske zidine na Zajčevom Ridu, koje je protumačio kao ostatke akropole Skupia. Lokalitet je iskopavan od 1935. pod rukovodstvom dr Nikole Vulića, tada je iskopavano antičko pozorište, kao i sledeće godine. Reference Spoljašnje veze Inscriptions de la Mésie supérieure, stranice filozofskog fakulteta u Beogradu
Скупі

Скупі (дав.-гр. Σκοῦποι, Skoupoi, лат. Scupi) — археологічне римське городище, розташоване на території столиці Македонії міста Скоп'є між Заячим пагорбом (мак. Зајчев Рид) та річкою Вардар. Римський військовий табір був заснований на місці старого дарданського поселення в другому десятилітті до н. е.. Пізніше він отримав ім'я Colonia Flavia Aelia Scupi, а багато ветеранів отримали тут великі земельні наділи. При імператорі Доміціані (81-96) тут було засновано місто, що стало центром Дарданіі. Місто було зруйноване і покинуте у результаті катастрофічного землетрусу 518 року. Примітки Koraćević, Dušanka (2002) Scupi. Skopje: Museum of the city of Skopje
Иса бег джамия

Гази Иса бей (бег) джамия или Исабеговата джамия (на турски: Gazi Isa Bey Camii; на македонска литературна норма: Иса-бегова џамија) е джамия в Скопие, столицата на Северна Македония. Местоположение Храмът е разположен северно от Султан Мурад джамия и срещу скопския Битпазар. История Според надписа, който се намира над входната врата, джамията е построена в 880 година от хиджра (1475 г. от Христа), като завещание на третия османски управител на Скопие, Иса бей, син на Исак бей. Построена е според волята на Иса бей след смъртта му. Както и повечето други сгради около Битпазара, Исабеговата джамия претърпява големи щети по време на Скопското земетресение от 1963 г., което събаря минарето. По-късно то е възстановено с обновяването на цялата джамия. Архитектура Джамията е масивна сграда, изградена от дялан бигор и хоризонтално подредени тухли, като фасадата в горната част завършва с дворедни венци. Има две идентични помещения под куполи, две засводени странични крила – два удължени купола на източната и западната страна – и закрит трем с пет малки купола и аркади. Основата на джамията е с площ от 19 m2 и е покрита с два големи купола, които са покрити с олово. В задната част се издига минарето, което е високо 34 m. Някога към джамията е имало библиотека и медресе. Според Глигорие Елезович: Декорацията на джамията е от възстановяването в 1966 година. От двете страни на прозорците над входа са изрисувани пейзажи в правоъгълни рамки. Такива пейзажи е имало и между прозорците на втория ред в трема, но те пострадват тежко при земетресението. Пейзажите над портала са реставрирани след земетресението и вероятно изобразяват сцени от Цариград. В полето отдясно са изобразени джамия с един купол и друга сграда. Влява са изрисувани хан, джамия и къща. Арките в интериора са богато изписани с три реда ленти и растителни мотиви. Пръстените в основата на купола и свода са изписани с баклава мотиви. В харима – молитвеното помещение, в основата на куполите са изписани растителни мотиви и декоративни подковообразни елементи. В куполите има десетолъчна звезда и петолъчна в нея, рамкирани от два реда ленти, изпълнени с растителни мотиви. Цветовете са синьо, зелено и сиво, отчасти червено и жълто. Галерия Бележки
Isa-Bey-Moschee (Skopje)

Die Isa-Bey-Moschee (albanisch Xhamia e Isa Beut, türkisch İsa Bey Cami, mazedonisch Иса-бегова џамија) ist eines der wichtigsten osmanischen Baudenkmäler in der mazedonischen Hauptstadt Skopje. Das Bauwerk liegt nordöstlich der zentralen, osmanischen Altstadt von Skopje. Geschichte 1475 wurde die Moschee durch Isa-Beg Ishaković, dem Enkel des Eroberers von Skopje Pascha Yiğit Bey, errichtet. Isa-Beg war auch Stifter vieler anderer Gebäude in Skopje wie beispielsweise dem Çifte-Hammām und er gilt als Gründer der Städte Sarajevo und Novi Pazar. Bauweise Die Moschee war Teil eines Komplexes bestehend aus einer Madrasa, einem Imaret (Suppenküche) und einer Bibliothek. Der Gebetsraum ist durch zwei identisch große Kuppeln, der Portikus durch fünf kleinere bedeckt. Besonders sehenswert ist das monumentale Portal aus Marmor. Besonderheiten Im Hof der Moschee steht der älteste Baum Skopjes, vermutlich zur Gründung der Moschee gepflanzt. Die Isa-Bey-Moschee beherbergte auch Naqschbandi-Derwische. Weblinks Seite über die Isa-Bey-Moschee im Projekt Altstadt von Skopje des Instituts für Informatik Skopje (mazedonisch)
Mosquée Isa Bey

La mosquée Isa Bey (en macédonien : Иса-бегова џамија) est une mosquée ottomane située dans la ville de Skopje, en Macédoine du Nord. Elle se trouve en bordure du vieux bazar, au nord de la mosquée du Sultan Murat. Elle a été construite en 1475 ou 1476 (soit en 880 après l'Hégire) par Isa Bey, le fils du dignitaire Ishak Bey, qui avait de son côté financé la mosquée Aladja, elle aussi à Skopje. L'édifice a été commencé après la mort de son commanditaire, conformément à ses dernières volontés. La mosquée compte deux pièces identiques, deux ailes latérales voûtées et un porche couvert de cinq coupoles. La décoration intérieure a été refaite en 1966, détruisant ainsi celle d'origine, dont on ne garde que des photos en noir et blanc, ce qui ne permet pas de déterminer les matériaux et les couleurs qui avaient été utilisés. Les restaurations de 1966 avaient été rendues nécessaires par les importants dégâts causés par le tremblement de terre de 1963. Galerie Notes et références Voir aussi Articles connexes Vieux bazar de Skopje Culture de la Macédoine du Nord Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de l'islam Portail de Skopje
Moschea Isa Bey

La moschea Isa Bey (in macedone Иса-бегова џамија?, in albanese Xhamia e Isa Beut) è una moschea ottomana di Skopje, capitale della Macedonia del Nord. Sorge ai margini del quartiere del vecchio bazar, a poche decine di metri dalla moschea Sultano Murad. Storia e descrizione La moschea venne commissionata da Isa Bey, figlio del dignitario ottomano nonché committente della moschea Aladža di Skopje Ishak Bey. In conformità alle sue volontà testamentarie i lavori di costruzione incominciarono una volta defunto il committente. I lavori iniziarono nel 1475 e terminarono l'anno seguente. Le pitture interne andarono distrutte durante il terremoto del 1963. Importanti lavori di restauro vennero realizzati nel 1966. Il corpo centrale della moschea è di forma rettangolare ed è sormontato da due cupole. L'ingresso è preceduto da un portico sostenuto da quattro colonne e sormontato da cinque cupole. Note Voci correlate Architettura ottomana Vecchio Bazar di Skopje Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su moschea Isa Bey
Иса-бегова џамија у Скопљу

Иса-бегова џамија у Скопљу је џамија изграђена као задужбина Гази Иса-бега Исаковића 1475. године у Старој скопској чаршији у Скопљу, данас главном граду Северне Македоније, а тада једном од градова који су припадали Османском царству. Испред ове џамије се налази платан који је посађен половином 15. века и под заштитом је државе као споменик природе. Сматра се да је стар колико и џамија. Поред платана, испред улаза у џамију се налази шедрван. Џамија има две куполе, а са јужне и северне стране су дозидане још две просторије, независне од централог простора. У непосредној близини џамије се некада налазила медреса са богатом библиотеком и имарет (јавна кухиња) али данас не постоје остаци ових објеката. Некада је у Иса-беговој џамији било седиште Накшибендијског дервишког реда. Галерија Спољашње везе
Kozjak Hydro Power Plant

Kozjak Hydro Power Plant is a large hydroelectric power plant on the river Treska, which creates an artificial lake, Kozjak, the largest in North Macedonia. The impounded reservoir is stretched along municipalities of Želino, Brvenica and Makedonski Brod. The constructed Kozjak Dam is the tallest in the country at 130 m (430 ft). It is located in the western part of the country, in the village of Lukovica, part of Želino municipality. The primary purpose of the dam is flood control but it also serves for power generation. The power plant has two turbines with a nominal capacity of 41 MW each having a total capacity of 82 MW. The lake is 32 km (20 mi) long, with maximum depth of 130 m (430 ft). The maximum elevation of the lake is 469.9 m and it has a capacity of about 380 million m³ of water. There is an abundance of fish in the lake. The construction of the dam started in August 1994 and it was complete in 2000. The reservoir started filling in May 2003, and the two power generators finally operated in July and September 2004. References
Kozjak vízerőmű

A Kozjak vízerőmű egy nagyméretű vízerőmű a Treska folyón, gátja a legnagyobb Észak-Macedóniában, amely mögött található a mesterséges Kozjak-tó. Az ország nyugati részén, Makedonszki Brod területén található. A gát elsődleges célja az árvízvédelem, de energiatermelésre is használják. Építése A gát építése 1994 augusztusában kezdődött, teljes költsége mintegy 173 millió USD volt. Az építkezést kezdetben a kormányzó párt, a macedóniai Szociáldemokrata Unió szervezte meg, amelyhez 93 millió dollár hitelt vett fel 8%-os kamatra. 1996 és 1998 között előkészítő munkát végeztek, amely magában foglalta az összes elektromos berendezés vásárlását és telepítését. Megállapodást írtak alá a kínai Hajnan Társasággal az erőmű építéséről, de a vállalat hamar csődbe ment, és igazgatója börtönbe került. A munkálatok veszélybe kerültek, de megmentette az időközben hatalomra jutó VMRO-DPMNE párt, amely az erőmű elkészüléséhez szükséges források 70%-át biztosította. A gát elkészülte után a víztározó feltöltése 2003 májusában kezdődött meg. A két Francis-turbinával felszerelt generátort 2004 júliusában, illetve szeptemberében helyezték üzembe, összteljesítményük 82 MW volt. A munkálatokat a macedón ELEM cég és a kínai tulajdonú China International Water and Electric Corporation végezte. Az első tervezett javításra csak 2007-ben került sor, amikor a generátorokat cserélték ki a rendkívül erős vibráció miatt. A teljes körű rekonstrukció során a turbinákat is kicserélték, így teljes teljesítményük 100 MW-ra nőtt. 2010 augusztusáig az éves villamosenergia-termelés 190 millió kWh volt, ami a 2006 utáni időszak rekordja volt. Jelentős segítséget nyújtott az erőmű javításában a Bank of China, amely 87 millió USD kölcsönt bocsátott ki (összesen a rekonstrukció 150 millió dollárba került). Ez a projekt volt a legnagyobb a Macedónia KJK és a Kínai Népköztársaság közötti kapcsolatok történetében, azonban több szakértő is Kína balkáni térnyerési szándékát látja a háttérben. Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a(z) ГЭС Козяк című orosz Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Zapora Kozjak

Zapora wodna Kozjak (mac. ХЕЦ Козјак) – zapora wodna na rzece Treska w Macedonii Północnej. Znajduje się na terenie gminy Żelino. Po jej ukończeniu powstał zbiornik zaporowy Kozjak. Główną funkcją zapory jest retencja wody, zarówno w celu ochrony przeciwpowodziowej, jak i w hydroenergetycznym. Historia Po powodzi która zniszczyła Skopje w 1962 roku, Rząd Jugosławii rozpoczął badanie terenu na przyszłą zaporę w 1962 roku, jednak z powodu braków finansowych, budowy nie rozpoczęto. Po ponad trzech dekadach, projekt zapory został opublikowany w 1989 roku. Konstrukcję zapory i zaprojektowanej przy niej elektrowni wodnej rozpoczęto w 1994 roku i zakończono ją w 2000 roku. W maju 2003 roku rozpoczęło się napełnianie zbiornika. Po zakończeniu tego procesu w 2004 r. uruchomiono elektrownię. Rezerwuar Utworzony przez zaporę zbiornik wodny tworzy największe sztuczne jezioro w Macedonii Północnej. Jego pojemność całkowita wynosi 380 milionów m³ wody. Utworzony zbiornik jest długi na 32 kilometry, a w najszerszym miejscu jego szerokość wynosi 400 metrów. Głębokość maksymalna zbiornika wynosi 130 metrów. Zbiornik jest również atrakcją turystyczną, szczególnie popularną wśród wędkarzy. Jest to najbogatszy w ryby akwen w kraju. Jezioro Kozjak Zapora Zapora utworzona jest z głazów i ziemi zalanych betonem. Jest to najwyższa zapora w Macedonii Północnej. Elektrownia Elektrownia wyposażona jest w dwie turbiny Francisa o łącznej mocy 82 megawatów. Rocznie elektrownia produkuje 130 milionów kilowatogodzin energii elektrycznej. Przypisy Bibliografia Dams And Reservoirs, Societies And Environment in The 21st Century, Luis Berga; Taylor & Francis, 2006, ISBN 978-0-415-40423-5.