NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Milenijski križ

Milenijski križ (makedonsko Милениумски крст, Mileniumski krst) je 66 metrov visok križ, ki stoji na vrhu hriba Vodno v Severni Makedoniji, 15 kilometrov iz Skopja. Je eden od največjih križev na svetu. Postavljen je bil leta 2002 kot spomenik dvatisočletni prisotnosti krščanstva v Makedoniji in svetopisemskim odlomkom, ki opisujejo dejavnost svetega Pavla v tej pokrajini. Križ je s svojo velikostjo in izrazito lego postal eden najvpadljivejših simbolov Skopja, kot tudi priljubljena turistična destinacija, ki ponuja najboljši razgled na mesto. Opis Spomenik ima skeletno zasnovo, podobno kot Eifflov stolp, in običajno obliko krščanskega križa brez dodatkov ali drugih elementov. Stoji na platformi iz dvanajstih stebrov, ki simbolizirajo apostole. Skozi notranjost je speljano dvigalo. Križ stoji na 1066 metrov visokem hribu Vodno na južnem obrobju Skopja. Viden je iz skoraj vsakega mestnega predela in je ponoči osvetljen. Postavitev Po razpadu Jugoslavije in razglasitvi neodvisnosti republike Makedonije so različne narodne in verske skupine skušale vsaka na svoj način zaznamovati urbano krajino glavnega mesta Skopja. Tekmovalnost se je še zaostrila po medetničnih spopadih z albansko manjšino, ki so izbruhnili leta 2001. Zamisel izgradnje Milenijskega križa je v predvolilni kampanji leta 2002 predstavil tedanji predsednik vlade Ljubčo Georgievski s stranko VMRO-DPMNE. Križ je bil postavljen na javnem zemljišču na vrhu hriba Vodno, že od otomanskih časov znanem kot Krstovar (»mesto križa«) po manjšem križu, ki je tu stal v preteklosti. Gradnjo so financirale Makedonska pravoslavna cerkev, makedonska vlada in donacije Makedoncev z vsega sveta. Avgusta 2002 se je na posvetitvi križa zbralo okoli 70 000 ljudi. 8. septembra 2008 je bilo v križu nameščeno dvigalo. Leta 2009 se je poleg njega odprla restavracija in trgovina s spominki. Leta 2011 je začela obratovati kabinska žičnica do križa. Žičnica podjetja Doppelmayr je dolga 1750 metrov in pripelje na vrh v 6–8 minutah. Mnenja javnosti in kontroverznost Za makedonske nacionaliste vseh političnih pripadnosti je Milenijski križ pomemben politični in narodni simbol. Po medetničnih spopadih leta 2001 je križ predstavljal posredno sporočilo vlade VMRO-DPMNE, »komu mesto pripada«. Postavitev križa je bila izrazito dejanje desekularizacije s strani tedanje vlade, saj se je ta ne le postavila v vlogo promotorja vere, temveč tudi postavila verski simbol na pomemben javni prostor. Nemakedonske skupnosti in nekatere nevladne organizacije križ dojemajo kot izzivanje napetosti med etničnimi skupnostmi v državi in kot oviro njihovemu sobivanju. Albanci in drugi muslimani njegovo postavitev večinoma obsojajo kot uperjeno proti svojim skupnostim. Postavitev križa je poglobila razprtije med pripadniki različnih ver v Makedoniji. Glej tudi Skopje Vodno (hrib) Krščanski križ Sklici
Milenijumski krst

Milenijumski krst je 66 metara visok krst na vrhu planine Vodno (1.066 m) koja se uzdiže iznad Skoplja, Severna Makedonija i predstavlja jedan od najviših krstova na svetu. Krst je izgrađen 2002. godine povodom 2000. godišnjice Hrišćanstva u Makedoniji i svetu. Milenijumski krst se može videti sa udaljenosti od 30 km. Konstrukcija Izgradnja je počela 2002. godine i finansirala ju je nekanonska Makedonska pravoslavna crkva, Makedonska vlada i donatori iz Makedonije i celog sveta. Krst je izgrađen na najvišoj tački planine Vodno na mestu Krstovar — što je turski naziv za „Mesto krsta“ jer je tamo bio manji krst pre Milenijumskog krsta. Osmog septembra 2008. godine, na dan nezavisnosti Republike Makedonije u krst je ugrađen lift. U 2009. otvoren je restoran i suvenirnica pored krsta. Spomenik je zasnovan na rešetkastom dizajnu, sličnom Ajfelovom tornju i ima tradicionalni oblik hrišćanskog krsta bez drugih dodataka ili elemenata. Izgrađena je na platformi sa dvanaest stubova koja simbolično predstavlja dvanaest apostola. Unutar krsta se nalazi lift do najvišeg nivoa za pogled na Skoplje. Sa južne strane grada panoramom Skoplja dominira visoki Milenijumski krst na vrhu planine Vodno. Spomenik je vidljiv iz skoro svih delova prestonice, a njegovo prisustvo se oseća u šetnjama gradskih stanovnika ili ljudi koji ulaze u grad jer privlači pažnju. Noću se krst može videti kao prekriven hiljadama svetala. Istorija Nakon raspada Jugoslavije i nezavisnosti Makedonije, različite etničke i religijske grupe u zemlji nadmetale su se jedna sa drugom da ostave svoj trag na urbanom pejzažu Skoplja, posebno nakon međuetničkog sukoba 2001. U avgustu 2002. održana je ceremonija posvećenja Milenijumskom krstu i prisustvovalo je 70.000 ljudi. Izgradnja spomenika završena je 2019. godine. Galerija Reference
Міленіумський хрест

Міленіумський хрест (мак. Милениумски крст) — великий хрест, який встановлений на піку Крстовар на горі Водно безпосередньо над містом Скоп'є. Він був побудований в 2002 році та має 66 м заввишки. Його архітектори Йован Стефановський-Жан і Олівер Петровський. Він був побудований на честь двох тисяч років християнства в Македонії і приходу нового тисячоліття. Будівництво Будівництво хреста розпочалося в 2002 році і фінансувалося Македонською Православною Церквою, македонським урядом та донорами з Македонії і македонцями зі всього світу. Хрест був побудований на найвищій точці гори Водно Крстовар, що означає місце хреста, тому що в минулому тут був менший хрест. 8 вересня 2008, на день незалежності Північної Македонії, всередині хреста відкрито ліфт.
Свети Димитър (Локвица)

„Свети Димитър“ (на македонска литературна норма: „Свети Димитар“) е възрожденска църква в поречкото село Локвица, Северна Македония. Църквата е част от Бродското архиерейско наместничество на Дебърско-Кичевската епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия. Църквата е изградена в 1872 година. Изписана е от мияшки дебърски майстори от Гари и Лазарополе. В нея работи Стойче Станков. Бележки
Коджа Мехмед бег джамия

Коджа Мехмед бег джамия (на македонска литературна норма: Коџа Мехмед-бег џамија) е мюсюлмански храм в кумановското село Табановце, северната част на Северна Македония. Джамията е изградена в края на XVI - началото на XVII век. Сградата е обявена за важно културно наследство на Република Македония. Джамията е разположена северно от Табановце, вдясно от пътя, преди контролно-пропускателния пункт Табановце – Прешево, в местността Анище. За периода на изграждане на джамията няма сигурни данни, тъй като плочата над входната врата не е запазена. Стилистичните особености и начинът на градене са от класическия период на османската архитектура от края на XVI и началото на XVII век. Вероятно е градена от майстори, учили в Одрин или Цариград. Във вакъфнемето на великия везир Коджа Синан паша от 994 от хиджра, тоест 1596 от Христа, между останалите имоти се споменава и вакъфиране на имот в Табановце, наречен Коджабегов чифлик с всичко, което му принадлежи и двете воденици на близката река. В документа не са споменати обектите, градени за обществени нужди като джамия, тюрбе, хамам, хан, занаятчийски работилници. Джамията може да се датира във времето на вакъфнамето или най-късно в 1596 година, годината на смъртта на Коджа Синан паша. Ктитор на джамията може да бъде и синът на Коджа Синан паша, Мехмед паша, на което заключение навежда името на джамията, с което годината на изграждане се измества в самото начало на XVII век. Джамията е еднокуполна сграда с квадратна основа и трем от северозападната страна. Осмостранният барабан е на пандантифи. На югоизточната стена във вътрешността на молитвеното пространство се намира михрабът, богато декориран със сталактитни орнаменти в пет реда. На североизточната стена има остатъци от дървен махвил - галерия. На всяка стена има два реда прозорци. Тремът на северозападната страна обхваща цялата широчина на джамията и е запезен само в основата. Тремът е бил затворен от западната страна и е имал същата височина с централния куб, а според аналогиите с други обекти от този период - Дюкянджик джамия в Скопие, Алтън Алем джамия в Нови пазар, вероятно е бил покрит с два малки купола. Входът в молитвеното пространство е поставен асиметрично – вляво от северозападната стена, на която е разположен михраб в профилирана рамка. В западния ъгъл на джамията има немного високо полигонално минаре. Градено е от камък и тухла в долната част и само от тухли в горната, като цялото е измазано. Запазено е цялото без кюлафа. Парапетните плочи от шерефето не са запазени. Вижда се само богатата стлактитна декорация от неговата основа. Джамията е градена от редове обработен камък и тухла, докато барабанът и куполът са от концентрични редове тухли. Куполът вероятно е бил покрит с оловни плочи, които не са запазени. Бележки
Kodža Mehmet Beg Mosque

Kodža Mehmet Beg Mosque (Macedonian: Џамија Коџа Мехмет Бег; Albanian: Xhamia Koxha Mehmet Bej) is a Sunni mosque in the village of Tabanovce, Kumanovo Municipality, North Macedonia. See also Islamic Religious Community of Macedonia Muftiship of Kumanovo Kumanovo References External links Се уриваат џамии стари 6 века, се градат нови, бетонски Article about Ottoman Mosques in Macedonia Including Kodza Mehmet Beg Mosque. novamakedonija.com.mk 14.12.2010 Исламското културно наследство жртва на негрижата Article No. 2 about Ottoman Mosques in Macedonia Including Kodza Mehmet Beg Mosque. dw.de 05.12.2010
Коджа Кади джамия

Коджа Ахмед Ефенди джамия или Коджа Кадъ (Кади) джамия (на македонска литературна норма: Коџа Кади џамија; на турски: Koca Ahmed Efendi Cami, Koca Kadı Cami) е мюсюлмански храм от XVI век в град Битоля, Северна Македония. Местоположение Джамията е изградена на десния бряг на Драгор, на Горен Дървен пазар (Одун пазар) в близост до Йени хамам. История Джамията е издигната в 936 година от хиджра (1529 година от Рождество Христово). Отбелязана е в тапу дефтера от 1203 от хиджра (1799 от Рождество Христово). Построена е заедно с медресе от Ахмед Ефенди след назначаването му за кадия в Битоля. За издръжката им учредява вакъф, който обаче изчезва поради лошо управление. Медресето е реновирано четири пъти, но към началото на XX век не съществува. В гробището на северозапад от джамията са погребани няколко местни учени и дервиши – Ефгани Мехмед ефенди, Хаджи Ибрахим ефенди, Хафъз Али и други. С комплекса може би е била свързана и красивата османска сграда през улицата на юг, както и съседният Йени хамам. От целия комплекс е оцеляла единствено джамията и тя е в доста променен в сравнение с оригинал вид, тъй като дълги години е използвана като жилищна сграда. Джамията има просто квадратно молитвено пространство с размери 8,80 m на 8,50 m. Зидарията е добра в стил клоазоне с две хоризонтално разположени тухли около дялан камък. Стените са дебели 90 cm. От страната на михраба има два прозореца с мраморни рамки и железни решетки, а в горната част на стената три по-малки аркирани прозорци. Многоъгълното каменно минаре е долепено за югозападния ъгъл на молитвеното пространство и входът му е от вътрешността на храма. Горната част на минарето и шерефето със сталактитна тухлена украса са частично повредени. Интериорът е унищожен от обитателите на джамията, като е запазен само дървеният шише таван и части от изрисуваната в стуко ниша на михраба. Джамията прилича на Искендер паша джамия в Калинджа на Босфора, дело на Мимар Синан от 1559 – 1560 година. Бележки
Свети Георги (Гермиян)

„Свети Великомъченик Георги“ или „Свети Георгий“ (на македонска литературна норма: „Свети Георгиј“) е възрожденска църква в битолското село Гермиян, част от Преспанско-Пелагонийската епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия. Църквата е гробищен храм, разположен в западната част на Долната махала (Долно село). Издигната е в 1860 година. Представлява едкоробна, каменна сграда, засводена с полукръгъл и вход от южната страна, декорирана со фрески и икони. През Първата световна война, когато Гермиян е на фронтовата линия, църквата е цялостно разрушена. В 1925 година е обновена и изписана, а в към 1990 година е отново обновена. Бележки
Небреговски манастир

„Небреговският манастир „Свети Йоан Кръстител“ (на македонска литературна норма: Небреговски манастир „Свети Јован Крстител“) е православен манастир в прилепското село Небрегово, Северна Македония. Под управлението е на Преспанско-Пелагонийската епархия на Македонска православна църква. Манастирската църква е изградена в 1970 година по инициатива на селския църковен комитет, върху развалините на стара църква. Остатъците от старата църква се намират на източната страна, зад олтарния дел на днешната църква. Първият дял на конака е изграден в 1970 година, а след това на няколко пъти са извършвани дограждания. Първият дял от конака е довършен в 1992 година, когато е и осветен. Бележки
Свети Георги (Новоселани)

„Свети Великомъченик Георгий“ или „Свети Георги“ (на македонска литературна норма: „Свети Георгиј“) е православна възрожденска църква в прилепското село Новоселани, Северна Македония. Църквата е под управлението на Преспанско-Пелагонийската епархия на Македонската православна църква. Църквата е гробищен храм, разположен западно от селото. В църквата има находки от римско време. Църквата е издигната в 1837 година. Представлява еднокорабна сграда, с полукръгла апсида отвън на източната страна и полуобъл свод. Ктиторът Йовче Вайгалев имал разрешение за църква, вкопана пет стъпки, но той я вкопал само три, заради което бил измъчван от турците. Бележки
Свети Никола (Ижище)

„Свети Никола“ (на македонска литературна норма: „Свети Никола“) е средновековна или поствизантийска църква в поречкото село Ижище, Северна Македония. Църквата е част от Бродското архиерейско наместничество на Дебърско-Кичевската епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия. Църквата е гробищен храм, разположен североизточно от селото. Изградена е в ХІV век и обновена и изписана в ХVІІ век или направо изградена в 1692 година. Живописта е суха, почти линеарна с бедна палитра. Забележителен е образът на Свети Георги Нови Софийски сред мъчениците. Бележки
Къща музей „Гоце Делчев“

Къщата музей „Гоце Делчев“ (на македонска литературна норма: Спомен куќа на Гоце Делчев) е мемориален музей, посветен на водача на ВМОРО Гоце Делчев, разположен в град Битоля, Северна Македония. Музеят се намира в къщата на члена на Битолския окръжен революционен комитет Михаил Ракиджиев, в която Делчев отсяда в 1901 година, когато отива на свиждане с Даме Груев, който по това време е в местния затвор. През 1987 – 1988 година на сградата е направена пълна реконструкция и на 4 май 1988 г. по повод на 85-ата годишнина от убийството на Гоце, музейната експозиция отваря врати. Изложбата се състои от две зали с площ от 37 m2. Представени са множество документи и фотографии, илюстриращи дейността на Битолския революционен окръг. Сред изложените предмети е револверът, подарен от Делчев на Ракиджиев, както и други оръжия от илинденския период. През април 2015 година, къщата музей на Делчев е ограбена. Откраднати са редица оригинални експонати: пушки, саби и турски ятагани от илинденския период. Бележки
Гюрищки манастир

Гюрищкият манастир „Рождество на Пресвета Богородица“ (на македонска литературна норма: Ѓуришки манастир „Рождество на Пресвета Богородица“) е православен манастир, разположен на рида Гюрище, край щипското село Преод, източната част на Северна Македония. Част е от Брегалнишката епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия. История Манастирът е изграден в XI-XII век. В XVI век църквата е разрушена от турците. Сегашната манастирска църква е еднокорабна сграда с тристрана апсида на изток, в по-малки размери и без купол е възобновена в 1920-1930 година. Иконите на иконостаса са от XIX век, но не е известно от кой зограф са. В 1907 година в манастира е проведен Гюрищкият конгрес на Скопски окръг на ВМОРО. На 11 януари 1912 година, късно следобед, турска чета от околните села в състав около 20-25 души пристига в манастира и убива по най-жесток начин намиращите се там девет души: игумена йеромонах Алексий, 90-годишната му майка Ката, манастирския епитроп Арсо Ристов, 90-годишния манастирски готвач дядо Стоян, двама манастирски слуги и един говедар, кмета и поляка Андо от село Крушица, Скопско. Бележки
Ђуришки манастир

Ђуришки манастир (мак. Ѓуришки манастир) је православни манастир који се налази у Овчем пољу, на западним падинама Градиштанске планине, код села Крушица. Историја Манастир је подигнут у 10.-11. веку. У средњем веку се претпоставља да је у околини манастира, односно на потезу између села Крушица и Трстеник, био град Коритош, као и палата српског деспота Јована Оливера. 11. јануара 1912. године, у манастир је стигла турска група од око 20-25 људи из околне и зверски убила деветоро људи, међу којима игумана јеромонаха Алексија, његову 90-годишњу мајку Кату, манастирског епитропа Арса Ристова, 90-годишњег манастирског кувара дедаа Стојана, два манастирска послушника и Пољака Анда. Објекти Манастир обухвата цркву, конаке, археолошка налазишта и гробове. Црква је посвећена "Рождеству Пресвете Богородице". Помиње у средњовековним изворима и познато је да су је османске власти уништиле у 16. веку. Данашња црква је обнављана у периоду од 1920-1930. године, а постоје извори који указују да је подигнута 1880. године. Археолошко налазиште "Венац" Археолошко налазиште се налази у порти манастира, у непосредној близини манастирске цркве. Представља гробни споменик из касне антике, који је постављен у правцу североисток-југозапад и изграђен је од камених плоча. Дно гроба је обложено четвртастим циглама постављеним једна до друге и везано кречним малтером. Сахрањивање је извршено инхумацијом, а поред левог кука покојника пронађена је керамичка сача – бокал црвенкасте боје. Археолошко налазиште "Ђуришки Манасир" Арһеолошко налазиште представља усамљени налаз из римског доба и средњег века. Према речима Николе Вулића, постојала су два фрагмента надгробног споменика са грчким натписом, поред којиһ су, лево и десно, били рељефно представљени полумесеци. Види још Борба код Ђуришког манастира
Топлички манастир

Топлички манастир је средњевековни српски манастир у Битољској нахији. Храм светог Николе, задужбина је српског краља Уроша Великог из 14. века. Обнављала га је и одржавала српска породицом Чардаклијић преко 200. година. Они су имали своја имања у околини манастира, и у Ленову, Маврову и Нићифорову, хтетовске нахије. Црква у свом изворном облику је вероватно саграђена у 14. веку, на шта указују двослојне фреске сачуване на њеном западном зиду. Грађена је од ломљеног камена и блата, а до данас су сачувани само западни зид, западни улаз и вероватно под од камених плоча постављених у централном делу наоса у облику медаљона. Археолошка ископавања 1982. и 1984. године утврдила су да је најстарија средњовековна црква била једнобродна грађевина која је лежала на месту старије грађевине базиликалног облика из 5-6. века, чији је околни зид делимично искоришћен као темељ за изградњу цркве. Током 16. века црква је рушена и обновљена, а њен ктитор је био кратовски кнез Димитар Пепић. Као доказ за то служи главни темељни натпис у наосу манастирског савета изнад западних врата из 1536-1537. године, према којем је црква саграђена у време игумана јеромонаха Пафнутија, коме је помагао кир Димитар Пепић. Извори
Рождество Богородично (Щавица)

„Рождество на Пресвета Богородица“ (на македонска литературна норма: „Рождество на Пресвета Богородица“) е православна възрожденска църква в прилепското село Щавица, Северна Македония. Църквата е под управлението на Преспанско-Пелагонийската епархия на Македонската православна църква. История Църквата е издигната в 1881 година по инициатива на парохийския свещеник Анастас Н. Налетов. Осветена е от митрополит Венедикт Византийски. Представлява еднокорабна сграда с полукръгла апсида на източната страна, която отвън е разчленена на осем слепи ниши. Северният и южният зид са с пиластри и са разчленени на плитки ниши. Бележки
Свети Димитър (Ореовец)

„Свети Великомъченик Димитрий“ или „Свети Димитър“ (на македонска литературна норма: „Свети Димитар“, „Свети Димитриј“) е възрожденска православна църква в прилепското село Ореовец, Република Македония. Църквата е под управлението на Преспанско-Пелагонийската епархия на Македонската православна църква. Църквата е гробищен храм, разположена източно от селото. Изградена е и изписана в 1874 година. Представлява еднокорабна сграда с полукръгъл свод и полукръгла апсида. Бележки
Свети Димитър (Требино)

„Свети Великомъченик Димитрий“ или „Свети Димитър“, известна като Стара църква (на македонска литературна норма: „Свети Димитар“, „Свети Димитриј“, „Свети Димитрија“, Стара црква), е поствизантийска църква в поречкото село Требино, Северна Македония. Църквата е част от Бродското архиерейско наместничество на Дебърско-Кичевската епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия. Църквата е гробищен храм, разположен в западния край на Требино. Според ктиторския надпис е изписана и вероятно обновена в 1644 или 1646 година. Стенописите се отличават със своето високо качество. Църквата запустява в последните години на османската власт. Бележки
Свети Илия (Алданци)

„Свети Илия“ (на македонска литературна норма: „Свети Илија“) е възрожденска православна църква в прилепското село Алданци, югозападната част на Северна Македония. Част е от Крушевско-Демирхисарската епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия. Църквата е построена в XIX век. В 1869 година е няколко зографи, сред които видния зограф Николай Михайлов, изработват иконостаса на църквата. В църквата работи Стойче Станков. Бележки
Свети Илия (Долгаец)

„Свети Илия (на македонска литературна норма: Свети Илија) е средновековна православна църква в село Долгаец, Прилепско, Северна Македония. Църквата е изградена в 1451 година, а е изписана в 1454 – 1455 година. В ктиторския надпис е споменат митрополит Давид Прилепски. „Свети Илия“ е първата нова църква от османската епоха в Прилепско-битолския край. Живописта е доста интересна от иконографска гледна точка, но със слаба художествена стойност. В 1999 година е извършена превантивна защита на живописта. По време на българското управление през 1941-1944 касиер на църквата е Темелко Нешков Стойчев, Трайко Ст. Иванов, Боце Димов Иванов всички от село Долгаец. Бележки
Свети Илия (Капиново)

„Свети Илия“ (на македонска литературна норма: „Свети Илија“) е възрожденска православна църква във велешкото село Капиново, централната част на Северна Македония. Част е от Повардарската епархия на Македонската православна църква. Църквата е построена в 1867 година. Неин автор е Андон Китанов. Бележки
Света Богородица (Горно село)

„Света Богородица“ (на македонска литературна норма: „Света Богородица“) е православна възрожденска църква в прилепското Горно село, Северна Македония. Църквата е под управлението на Преспанско-Пелагонийската епархия на Македонската православна църква. Църквата е гробищен храм, разположен южно от селото. Издигната е в 1890 година според ктиторския надпис от майсторите Перо, Ристе и Атанас. Представлява еднокорабна сграда, с полукръгла апсида на източната страна, която отвън е разчленена на седем плитки ниши. На западната страна има галерия на кат. Бележки
Света Богородица (Маргари)

„Света Богородица“ (на македонска литературна норма: „Света Богородица“) е ранновъзрожденска православна църква в прилепското село Маргари, Северна Македония. Църквата е под управлението на Преспанско-Пелагонийската епархия на Македонската православна църква. Представлява трикорабна сграда, с полукръгла апсида на източната страна, която отвън е разчленена на пет слепи ниши. Църквата е изградена в 1810 година. Ктитори са отец Ристе и отец Мирче од селото Долгаец. Автор на живописта е зографа Яков Зографски. „Етнография на вилаетите Адрианопол, Монастир и Салоника“, издадена в Константинопол в 1878 година и отразяваща статистиката на мъжкото население от 1873 година, Маргарит (Margarite) е посочено като село с 15 домакинства и 65 жители българи. По време на българското управление през 1941-1944 касиер на църквата е Темелко Кр. Кочов, Андон Йосифов Божинов, Петър Мирчев Илиев всички от село Маргари. Бележки