NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Свети Архангел Михаил Главатов

„Свети Архангел Михаил Главатов“ (на македонска литературна норма: „Свети Архангел Михаил Главатов“) е средновековен християнски храм в град Щип, Република Македония. Църквата е част от Брегалнишката епархия на Македонската православна църква. Разположена е в центъра на Щип, в махалата Стар конак. Днес е в двора на Музикалното училище. Споменава се 1378 година, когато Братя Константин и Йоан Деянови я даряват на светогорския манастир „Свети Пантелеймон“. Църквата е преправяна по-късно. В апсидата има запазени фрагменти от оригиналната живопис. Иконите са от XIX век. В 1981 година е извършено саниране на църквата. Бележки
Свети Архангели Михаил и Гаврил (Бенче)

„Свети Архангели Михаил и Гаврил“ (на македонска литературна норма: „Свети Архангели Михаил и Гаврил“) е поствизантийска църква в поречкото село Бенче, Северна Македония. Църквата е част от Бродското архиерейско наместничество на Дебърско-Кичевската епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия. Църквата е изградена в XVII век. Храмът е разположен на самия източен вход на селото, от лявата страна на пътя и представлява гробищна църква. В архитектурно отношение е малка еднокорабна сграда с правоъгълна основа, която на изток завършва с тристранна апсида отвън. За протезис служи малка полукръгла ниша в източната стена, която не излиза отвън. Църквата е засводена с издължен, полуцилиндричен свод, който директно се опира на страничните стени. Над тази конструкция има обичайният двускатен покрив от каменни плочи. Олтарната апсида е покрита с правилна полукалота и също с каменни плочи. Входът е от запад и над него има полукръгла ниша. На южната фасада има малък правоъгълен прозоречен отвор. Зидарията е от камък и кал. В по-ново време на запад е дограден притвор, като западната стена е разрушена и е оформено цялостно пространство. Няма данни за времето на изграждане на храма. По иконографските и стилистичните особености на запазените стенописи се смята, че храмът е изграден и изписан в първата половина на XVII век. Стенописите в горните зони и свода са частично повредени. В 1988 година археографът Михайло Георгиевски открива 5 запазени стари ръкописни книги, датирани между XIV и XVI век. Днес се съхраняват в Народната и университетска библиотека „Свети Климент Охридски“ в Скопие, под инвентарните сигнатури Мс 17, 167, 168, 169 и 171. Сред тях са Бенчевският литургичен сборник и Бенчевското четвероевангелие. Бележки
Беляковски манастир

„Свети Великомъченик Георги“ или „Свети Георгий“ (на македонска литературна норма: „Свети Георгиј“, „Свети Ѓорѓи“) е възрожденски православен манастир в кумановското село Беляковце, серевоизточната част на Република Македония. Част е от Кумановско-Осоговската епархия на Македонската православна църква. Не е известно кога е изграден манастирът. Църквата е била запусната и е обновена в 1892 - 1894 година. Църквата има каменни релефни украси. В 1937 година църквата е изписана от Трайко Муфтински. Бележки
Свети Атанасий (Заполжани)

„Свети Атанасий“ (на македонска литературна норма: „Свети Атанасиј“) е възрожденска православна църква в прилепското село Заполжани, Северна Македония. Църквата е под управлението на Преспанско-Пелагонийската епархия на Македонската православна църква. Църквата е гробищен храм, разположен в северозападната част на селото. Представлява еднокорабна сграда, с полукръгла апсида на източната страна, която отвън е разчленена на три плитки ниши. Засводена е с полукръгъл свод, а на западната страна има галерия на кат. Църквата е изградена в 1872 година, а в 1928 година е обновена. Построена е на мястото на гръцка църква. Бележки
Свети Атанасий (Ковач)

„Свети Атанасий“ или „Свети Атанас“ (на македонска литературна норма: „Свети Атанасиј“, „Свети Атанас“) е поствизантийска църква в поречкото село Ковач, Северна Македония. Църквата е част от Бродското архиерейско наместничество на Дебърско-Кичевската епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия. Църквата е разположена под селото и е изградена в 1626 или в 1631 година. От запазената живопис прави впечатление огромната риба, с която се предава евхаристична символика. От същия зограф същият мотив се среща и в съседните църкви „Света Варвара“ в Ковач и „Свети Архангел Гавриил“ в Ореховец. Бележки
Хаджи Махмуд бей джамия

Хаджи Махмуд бей джамия (на македонска литературна норма: Хаџи Махмуд Беј џамија; на турски: Hacı Mahmud Bey Cami) е мюсюлмански храм от XVI век, намиращ се на чаршията в град Битоля, Северна Македония. Местоположение Джамията е разположена на Рибния пазар, близо до река Драгор. По времето на Евлия Челеби тази част на пазара е на чекръкчиите и шивачите. История Джамията е построена в 928 година от хиджра, тоест 1521/1522 година от Рождество Христово. В 1873 година е обновена. В 1074 от хиджра (1663 година от Рождество Христово) при джамията е регистрирано медресе. Джамията е построена от Хаджи Махмуд бей, деспотичен управител на Битоля. За издръжката на комплекса Махмуд бай учредява вакъф от 300 000 торби с по 500 аспри, 10 магазина и 10 къщи, приходите от битолските села Буково и Орехово, 9 магазина и 2 хамама в Берат и Шкодра. Комплексът се е състоял от джамия, медресе с религиозно училище дар юл хадис, събян мектеб, библиотека, хан със складове и чешма. Комплексът е обновен в 1641 година. В 1715 година е частично поправен. В 1719 година медресето отново е поправено и в 1864 година, след големия пожар в града, отново са извършени ремонтни дейности. На мраморната плоча над главния вход пише „Обновена в 1293, 24 раби ал авал“ (19 април 1875). През Първата световна война комплексът пострадва силно, особено медресето. В 1996 година при земетресение горната част на минарето, изградено в селджукски стил, се срива. Добре запазен е ханът от XVIII век с вътрешен двор и голяма порта и няколко куполни сгради. Джамията е в Селджукски (Бурсенски) стил – квадратна молитвена зала с купол на пендантиви и минаре с полихромна украса. Интериорът на молитвената зала е с размери 11,50 на 11,50 m с масивни стени от два реда тухли и един ред камък. Осветлението е оскъдно от осем долни и шест горни прозореца. Михрабът е проста ниша със стуко сталактитна декорация, а отдясно е разрушеният минбар, украсен с геометрически фигури в стуко. Полукръглият купол на пендантиви има осмоъгълен барабан, украсен с камъни и тухли във вид на пчелна пита. Минарето е на западния ъгъл на молитвената зала. То има многоъгълна основа и 12-стенен стълб от редове тухли и камък. Мраморният парапет на шерефето е украсен със стихове от Корана. Най-забележителна е била рухналата горна част на минарето със зигзагообразната и шестоъгълна украса в традиционен селджукски стил. Бележки
Свети Атанасий (Рилево)

„Свети Атанасий“ (на македонска литературна норма: „Свети Атанасиј“) е късносредновековна православна църква в прилепското село Рилево, Северна Македония. Църквата е под управлението на Преспанско-Пелагонийската епархия на Македонската православна църква. Според ктиторския надпис в прозореца на южната певница, църквата е изградена от майстор Иван от Кичево. Изписана е в 1626/1627 година от зографа Йон от грамоското влашко село Линотопи. Стенописите в Рилево са с по-ниско качество. Фигурите са с равни тела, без снага и без хармонични пропорции. Бележки
Свети Атанасий (Сенокос)

„Свети Атанасий“ или „Свети Атанас“ (на македонска литературна норма: „Свети Атанасиј“, „Свети Атанас“) е православна възрожденска църква в прилепското село Сенокос, Северна Македония. Църквата е под управлението на Преспанско-Пелагонийската епархия на Македонската православна църква. Църквата е гробищен храм, разположен в западната част на селото. Според надписа в нея църквата е завършена на 12 юли 1874 година и е издигната върху темелите на по-стара сграда. Представлява еднокорабна засводена сграда, с полукръгла апсида на източната страна. В църквата има находки от римско време. В зида на църквата, от външната страна е взидана мраморна надгробна плоча с гръцки надпис. Вътре в църквата е запазена мраморна плоча с вид на медальон с релефно изображение на три бюста, а в притвора има две части от колони и част от архитравна мраморна греда. Бележки
Свети Йоан Кръстител (Щип)

„Свети Йоан Кръстител“ (на македонска литературна норма: „Свети Јован Крстител“) е християнски храм в град Щип, Република Македония. Църквата е част от Брегалнишка епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия. Местоположение Църквата се намира високо на скалите вдясно от пътя от Щип за Ново село, на десния бряг на река Отиня. Описание Представлява малка еднокорабна безкуполна сграда. Южната ѝ фасада е украсена с лизени и над западния вход се намира профилирана ниша подобна на тази от южната страна, в която има фреска на патрона. От живописта са останали незначителни фрагменти – изображението на Св. св. Константин и Елена на южната стена. Църквата е издигната в 1350 година със средства на Иванко Пробищипович по времето на деспот Йоан Оливер. Бележки
St. John the Baptist Church, Novo Selo, Štip

The St. John the Baptist Church is a Macedonian Orthodox church in the neighbourhood of Novo Selo, Štip. The church is registered as a Cultural Heritage site of North Macedonia. The church is located high on the rocks in the suburb of Novo Selo, on the right bank of the river Otinja. History The church was built in 1350 with the support of Jovan Probištipovikj (Jovan of Probištip) at a time when the land was owned by the despot Jovan Oliver. Features It is a small single-nave church without a dome. The south façade is decorated with lizens, and above the west entrance there is a profiled niche similar to the one on the south side, in which there is a fresco by the patron John the Baptist. Only insignificant fragments of the frescoes are preserved - the representation of Saints Constantine and Helena on the southern wall. Gallery See also Dormition of the Theotokos Church - the seat of Novo Selo Parish and a cultural heritage site Ascension of Christ Church - a cultural heritage site Holy Trinity Church - the cemetery church and a cultural heritage site Novo Selo School - the building of the former school and the present seat of the Rectorate of the Goce Delčev University. It is also a cultural heritage site References External links The official website of Breganica Diocese
Ветерски манастир

Ветерският манастир „Свети Йоан Кръстител“ (на македонска литературна норма: Ветерски манастир „Свети Јован Крстител“) е православен манастир в село Ветерско, в централната част на Северна Македония. Част е от Повардарската епархия на Македонската православна църква. География Манастирът се намира на около 25 километра северно от Велес, близо до пътя за Скопие. История Не са намерени писмени източници за създаването на манастира. Предполага се, че датира от византийския период заради характерните особености на сградата на манастирската църква. Според надпис над вратата на църквата манастирът е изграден в 1670 година при епископ Йосиф Велешки. Надписът е на църковнославянски, което показва, че владиката, макар и грък, позволява славянското писмо. Възможно е също така в тази година манастирът да е бил само обновен, тъй като турците рядко позволявали издигането на нови християнски храмове. Надписът е публикуван от Йордан Иванов в „Български старини из Македония“. Описание Манастирската църква е куполна, малка и тъмна. Около нея се намират манастирските жилища и други помещения. Бележки
Въведение Богородично (Брезница)

„Света Неделя“, прекръстена по-късно на „Въведение на Пресвета Богородица“ (на македонска литературна норма: „Света Недела“, „Воведение на Пресвета Богородица“), е средновековна църква, изградена в края на Х - началото на ХІ век в поречкото село Брезница, Северна Македония. Църквата е обновена в ХІV век, откогато е и долният слой на откритите фрески. Спомената е във Виргинската грамота за манастира „Свети Георги“ в Скопие на крал Стефан II Милутин от 1300 година. При създаването на изкуственото езеро Козяк в ХХ век и изселването на населението от Здуние, за да бъде спасен, храмът е преместен. Между 2000 и 2003 година със стария материал и с вграждане на старите фрески, новата, идентична със старата сграда, е издигната край село Брезница на дясната страна на реката Треска. Църквата е част от Бродското архиерейско наместничество на Дебърско-Кичевската епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия. Бележки
Възнесение Господне (Ново село)

„Свето Възнесение Господне/Христово“ или „Свети Спас“ (на македонска литературна норма: „Вознесение Господне/Христово“, „Свети Спас“) е средновековен християнски храм в Ново село, Щипско, Северна Македония. Църквата е част от Брегалнишката епархия на Македонската православна църква. Църквата се намира на лявата страна на реката Отиня в покрайнините на Ново село, отстоящо на 1,5 km източно от Щип. Представлява еднокорабна църква, за която се смята, че е издигната от войводата Димитър в 1369 г. Оригиналната живопис на църквата не е запазена. Според гръцкия надпис, втори път е изписана в 1601 г. от зографа Йоан, стилово принадлежащ към Линотопската художествена школа. Изписването става от 13 май до 6 юли 1601 г., а в ктиторския надпис са споменати епископ Руфим, свещеникът Дойко и ктиторът Павел Мутафджия. Литература Расолкоска-Николовска, Загорка. Археолошки истражувања на црквата Вознесение-Св. Спас во Штип, Зборник на Штипски народен музеј III, Штип, 1964, 125-139. Външни препратки Снимка на църквата Бележки
Ascension of Christ Church, Novo Selo, Štip

The Ascension of Christ Church is a Macedonian Orthodox church in the neighbourhood of Novo Selo, Štip. The church is registered as a Cultural Heritage site of North Macedonia. The church is located on the left side of the river Otinja, in the eastern part of Novo Selo, 1 km from the center of Štip which is located to the east. Features It is a one-nave temple that is considered to have been built by Duke Dimitrija in 1369. The original frescoes of the church have not been preserved. According to the Greek inscription, it was repainted in 1601 by the painter Jovan in the style of the school of Linotopi. This second fresco painting lasted from May 13 to July 6, 1601, and the founding inscription mentions Bishop Rufim, the priest Dojko and the founder Pavle Mutavdžija. Gallery See also Dormition of the Theotokos Church - the seat of Novo Selo Parish and a cultural heritage site Saint John the Baptist Church - a cultural heritage site Holy Trinity Church - the cemetery church and a cultural heritage site Novo Selo School - the building of the former school and the present seat of the Rectorate of the Goce Delčev University. It is also a cultural heritage site References External links The official website of Breganica Diocese
Възнесение Господне (Чебрен)

„Възнесение Господне/Христово“ или „Свети Спас“ (на македонска литературна норма: „Свето Вознесение“, „Свети Спас“) е средновековна църква в Северна Македония, част от Преспанско-Пелагонийската епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия. Църквата се намира в близост до комплекса на Чебренския манастир и е с малки размери. Тя е малка еднокорабна църква (6,30 х 4,30 метра) с полукръгла апсида на изток и вход към наоса на запад. Изградена е от обикновен речен камък, споен с варов хоросан. Интериорът е разделен с дървена олтарна преграда на две части. И четирите стени на наоса, както и олтарното пространство са изписани. Според досегашните данни фреските са датирани от XVI век. Тяхната запазена площ е около 60m2. Стенописите имат паралели в „Свети Атанасий“ в Костохори. Бележки
Свети Архангел Гавриил (Ореховец)

„Свети Архангел Гавриил“ (на македонска литературна норма: „Свети Архангел Гаврил“) е поствизантийска църква в поречкото село Ореховец (Ореовец), Северна Македония. Църквата е част от Бродското архиерейско наместничество на Дебърско-Кичевската епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия. Църквата е разположена над Горни Ореховец. Изградена е в 1628 година. От запазената живопис прави впечатление огромната риба, с която се предава евхаристична символика. От същия зограф същият мотив се среща и в съседните църкви „Свети Атанасий“ и „Света Варвара“ в Ковач. Бележки
Св. св. Константин и Елена (Битоля)

„Св. св. Константин и Елена“ (на македонска литературна норма: „Св. св. Константин и Елена“) е православна църква в Битоля, Северна Македония. Част е от Преспанско-Пелагонийската епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия. Църквата е изградена в 1903 година във влашката махала. В 1905 година е овладяна от румънската община. Иконостасът е изписан в 1905 година от влашкия художник Коста Шкодряну, който разчупва традиционните схеми на религиозната живопис от края на XIX век, като внася класицистичен, романтически и реалистически елементи. Църквата пострадва по време на Първата световна война. След Втората световна война е разрушена и на нейно място е построен хотел „Епинал“. В 1969 година е построена наново в същата махала. В 2016 година собствеността на църквата е отнета от Комуната на власите в Битоля „Братя Манаки“ и е предадена на Македонската православна църква. Бележки
Успение Богородично (Лешочки манастир)

„Успение Богородично“ или „Света Богородица“ (на македонска литературна норма: „Успение Богородично“) е възрожденска църква в Лешочкия манастир, Северна Македония, част от Тетовско-Гостиварската епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия. Църквата е спомената за пръв път в 1326 година, когато е дарена на манастира „Света Богородица Левишка“ в Призрен. В църквата има надпис, че е изградена в 1641 година при Никанор, владика Скопски и Положки. Строежът е завършен в 1646 година. По-късно става метох на Лешочкия манастир „Свети Атанасий“. В 1818 година в храма, който след запускането на „Свети Атанасий“ вече е католикон на манастира, се установява Кирил Пейчинович, който развива тук активна духовна и просветна дейност и след смъртта си в 1845 година е погребан до църквата. В архитектурно отношение е триконхален храм, като конхите отвън са тристранни. На западната страна по-късно е дозидан нартекс. Живописта в храма е три слоя. Най-старият е от периода преди 1326 година, следващият е от времето на обновата при епископ Никанор в 1641 година и третият е възрождениски – от 1879 година, дело на галичкия зограф Михаил Гюрчинов, подписал се „Михаiлъ Зѡграфъ Zюрчиновъ Галичникъ“. Владишкият трон е дело на дебърски резбари от рода Максимовци от Битуше. Бележки
Германско военно гробище (Битоля)

Германското военно гробище в Битоля (на немски: Kriegsgräberstätte Bitolа) е създадено след края на Първата световна война, като в него са погребани 3 406 германски войници и офицери. Главен архитект на гробището е Роберт Тишлер. Открито е през 30-те години на XX в. Гробището се поддържа изключително от организацията „Volksbund Deutsche Kriegsgräberfürsorge e.V.“. Второ германско военно гробище от Първата световна война се намира в Прилеп, а трето е това край Градско. Бележки
Девини кули

Девини кули (на македонска литературна норма: Девини Кули) е крепост, съществувала през късната античност и средновековието, разположена край поречкото село Девич, Северна Македония. Местоположение Крепостта е на 75 m над реката Треска на 596 m надморска височина, на 1 km югоизточно от село Девич. Реката обгражда крепостта от три страни, като тя е достъпна единствено от запад, през тясно седло, на което от стария път Скопие – Брод се отделя път към Прилеп. Легенди Според местната легенда в кулите живееле две от четирите сестри на Крали Марко – Дева и Пешна. Първата живеела в кулата, която била най-силната в целия регион, а втората в твърдината на входа на пещерата Пешна. Антични остатъци В античността на гребена е изградено укрепено рударско селище – най-голямото в Поречието и видимо икономическо и административно средище на региона. Под средновековната стена има остатъци от късноантична стена с хоросан. На южния склон и в източното подножие, до реката е имало неукрепено предградие с площ от 3 ha. Находките от античността са еленистична, римска и късноантична керамика, еленистични и римски монети, като най-късните са от VI век. Открито е и голямо количество сгур от топено желязо и олово. Средновековни остатъци Запазената крепост според характеристиките на градежа датира в XIII – XIV век. Градежът е плочест, армиран с многобройни дървени греди (сантрачи). Укрепеното пространство е с размери 160 х 52 m (0,7 ha) и е разделено с напречна стена на два дяла. В центъра на крепостта има главна кула (донжон) с размери 8 x 8,5 m, запазена на височина от 5 m. В западния дял е имало врата, защитавана от издадена кула и с две стражарски къщи от вътрешната страна. Кула е имало и в източната част, а тази в южното подножие на рида е запазена и до днес. През нея се влиза в предградието, оградено с каменен зид без хоросан. До последната кула има църква с керамодекорация от XIV век, която има частично запазен барабан на главния купол и минимални остатъци от живопис. Предградието е с размери от 2,5 ha и в него са запазени останки от къщи, парчета средновековна керамика, клинове, ножове и други, много желязна сгур и парчета необработено желязо. Забележителни са частта от бронзов кръст – енколпион, пръстен от X – XII век, медни скифати от XIII век (български и латински имитации), сръбски сребърени монети от XIV век. Средновековният град, наречен Девич, наследява античния като най-добре укрепен пункт в Поречието. Изграден е след сръбското завоевание в края на XIII или в XIV век. Тогава рударството получава силно развитие и градът е икономически център на региона. След османското завоевание рударството замира и административният център на областта е преместен на юг в Брод. Самият град Девич не се споменава в османски документи, което означава, че е изчезнал. Галерия Бележки
Свети Никола (Брод, Поречко)

„Свети Никола“(на македонска литературна норма: „Свети Никола“) е средновековен храм в поречкото градче Брод (Македонски Брод), Република Македония. Храмът функционира едновременно като православна църква, от Бродското архиерейско наместничество на Дебърско-Кичевската епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия, и като бекташко теке. Разположен е северно над Брод и до него се стига по 145 каменни стъпала. История Според местните бекташи храмът е изграден в XIV век като бекташко теке. В центъра му е гробът на бекташкия светец Хадър Баба, който градил текето от 1395 година до 1415 година. Според православната легенда гробът е на старец, който спасил жителите на село Грамада от върлуващата чума. Жителите мислели, че старецът е самият свети Никола и затова сръбският цар Стефан Урош III Дечански в 1314 година изградил тук манастир, разрушен при османското завоевание в края на века. В XVIII век турчинът Асан бег искал да си построи тук сарай, но сградата се сривала постоянно и вместо това той направил църквата и позволил в нея да се молят и православните и мюсюлманите. В 1912 година, след като Брод попада в Сърбия, текето е превърнато в християнска църква, посветена на Свети Николай Чудотворец. В нея обаче освен православните продължават да се молят и местните бекташи и в храма има както православни икони, така и изображение на имам Али и бекташки символи. Двете религиозни общности заедно празнуват тук Гергьовден. Църквата е осветена в 1993 година от митрополит Тимотей Дебърско-Кичевски. Бележки
Свети Никола (Опеница)

„Свети Никола“ (на македонска литературна норма: „Свети Никола“) е средновековна църква в охридското село Опеница, Северна Македония. Църквата е част от Охридското архиерейско наместничество на Дебърско-Кичевската епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия. Църквата е изградена в 1924 година в центъра на селото. Църквата била построена първоначално в края на XIX век от баща, чието дете се спасило от удавяне в селската река. Църквата и покривът ѝ са реконструирани в 2000 година. Старата живопис е свалена и от 2005 година има нова живопис дело на Драган Ристески от Охрид. В селото има и параклис „Свети великомъченик Георги“. През юни 2008 година църквата е осветена. Бележки