NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Катлановське болото

Катлановське болото (мак. Катлановско Блато; також відоме в літературі як Катлановське озеро) — болотиста місцевість у долині Скоп'є (Північна Македонія), а також ботанічний, іхтіологічний та орнітологічний заповідник. Охоронний статус з 1965 року. Має площу 70 га та є місцем збору перелітних птахів восени з Північної Європи. Особливості Цей спеціальний заповідник (ботанічний, іхтіологічний та орнітологічний) згадується в документах історичної важливості та як об'єкт, що мав визначальне значення, тому що являв собою перешкоду для проходу через Таорську ущелину . У грамотах (грамотах), виданих з нагоди відновлення монастиря святого Георгія-Горги, що був по річці Серава, сказано: «Болото Катланово віддано церкві св. Георгія, з мисливськими угіддями на рибу та іншу дичину». Використання Катлановського болота з XI століття регулювалося за попередньою згодою церковної влади, а за будь-яке інше використання накладалося покарання. Велика кількість риби в Катлановському болоті дозволяла мешканцям сіл безтурботно провести зиму на полюванні, кілька чанів у підвалах сільських будинків були наповнені солоною рибою. До початку меліорації Катлановське Влато було місцем зупинки перелітних птахів, які прилітали перед настанням зими з півночі на південь — Салоніки, і далі в північну частину Африки. Примітки Посилання Страница за Катлановското Блато. ЈПУ ЗПП „Јасен“. Процитовано 5 липня 2015. (мак.)
Kozjak Dam

Kozjak Dam är en dammbyggnad i Nordmakedonien. Den ligger i den centrala delen av landet, 24 kilometer sydväst om huvudstaden Skopje. Kozjak Dam ligger 380 meter över havet. Terrängen runt Kozjak Dam är kuperad åt nordost, men åt sydväst är den bergig. Kozjak Dam ligger nere i en dal. Runt Kozjak Dam är det ganska tätbefolkat, med 54 invånare per kvadratkilometer.. Närmaste större samhälle är Želino, 15,3 kilometer nordväst om Kozjak Dam. I omgivningarna runt Kozjak Dam växer i huvudsak blandskog. Kommentarer Källor
Свети Илия (Дойран)

„Свети Илия“ (на македонска литературна норма: „Свети Илија“) е възрожденска православна църква в град Дойран, Северна Македония. Част е от Струмишката епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия. История Църквата е изградена в 1848 година с доброволни дарения на дойранчани от мияшкия майстор Георги Новаков Джонгар. Построена е на висок хълм над Дойранското езеро. Църквата е катедрала на Поленинската епархия. Иконостасът е бил дело на видния резбар Димитър Станишев. След създаването на Българската екзархия в 1870 година, българите в Дойран започват да се опитват да отнемат катедралата от малцинството гъркомани в града. След Младотурската революция в 1908 година, през лятото на 1910 година българският учител Борис Янишлиев заедно с Кирил Ив. Кироичов и Христо Папазов подема кампания за събиране на подписи на българите за доказване, че те са мнозинство над две трети повече от патриаршистите гъркомани и сърбомани и съгласно Закона за спорните черкви и училища трябва да получат църквата. Така през февруари 1911 година българите получават спорната църква и с помощта на каймакамина, тиквешки помак, съгражданин на архиерейския наместник Григорий Попдимитров, също от Тиквеш. Заедно с целия град „Свети Илия“ е разрушена в 1916 година през Първата световна война, когато Дойран е на фронтовата линия. Запазена е апсидата и стените почти до сводовете. В 2003 година започва реконструкция на катедралния храм. Бележки
Неготински манастир

Неготинският манастир „Свети Георги Победоносец“ (на македонска литературна норма: Неготински манастир „Свети Ѓорѓи“) е православен манастир край град Неготино, в централната част на Северна Македония. Част е от Повардарската епархия на Македонската православна църква. География Манастирът се намира в местността Църквище, източно от Неготино, в непосредствена близост до Вардар, на дясната страна на реката и в близост до магистралата и железопътната линия Скопие – Солун. Манастирът е изграден на площадка на сто метра надморска височина. История На мястото на манастира е съществувал средновековен манастир, който е унищожен от османците в XIV век. Ктироският надпис е на плоча, вградена в южната стена на трема. На основите на средновековната църква с парите на неготинчани от 1860 до 1866 година е изградена нова от майстор Андон Китанов. Конаците на манастира са изградени по-късно. Първоначално са сгради, в които живеят работниците на железопътната линия и са проектирани от полски инженер. След пускането на линията в експлоатация в 1873 година конаците са подарени на църквата „Свети Георги“. Старите конаци са изградени от дърво, плет, тухли и кал. На тяхно място в 1978 - 1980 година са изградени нови със стремеж да се запази старата архитектура. Храмът е изписан в 1875 – 1876 година от Коста Кръстев. Бележки
Мемориален музей „11-ти октомври 1941 година“

Мемориалният музей „11-ти октомври 1941 година“ (на македонска литературна норма: Меморијален музеј „11. октомври“) се намира в центъра на град Прилеп, Северна Македония. Посветен е на Комунистическа съпротива във Вардарска Македония през Втората световна война. На 11 октомври 1941 година Душко Наумовски застрелва български полицай пред сградата на полицейското управление, в която днес се помещава музеят. След сформирането на Народна република Македония 11 октомври се чества като Ден на народното въстание в Македония. Музеят е организиран като такъв на 11 октомври 1961 година по повод 20-годишнината от събитието. През 2011 година обектът е реновиран. Бележки
11 October 1941 Memorial Museum

The 11 October 1941 Memorial Museum (Macedonian: Меморијален музеј „11 Октомври“) is a museum in Prilep, North Macedonia, which commemorates the Day of the Macedonian Uprising. It is housed in the building upon which the Macedonian Partisans, of the Prilep detachment, made their first attack as part of World War II in Yugoslav Macedonia, also known as the National Liberation War of Macedonia. The building was in use at this time as a Bulgarian police station. Built in the early 20th century, the building is located in the Prilep city center and is listed as an Object of Cultural Heritage by the Ministry of Culture. While its original purpose is unknown, it served as a high school and a wine cellar prior to World War II. Its use as a museum dedicated to the fight against fascism started on 1 May 1952 during the Yugoslav era, with its first major expansion occurring in 1961. The museum contains various documents, sketches, maps, weapons and other artefacts on the subject. The building was renovated from April to October 2011 with funds from the Ministry of Culture of the Republic of Macedonia and Prilep Municipality, with a re-opening event occurring on and around 11 October to commemorate 70 years since the uprising. The then-Minister of Culture Elizabeta Kančeska-Milevska and then-Mayor of Prilep Municipality Marjan Risteski lead the festivities, including the unveiling of a monument of Kuzman Josifovski Pitu. References External links 11 October 1941 Museum at Prilep Museum
Меморијални музеј 11. октобар

Меморијални музеј „11. октобар“ (мак. Меморијален музеј „11. октомври“) налази се у центру града Прилепа. Постав музеја већином је посвећен Народноослободилачкој борби у овом крају. Историјат Зграда у којој се данас налази музеј изграђена је почетком 20. века. За време бугарске окупације (1941–1944) у овој згради налазила се полицијска станица. Дана 11. октобра 1941. године, борци Прилепског партизанског одреда „Гоце Делчев“ извршили су напад на неколико важних зграда у граду, укључујући и полицијску станицу, што је обележило почетак оружаног устанка македонског народа против фашистичке окупације. Први музеј уређен у овим просторијама носио је име Музеј „НОБ у Прилепу“, а био је отворен 1. маја 1952. године. Поводом 20. годишњице устанка народа Македоније 11. октобра 1961. године отворена је стална музејска поставка. На 30. годишњицу НОБ-а Македоније, дотадашња поставка је проширена и обогаћена новим фотографијама. Почwтком 1980-их извршено је реновирање зграде, што је обезбедило услове за уређење сасвим нове музејске поставке, која је свечано отворена за јавност 10. октобра 1983. године. Зграда Меморијалног музеја „11. октобар“ проглашена је 2003. године за споменик културе Северне Македоније. Поводом 70. годишњице устанка, зграда је реновирана 2011. године. У помен на почетак устанка у Македонији, сваке се године у сарадњи АРМ и грађана Прилепа 11. октобра приређује реконструкција напада прилепских партизана на зграду музеја, односно бивше бугарске полицијске станице. Садржај музеја Музејска поставка, која се састоји од фотографија, докумената, мапа, скица, предмета и партизанске опреме смештена је у простору површине 236 m2 и то у Салама 1, 2 и 3. У Сали 1 приказана је историја Прилепа и околице до 1940. године, а обухвата период Преображењског устанка, Илинданског устанка, Балканских ратова, Првог светског рата и период између два светска рата. У Сали 2 поставка је посвећена раздобљу након Априлског рата, окупацији Југославије и припремама за устанак до 11. октобра 1941. године. У Сали 3 поставка сведочи о догађајима 11. октобра 1941. с галеријом бораца Прилепског партизанског одреда који су учествовали у нападу на град, а у њој се налази и попис 154 првоборца-носиоца Партизанске споменице 1941. из Прилепа и околице. На западном зиду Сале 3 доминира фреска с темом народне борбе македонског народа, чији је аутор прилепски ликовни уметник Борко Лазески. У ходнику на спрату налази се галерија с Указима о проглашењу петнаест народних хероја из Прилепа, као и биста Јосипа Броза Тита од белог мермера. Види још Дан устанка народа Македоније Музеји Народноослободилачке борбе Музеј Западна Македонија у НОБ Референце Спољашње везе Фејсбук страница Меморијалног музеја „11. октобар“ (језик: македонски) У Прилепу отворен реновирани Меморијални музеј „11. октобар“ (језик: македонски)
Моклищки манастир

Моклищкият манастир „Свети Никола“ (на македонска литературна норма: Моклишки манастир „Свети Никола“) е късносредновековен православен манастир край тиквешкото село Ваташа, централната част на Северна Македония. Носи името на бившето село Моклище. История Манастирът е разположен в гориста местност на три километра южно от селото Ваташа. Над входа на църквата, от вътрешна страна, е запазен надпис, в който се споменават Никола и неговите синове Йовче, Бечко и Дане от селото Тимяник, ктиторите платили за изграждането и изписването на църквата в 1594/95 година, както и отец Йосиф. В 1716 година Арсений донася в манастира един миней от запуснатия Полошки манастир. Тогава и монасите от Полошкия се местят в Моклищкия манастир. Архитектура Църквата е еднокорабна с полукръгла апсида и скромни декорации отвън. По-късно към западния дял е издигнат притвор с галерия. В притвора се влиза през северния вход и от него през единствения вход на западната стена се влиза в наоса. Интериорът на наоса е от три кораба. Конаците са построени в XIX век, като по-късно са обновени. В компрекса има още фурна, трапезария, стаи за престой, чешма и стопански сгради. Живопис Живописта в църквата според надписа е от построяването ѝ. Първоначално е изписана цялата повърхност, но по-късно фреските пострадват силно с опадането на мазилката, особено на северния зид. През XIX век, когато са построени и манастирските конаци, неизвестен зограф изписва повредените повърхности. В централния кораб на южната стена в първата зона е изписан портретът на патрона на храма Свети Никола в цял ръст, фронтално, в архиерейска одежда с много кръстове и с дигната дясна ръка за благословия. До изображението на Свети Никола е портретът на Свети Атанасий също в архиерейска дреха с черни кръстове. Северно от входа на църквата са портретите на цар Константин Велики и царица Елена с Честния кръст между тях. Цар Константин е с корона на главата и има къси коси и брада. Дясната му ръка е на гърдите, а с лявата държи кръста. Двамата са облечени в червени царски одежди, обсипани с бисери. Стенописите на северната стена са унищожени и тя е варосана. Бележки
Моноспитовско блато

Моноспитовското блато (на македонска литературна норма: Моноспитовско Блато) е мочурище южно от струмишкото село Моноспитово, Северна Македония. Блатото е разположено в долината на Стара река, която заедно със Струма и река Турия тече през Струмишката котловина. Предполага се, че блатото е остатък от бивше голямо езеро. Блатото се намира на надморска височина от 240 метра и е с богата флора и фауна. Има площ около 400 хектара и е заобиколено от много видове дървета, папрати, тръстика и други. В 20-те години на XX век Моноспитовското блато е използвано често за база от четата на струмишкия войвода на ВМРО Илия Трайков. Бележки
ОУ „Георги Сугарев“ (Битоля)

Основно училище „Георги Сугарев“ (на македонска литературна норма: Основно училиште „Ѓорѓи Сугарев“) е училище в град Битоля, Северна Македония. Училището отваря врати на 12 декември 1974 година и едно от най-новите училища в Битоля. При основаването си в 1974 година училището започва да издава литературно списание „Първа лястовичка“. Разположено е в Баир махала на града. Срещу училището се намира Керим беговият хамам, а недалеч е и битолският чинар. Училището е едно от петте в Република Македония, включени в проекта за образование на деца с увреждания. Училището има две сгради – малка, която е училищната сграда с кабинети, класни стаи и други и голяма спортна сграда. Бележки
Visoka (Macedonia del Norte)

Visoka (en macedonio, Висока) es un pico de 1472 m de la montaña Selečka situado cerca del pueblo de Bonče, del municipio de Prilep, en Macedonia del Norte. En este pico se encuentra un yacimiento arqueológico con restos del periodo helenístico y posteriores. En este lugar se desarrolló un asentamiento al menos desde el siglo IV a. C., que creció en épocas posteriores y que continuó estando habitado en los primeros siglos de la era cristiana. Se cree que pudo ser el centro más importante de la tribu de los pelagones y que debió ser también un lugar de destacada importancia religiosa.​ Los restos arqueológicos más destacados de la cima son una muralla ciclópea y un gran edificio monumental situado en la cima que algunos han interpretado como un palacio real. Por otra parte, en la parte baja se encuentra una gran tumba que fue saqueada en la Antigüedad. A pesar de ello, en esta tumba se han encontrado algunos objetos, como restos de escudos de bronce con el sol macedonio, que se conservan en el Museo Arqueológico de la República de Macedonia del Norte.​ Referencias
Liceul „Josip Broz Tito” din Bitola

Liceul „Josip Broz Tito” din Bitola (în macedoneană СОУ „Јосип Броз-Тито“ - Битола) este un liceu de stat din ofașul Bitola (Macedonia de Nord), care poartă numele lui Iosip Broz Tito, primul președinte al Republicii Socialiste Federative Iugoslavia. Istoric Liceul „Josip Broz Tito” din Bitola este una dintre cele mai vechi instituții de învățământ de tip modern de pe teritoriul Macedoniei. Instituția a fost înființată în 1892, în peroada Imperiului Otoman, și a funcționat într-o clădire construită de Sali Pașa, un bogat proprietar de pământ. La început, avea rangul de gimnaziu, fiind frecventată numai de băieți din familiile turcești bogate, iar lecțiile erau predate în limba turcă. Profesorii erau aduși din Salonic. În timpul Războaielor Balcanice, orașul fost cucerit de Armata Sârbă în noiembrie 1912. Autoritățile sârbe au reorganizat complet gimnaziul și limba de predare a devenit limba sârbă. Școala a continuat să funcționeze ca gimnaziu sârb până în 1941, cu întreruperi în timpul Primului Război Mondial. Importanța acestei școli este cu atât mai mare, cu cât doar două școli secundare au funcționat în perioada interbelică în Macedonia, la Skopje și Bitola. În timpul celui de-Al Doilea Război Mondial și al ocupării Macedoniei de Bulgaria, gimnaziul a funcționat cu predare în limba bulgară, numele fiind schimbat în liceul „Goțe Delcev” și având profesori aduși de la Sofia. A fost primul gimnaziu din Macedonia eliberată unde cursurile în limba macedoneană au început la 6 februarie 1945. Aproximativ 800 de elevi au ajuns să frecventeze școala în fiecare an. Pe 13 noiembrie 1972 liceul s-a mutat într-o clădire proprie, nou construită, unde funcționează până în prezent. În 1952, printr-o decizie a Consiliului Profesorilor, numele a fost schimbat în Liceul „Josip Broz Tito”, pe care îl poartă și astăzi. Instituției i-a fost acordată în 1976 distincția „Ordinul de Merit pentru Popor cu Steaua de Aur” de către președintele Republicii Socialiste Federative Iugoslavia, Josip Broz Tito. Note Legături externe Materiale media legate de Liceul „ Josip Broz Tito ” din Bitola la Wikimedia Commons
Скършена джамия

Скършената джамия (на македонска литературна норма: Скршена џамија) е мюсюлмански храм в град Прилеп, в централната част на Северна Македония. Джамията е изградена в началото на XV век. Скършената джамия е най-старата в Прилеп, изградена непосредствено след завладяването му от страна на османските турци. Представлява малка куполна сграда с квадратна основа и с минаре със сталактитна орнаментика, характерна за периода на изграждането. Джамията е в лошо състояние. Бележки
Конева къща

Къщата музей „Блаже Конески“ (на македонска литературна норма: Спомен куќа „Блаже Конески“) е възрожденска къща в прилепското село Небрегово, Северна Македония. Сградата е обявена за значимо културно наследство на Република Македония. Роден дом на комунистическия филолог македонист Блаже Конески, сградата е превърната в негова къща музей, част от Институт за защита на паметниците на културата и музей – Прилеп. Описание Сградата е разположена в центъра на селото. Изградена е в края на XIX – началото XX век. Състои се от приземие и етаж и е от така наречения затворен тип – без отворен чардак. Помощните стопански обекти са периферно в двора. Бележки
Železarnica Stadium

Železarnica Stadium is a multi-purpose stadium in Skopje, North Macedonia. It is currently used mostly for football matches and serves as the home ground for FK Metalurg Skopje of the Macedonian First League and FK Skopje of the Macedonian Second League, but Metalurg Skopje was required to play at both the Petar Miloševski Training Centre and Boris Trajkovski Stadium in the Macedonian First League because the Železarnica does not meet the necessary league requirements for First League matches to be held there. Metalurg Skopje was able to continue playing at the Železarnica to start the 2015/16 season in September 2015. The stadium capacity holds up to 3,000 spectators. References External links Stadium information
Stadio Železarnica

Lo Stadio Železarnica (in macedone Стадион Железарница?, Stadion Železarnica) è uno stadio situato a Skopje, capitale della Macedonia del Nord, usato maggiormente per partite di calcio. È lo stadio di casa dell'FK Metalurg e dell'FK Skopje. Il Metalurg gioca le gare casalinghe di campionato al Centro di allenamento Petar Miloševski, in quanto lo stadio non soddisfa i requisiti della lega. La capienza dello stadio è di 4 000 spettatori. Note
Stadion Żelezarnica

Stadion Żelezarnica (dawniej Stadion Avtokomanda) – stadion piłkarski w Skopju, stolicy Macedonii Północnej. Może pomieścić 4000 widzów. Swoje spotkania rozgrywają na nim drużyny Metałurg Skopje oraz FK Skopje. Obiekt był jedną z aren kobiecych Mistrzostw Europy U-19 w 2010 roku. Rozegrano na nim trzy mecze fazy grupowej turnieju. Przypisy
Железнарниця (стадіон)

«Железнарниця» (мак. Стадион Железарница) — багатофункціональний стадіон у місті Скоп'є, Північна Македонія, використовується переважно для проведення футбольних матчів. Домашня футбольна арена клубу «Металург» (Скоп'є) з Першої ліги Македонії, а також ФК «Скоп'є» з Другої ліги. Однак тривалий період часу «Металург» змушений був грати домашні поєдинки на «Петарі Мілошевського», оскільки «Железнариця» не відповідав вимогам для стадіонів у Першій лізі. У вересні 2015 року клуб повернувся на рідний стадіон. Вміщує 4000 глядачів. Одна з футбольних арен, яка приймала Дівочий чемпіонат Європи U-19 2010 року. На «Железнарниці» було зіграно 3 матчі групового етапу. Примітки Посилання Профіль стадіону [Архівовано 24 вересня 2011 у Wayback Machine.] на сайті worldstadiums.com (англ.)
Прилепска чаршия

Старата прилепска чаршия (на македонска литературна норма: Стара прилепска чаршија) е търговска и културно-историческа част на град Прилеп, Северна Македония. Чаршията е обявена за защитен паметник на културното наследство на Северна Македония. Местоположение Чаршията е разположена в центъра на града, западно до парка, в който са Саат кулата и развалините на Чарши джамия. История Като базар чаршията има най-голям разцвет във втората половина на XVIII и началото на XIX век, когато Прилеп е развит търговски и занаятчийски център. Във втората половина на XIX век, след серията пожари, обхванали чаршията в 1854, 1866 и в 1873 година, икономическата и търговската сила на Прилеп спада. Денешният изглед, прилепската чаршия го добива във втората половина на XIX век. През февруари 2020 година Прилепската община започва проект за реконструиране и връщане на автентичния лик на чаршията, като същевременно тя се уреди инфраструктурно. Проектът обхваща улиците „Републиканска“ в отсечката от аптеката „Зегин“ до кръстовището с улица „Борка Талески“ и част от улица „Херой Карпош“. Бележки
Old Bazaar, Prilep

The Old Bazaar (Macedonian: Стара чаршија, romanized: Stara čaršija) is a bazaar located in Prilep, North Macedonia. It is located east of the main city square and north of the Prilep River. The bazaar dates from the second half of the 18th century, when Prilep grew in commercial and economic significance. Most of its present appearance dates from the 19th century. The bazaar is listed as an Object of Cultural Heritage by the Ministry of Culture, while several commercial buildings, the city clock tower, a mosque, and а hamam within it are also listed individually. Many of the historic crafts present in Prilep's bazaar are at risk of dying out or already have died out due to industrial production. The pottery trade, for instance, was once represented in 38 shops employing about 360 people; just one such shop remains today. Landmarks Clock Tower Prilep's hexagonal Clock Tower is located at the heart of the bazaar and dominates its skyline. It was built in 1858 in a neoclassical style, following a fire which destroyed the previous clock tower. Designed by Petrе Lautsо, its building was funded by the city residents. It is intact since its original construction and stands 38 m (125 ft) tall. The Clock Tower is considered a leaning tower. Čarši Mosque Directly south of the Clock Tower is the Čarši Mosque, built in 1476 or 1477. It is also known as the Haci Hüseyin ben Abdallah Mosque, after the individual who ordered its construction. The date of its construction is a signifier of the time around when the commercial centre of Prilep shifted from its previous hub at the Varoš area below Marko's Towers to the plain further below through which the Prilep River passes. Much of the mosque was destroyed in a fire in 1856/1857. Afterwards, it consisted of an original portion and a reconstructed portion. Its single minaret has two balconies. The mosque sits in ruins after it was deliberately set on fire on 8 August 2001 by locals in response to the Karpalak ambush on the same day, in which 10 Macedonian security members from Prilep were killed by the National Liberation Army, part of the 2001 insurgency in Macedonia. The Macedonian government, with the assistance of UNESCO and Turkish foundations, had plans to reconstruct the mosque three years after it was razed, but the project did not take hold due to opposition from local residents. Itar Pejo fountain The bazaar has a fountain with a depiction of the Itar Pejo character of Macedonian folklore. Sculpted by Zharko Basheski, the monument was completed in 2008. Turkish Bath The Turkish Bath sits at the northern edge of the bazaar on Goce Delčev Boulevard. It is in poor, nearly ruined condition. References