NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Европейский университет (Скопье)

Европейский университет в Скопье (макед. Европски универзитет Скопје) — частный университет, находящийся в Скопье, Северная Македония. История Европейский университет начал свою деятельность с основания факультета социальных наук в 2001 году. Деятельность университета получила признание в июне 2005 года, когда он был аккредитован Советом по аккредитации Республики Северная Македония. Первоначально существовало два факультета — факультет экономических наук и факультет информатики. В ноябре 2006 года были основаны и аккредитованы ещё три факультета: Факультет связи и медиа Факультет государственного управления Факультет искусства и дизайна В мае 2006 года решением № 12 Аккредитации Республики Северная Македония было подтверждено соответствие программ Европейского университета европейским стандартам модуля обучения 3 + 2. Адрес Европейский университет в Республике Македония Kliment Ohridski Blvd 68 Скопье 1000, Северная Македония Факультеты В университете семь факультетов: Факультет экономики Факультет информатики Факультет права Факультет искусства и дизайна Факультет детективов и криминологии Факультет стоматологии Аккредитация Университет является единственным высшим учебным заведением на Балканах, чьи программы бакалавриата и магистратуры экономического факультета были аккредитованы Международной ассамблеей университетского бизнес-образования (IACBE). IACBE — это орган для аккредитации бизнес-программ и программ обучения, связанных с бизнесом бакалавриата и последипломного образования в колледжах и университетах. IACBE насчитывает более 200 университетов-членов. Их аккредитация означает, что степени, полученные от EURM, признаются колледжами в США и другими членами IACBE. Известные преподаватели Зоран Жолевски — бывший посол Македонии в США Примечания Ссылки eu.edu.mk — официальный сайт Европейский университет FDI Atlas Архивная копия от 19 августа 2009 на Wayback Machine
Ристичева палата

Ристичевата палата (на македонска литературна норма: Ристиќева палата) е сграда в столицата на Северна Македония, Скопие, разположена на централния площад на града „Македония“, на южния бряг на Вардар. Днес Ристичевата палата е офис сграда. История Изградена е в 1926 г. за фармацевта Владислав Ристич от голямата сърбоманска фамилия Хаджиристич, чийто най-виден представител е скопският кмет Спиро Хаджиристич. Горните етажи на сградата оригинално са жилищни, а долните – офисни. Днес обаче цялата сграда е офисна. Проектът е на архитекта Драгутин Маслач, а конструкцията на Данило Станкович, който е автор и на скулптурите. Ристичевата палата е една от малкото сгради, които не пострадват в Скопското земетресение в 1963 година. Сградата е обявена за паметник на културата. Бележки
Ristiḱův palác

Ristiḱův palác, nebo také Ristićův palác (makedonsky Ристиќева палата, srbsky Ристићева палата/Ristićeva palata) je rohová budova na Náměstí Makedonie v centru Skopje. Architektem stavby byl Dragutin Maslać. Palác se nachází na jižním břehu řeky Vardar, východně od místa narození Matky Terezy a makedonského ministerstva dopravy a komunikací. Budova vznikla během rozvoje Skopje v dobách Království SHS. Dokončena byla v roce 1926 a bez úhon přežila i zemětřesení v roce 1963, neboť během svého vzniku byla dimenzována na možné otřesy, které jsou pro region typické. Palác má svůj název podle rodiny Vladimira Ristiće, srbského farmaceuta, který si ve Skopje postavil kancelářskou budovu pro svoji firmu. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ristiḱův palác na Wikimedia Commons
Ристићева палата

Ристићева палата (мак. Ристиќева палата) је монументална симболична зграда на Тргу Македонија у Скопљу, Северна Македонија. Палата се налази на јужној страни реке Вардар и јужном делу Трга Македонија. Изграђена је 1926. по пројекту архитекте Драгутина Маслаћа. Историја Изградио ју је 1926. српски фармацеут Владислав Ристић. У приземљу се налазио пословни простор, док су Ристићеви живели на осталим спратовима. Међутим, сада је она комплекс пословних простора. Заслуге за архитектонски дизајн зграде иду Драгутину Маслаћу, док је Драгутин Станковић заслужан за скулпторски аспект зграде. Палата је једна од ретких великих зграда које су преживеле земљотрес у Скопљу 26. јула 1963., када је скоро 70% зграда у граду уништено. Када је зграда изграђена, дизајнери и архитекта су били свесни сеизмичких услова у том подручју, тако да су преузете одговарајуће мере и зграда је грађена по свим тада модерним стандардима, за разлику од већине других зграда које су се срушиле. Галерија Референце
Tomba Madzari

La Tomba Madzari (en macedoni: Тумба Маџари) és un jaciment arqueològic a la localitat de Cento, del municipi de Gazi Bava, a Macedònia del Nord. És l'assentament neolític més important de la vall de Skopje. La van descobrir entre els 1961 i 1962 durant les excavacions arqueològiques de prova relacionades amb la construcció d'una autopista. Les primeres recerques se'n feren el 1978 pel Museu de Macedònia, sota la direcció de Voislav Sanev. L'estratigrafia de l'assentament presenta una capa cultural que indica que la vida hi tingué lloc de manera contínua entre els anys 6000 i 4300 abans de la nostra era. Les excavacions han tret a la llum restes de cases, i altres objectes del període neolític. Les restes s'emmarquen en la Cultura d'Anzabegovo-Vrsnickata I-III. Arribà al màxim desenvolupament en les fases II-III d'aquesta cultura, la cronologia de la qual s'emmarca cap al 5800-5300 abans de la nostra era. Del 2008 ençà s'ha realitzat en el jaciment un projecte mitjançant el qual s'han reconstruït algunes cases per a mostrar el que hauria estat un llogaret neolític. D'altra banda, els objectes trobats en les excavacions es conserven en el Museu Arqueològic de la República de Macedònia del Nord. Troballes Les restes de cases que s'han excavat mostren que la majoria són de planta quadrada o rectangular, tret de dues que tenen forma de “Г“. N'hi havia llars, forns, molins, espais d'emmagatzematge i espais sagrats. S'organitzaven a l'entorn d'un espai comú. Els materials de construcció que empraren eren fusta, terra, palla, argila i joncs. Les dimensions n'oscil·len entre 4,5 m x 6 m, i 6 m x 10,5 m. Respecte als objectes trobats, hi abunden els atuells de ceràmica, de formes molt diverses, i decorats. També s'hi han trobat escultures de ceràmica molt singulars d'una figura femenina que els investigadors han denominat "Gran mare", que devia ser una divinitat associada a la fertilitat. També s'han trobat altres tipus d'estatuetes femenines i unes altres amb formes d'animals, així com una mena d'altars amb forma de taula. Altres objectes tenen relació amb les activitats quotidianes, com ara eines, útils per a l'agricultura, la ramaderia, la construcció o per a la confecció de teixits. Uns altres tenien la funció de joies decoratives, fetes amb diferents tipus de pedra, argila o petxines. D'alguns dels objectes trobats es desconeix la funció o la simbologia. Referències
Tumba Madžari

Tumba (Macedonian: Тумба Маџари) is a Neolithic settlement located in the north-eastern part of Skopje, North Macedonia and it is the most significant Neolithic settlement in Skopje valley. It was discovered in 1961/2 in the course of the archaeological trial excavations related to the construction of the motorway. Excavation The first archaeological excavations were conducted in 1978 by the Museum of Macedonia, under the leadership of Voislav Sanev. The stratigraphy of the settlement has a cultural layer that indicates life was continuously taking place in the period between year 6000 and 4300 BC. Discoveries The land was used mostly for agriculture, conserving the remains of a multifaceted settlement. The evidence of the multiple stages of the settlement is found within a three-foot layer which shows the three stages of life within the community and that the settlement was part of the Anzabegovo-Vršnik cultural group. One of the first structures found was a house, believed to be a sanctuary, demonstrating evidence for religion. The most representative finding of site is the discovery of Pre-Indo-European sculptures of the Great Mother, suggesting the existence of the Cult of the Great Mother Goddess. These findings are remarkable evidence of the material and spiritual life and high artistic and aesthetic achievements of the Neolithic man from Macedonia. In July 2024, following a 10-year hiatus of archaeological work at Tumba Madžari, a figurine of the "Great Mother" dating from 8,000 BC was unearthed at the site. Along with plans to further emphasize the site as part of Skopje tourism, the lead archaeologist announced plans to submit an application for the site's inclusion on the UNESCO World Heritage List. External links Official web page of the archaeological site Tumba Madzari Официјална страница на археолошкиот локалитет Тумба Маџари https://web.archive.org/web/20111205152411/http://makedonija.name/culture/tumba-madzari References
Tumba Madzari

Tumba Madzari (en macedonio, Тумба Маџари) es un yacimiento arqueológico ubicado en la localidad de Cento, del municipio de Gazi Baba, en Macedonia del Norte. Es el asentamiento neolítico más importante del valle de Skopie. Fue descubierto entre 1961 y 1962 durante las excavaciones arqueológicas de prueba relacionadas con la construcción de una autopista. Las primeras excavaciones arqueológicas fueron realizadas en 1978 por el Museo de Macedonia, bajo la dirección de Voislav Sanev. La estratigrafía del asentamiento presenta una capa cultural que indica que la vida tuvo lugar de forma continua entre los años 6000 y 4300 a. C.​ Las excavaciones han sacado a la luz restos de edificios, así como de otros objetos del periodo Neolítico.​ Los restos se enmarcan dentro de la denominada cultura de Anzabegovo-Vršničkata I-III. Alcanzó su mayor desarrollo en las fases II-III de dicha cultura, cuya cronología se enmarca hacia 5800-5300 a. C.​​ A partir del 2008 se ha realizado en el yacimiento un proyecto con fines científicos, turísticos y educativos, mediante el cual se han reconstruido varias casas para mostrar lo que habría sido una aldea neolítica. Por otra parte, los objetos encontrados en las excavaciones se conservan en el Museo Arqueológico de la República de Macedonia del Norte.​ Hallazgos Los restos de edificios que se han excavado muestran que la mayoría son de planta cuadrada o rectangular, excepto dos que tienen forma de “Г“. En ellos había hogares, hornos, molinos, espacios de almacenamiento y espacios sagrados. Estaban organizados en torno a un espacio común. Los materiales de construcción que se utilizaron eran madera, tierra, paja, arcilla y juncos. Sus dimensiones oscilan entre 4,5 x 6 m y 6 x 10,5 m. Con respecto a los objetos hallados, abundan los recipientes de cerámica, de formas muy diversas y decorados. Por otra parte, en este yacimiento se encuentran esculturas de cerámica muy singulares de una figura femenina que los investigadores han denominado «gran madre», que probablemente fuera una divinidad asociada con la fertilidad. También se han encontrado otros tipos de estatuillas femeninas y otras con formas de animales, así como una especie de altares con forma de mesa. Otros objetos tienen relación con las actividades cotidianas, como herramientas, útiles para la agricultura, la ganadería, la construcción o para la confección de tejidos. Otros tenían la función de joyas decorativas, realizadas con diferentes tipos de piedra, arcilla o conchas. De algunos de los objetos hallados se desconoce su función o su simbología.​ Referencias
Tumba Madžari

Tumba Madžari (en macédonien Тумба Маџари) est un village du Néolithique situé à environ 2 km à l’est du centre de Skopje, la capitale de la Macédoine du Nord. Ce village est le site préhistorique le plus significatif de la vallée du Vardar et il est connu pour ses reconstitutions de maisons. Il appartient à la culture d'Anzabegovo-Vršnik, qui fait partie du complexe balkano-anatolien et s'est développée de 5300 à 4200 av. J.-C. Situation Tumba Madžari se situe dans le quartier périphérique de Madžari, à environ 700 mètres de l'autoroute Skopje-Kumanovo-Veles. Avant d'être découvert par les archéologues, le site se trouvait sur une petite colline de 220 m de diamètre et de trois mètres de haut, dans une zone très peu urbanisée. Historique Le tremblement de terre de 1963 entraina le déplacement des populations du centre-ville vers des zones constructibles et non sinistrées, et le quartier de Madžari s’agrandit considérablement les années suivantes. Le site de Tumba est alors recouvert de constructions, souvent illégales, et le creusement de fondations met au jour des vestiges préhistoriques. Ces constructions font disparaitre les trois-quarts des restes du village du Néolithique. En 1978, le musée de Macédoine fait des sondages archéologiques afin de déterminer l'intérêt du site. De 1981 à 1990, 1 400 m2 sont systématiquement fouillés et étudiés. Les archéologues mettent au jour les restes de six maisons et d'un lieu de culte. Ces bâtiments sont tous construits en bois et en terre séchée. Vestiges Les artéfacts trouvés sont principalement des vases en céramique, au décor bichrome (peinture marron sur fond rouge). On a aussi trouvé plusieurs magna mater, figures rituelles en terre cuite très particulières. Elles ont la forme d'un buste de femme attaché au toit d'une petite maison et on ne les trouve que dans le territoire de l'actuelle Macédoine du Nord. Références Voir aussi Articles connexes Culture d'Anzabegovo-Vršnik Histoire de la Macédoine du Nord Skopje Liens externes (en) Site officiel de Tumba Madžari Portail de la Préhistoire Portail de Skopje
Tumba Madžari

Tumba Madžari (em macedónio: Тумба Маџари) é uma vila que remonta do neolítico localizada a cerca de 2 km a leste do centro de Skopje, a capital da Macedónia do Norte. Esta aldeia é o sítio pré-histórico mais importante no rio Vardar e é conhecida pelas suas reconstruções de casas. Pertence à cultura Anzabegovo-Vrchnik e faz parte do complexo Balkan-Anatolian que surgiu entre 5 300 e 4 200 AEC. A tumba localiza-se no subúrbio de Madjari, a cerca de 700 metros da estrada que liga Skopje, Koumanovo e Veles. As primeiras escavações arqueológicas foram realizadas em 1978 pelo Museu da Macedónia, sob a liderança de Voislav Sanev. Antes de ser descoberto pelos arqueólogos, o sítio formava uma pequena colina de 220 metros de diâmetro e três de altura, situado numa pequena área urbanizada. Ver também Neolítico Referências Ligações externas Official web page of the archaeological site Tumba Madzari Официјална страница на археолошкиот локалитет Тумба Маџари https://web.archive.org/web/20111205152411/http://makedonija.name/culture/tumba-madzari
Стале Попов

Стале Илиев Попов е писател от Социалистическа Република Македония, който пише на историческа тематика. Биография Стале Попов е роден в мариовското село Мелница през 1902 година във просръбско семейство, като трето дете на манастирския слуга Илия Попов и Неда, която умира в 1908 година. Учи в Битоля и в Белград, където завършва богословския факулет. По време на българското управление във Вардарска Македония в годините на Втората световна война, Стале Попов е кмет на Витолище от 18 август 1941 година до 26 февруари 1942 година. В книгите си описва живота в родната му област Мариово в началото на 20 век. Член е на Дружество на писателите на Македония от 1953 година. Умира в 1965 година. В 1975 година е учредена наградата „Стале Попов“ за проза. Стале Попов е баща на писателя Георги Сталев Поповски. Творчество „Кърпен живот“ (роман, I и II част. 1953) „Итар Пейо“ (разкази, 1955) „Опасна печалба“ (проза, 1956) „Толе Паша“ (роман, 1956) „Калеш Анга“ (роман, 1958) „Дилбер Стана“ (роман, 1958) „Мариовски панаир“ (новела, 1961) „Помежду небето и земята“ (разкази, 1963) „Шакир войвода“ (романизирана биография, 1966) „Необикновено дете“ (роман, 1966) „Д-р Орешковски“ (роман, 1966) Бележки
Stałe Popow

Stałe Popow (cyryl. Стале Попов; ur. 25 maja 1902 w Mełnicy k. Prilepu, zm. 10 marca 1965 w Skopju) – macedoński pisarz. Jeden z pierwszych macedońskich prozaików nawiązujących do ustnej tradycji i narracji ludowej, ujęć kronikarskich, tematyki historycznej i obyczajowej. Stworzył powieści: etnograficzno-obyczajowa Krpen żiwot (tom 1-2 1953), historyczna Tołe pasza (1956), Kałesz Andźa, Diłber Stana (obie 1958), Szakir wojwoda (1966, pośmiertnie), także opowiadania folklorystyczne w tonie humorystycznym: Itar Pejo (1955), Mariowski panadźur (1961), również studia teologiczne. Publikacje 1953 - Крпен живот (powieść, 2 tomy) 1955 - Итар Пејо (разкази, 1955) 1956 - Опасна печалба (проза, 1956) 1956 - Толе Паша (powieść) 1958 - Калеш Анѓа (powieść) 1958 - Дилбер Стана (powieść) 1961 - Мариовскиот панаѓур (новела, 1961) 1966 - Шаќир војвода (романизирана биография, 1966) 1966 - Необично дете (powieść) 1966 - Доктор Орешкоски (powieść) Bibliografia Marian Jakóbiec, Literatury narodów Jugosławii, [w:] Dzieje literatur europejskich, t. 3, cz. 2, Warszawa 1991, s. 362.
Стале Попов

Стале Попов (Прилеп, 25. мај 1902 — Скопље, 10. март 1965) био је македонски књижевник. Написао је више прозних дела — романа и приповедака. У његову част Друштво македонских писаца установило је годишњу награду „Стале Попов“. Биографија Рођен је у селу Мелница у сеоској породици. Велики број чланова његове породице и предака су, по традицији били пољопривредници, али је међу њима било и школованих. Још као дете био је свједок тешког живота својих суседа, који су живјели под Турцима. Основно образовање завршио је у селу Витолиште. Након тога, уписао је гимназију у Прилепу, а затим Теолошки факултет факултет у Београду. Пре Другог светског рата радио је као земљорадник, дрвар, трговац и службеник у Народној скупштини. После ослобођења Стале Попов постао је председник Окружног народног одбора у Прилепу, а затим је радио и као управник Шумске дирекције. Касније се посветио педагошком раду и радио је као професор македонског језика у Прилепу и Скопљу. Преминуо је у Скопљу 10. марта 1965. године. Књижевни рад Стале Попов је врло рано почео да пише, али се као писац развио по завршетку Другог светског рата. Прве приповетке „Мице Касапче” и „Петре Андов” објавио је у часопису „Современост”. Праву књижевну афирмацију доживео је првим романом „Крпани живот” (1953), чији је други део објављен 1954. године. Одмах након тога, написао је низ дела и постао један од најплоднијих романописаца и приповедача у македонској књижевности. Године 1953. постао је члан Друштва македонских писаца. Аутор је и следећих дела: Крпани живот (роман, 1953) Крпани живот 2 (роман, 1954) Итар Пејо (приче, 1955) Толе паша (роман, 1956) Опасна мурината (дужа проза, 1956) Калеш Анђа (роман, 1958) Дилбер Стана (роман, 1958) Маријев вашар (новела, 1961) Између неба и земље (приче, 1963) Шаћир војвода (романсирана биографија, 1966) Необично дете (роман, 1966) Доктор Орешкоски (роман, 1966) Његова сабрана дела објављена су више пута: 1966. (у 12 томова), 1976. (у 12 томова) и 1987. (у 4 тома). Признања У знак сећања на његов рад, 1975. године установљена је годишња награда „Стале Попов“, коју додељује Друштво македонских писаца. Референце Литература Marian Jakóbiec, Literatury narodów Jugosławii, Dzieje literatur europejskich, t. 3, cz. 2, Warszawa 1991, s. 362.
Galičica National Park

Galičica National Park (Macedonian: Национален парк Галичица) is a national park in North Macedonia. Geography Galičica National Park encompasses the Galičica mountain range, parts of the eastern shore of Lake Ohrid and the western shore of Lake Prespa, and Golem Grad. To the south, it borders Albania's Prespa National Park. Approximately two-thirds of the park's territory is included in the Natural and Cultural Heritage of the Ohrid Region, which was recognized as a UNESCO World Heritage Site in 1979. The park contains various monuments and historical sites, including the Monastery of Saint Naum and the remains of stilt houses on the shores of Lake Ohrid. Gallery References External links Official website
Parc national de Galičica

Le parc national de Galičica (en macédonien : Национален парк Галичица) est situé à l'extrême sud-ouest de la Macédoine du Nord, près de la frontière albanaise. Créé en 1958, il couvre une superficie de 227 kilomètres carrés, et se trouve sur le massif éponyme, qui culminent à 2 254 mètres d'altitude. Ces monts forment la séparation entre les lacs d'Ohrid et Prespa, tous d'eux d'origine géologique. Le premier des deux, profond de 288 mètres au maximum, est le plus vieux lac d'Europe. Flore et faune La vie florale dans le parc national de Galičica représente plus de 1600 espèces. Le parc est le refuge d'un grand nombre d'espèces animales et végétales, parfois très rares, comme le lynx, l'ours brun, le loup, etc. Voir aussi Liens internes Ohrid Tourisme en Macédoine du Nord Liens externes (en + mk) Site officiel du parc Références Portail de la conservation de la nature Portail de la Macédoine du Nord
Nacionalni park Galičica

Nacionalni park Galičica (makedonski: Национален Парк Галичица (Nacionalen Park Galičica)) nalazi se na planini Galičica, na dijelu planine koji pripada Sjevernoj Makedoniji, između dva najveća makedonska jezera: Ohridskog i Prespanskog. Park obuhvaća 227 četvornih kilometara. Tu živi na tisuće biljnih vrsta, od kojih su mnoge endemske. Ostali makedonski nacionalni parkovi Nacionalni park Mavrovo Nacionalni park Pelister Vanjske poveznice Službene stranice Nacionalnog parka Galičica
Parco nazionale del Galičica

Il Parco nazionale del Galičica (in macedone: Националниот парк Галичица) è uno dei tre parchi nazionali della Macedonia del Nord. È situato nella parte sudoccidentale del paese, al confine con l'Albania. Il parco è stato istituito nel novembre del 1958 e ha una superficie complessiva di 243,2 km². Geografia Il parco nazionale del Galičica comprende il massiccio omonimo, parte della sponda orientale del lago di Ocrida e di quella occidentale del lago Prespa, con la piccola isola di Golem Grad. A sud confina con l'Albania e più precisamente con il Parco nazionale di Prespa. Circa due terzi del territorio del parco sono compresi nel Patrimonio naturale e culturale della regione di Ohrid, area riconosciuta Patrimonio dell'umanità dell'UNESCO nel 1979. All'interno del parco si trovano diversi monumenti e siti storici come il monastero di San Naum e alcuni siti palafitticoli sulla sponda del lago di Ocrida. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su parco nazionale di Galičica Collegamenti esterni Sito ufficiale, su galicica.org.mk.
Nationaal park Galičica

Het Nationaal park Galičica (Национален Парк Галичица; Nacionalen Park Galičica) is een van de vier nationale parken in Noord-Macedonië. Het beslaat een gebied van 22.700 ha in het zuidwesten van het land in het Galičicagebergte en reikt van de oever van het Meer van Ohrid tot die van het Prespameer, die ondergronds in verbinding met elkaar staan. Het nationale park omvat ook het in het Prespameer gelegen eiland Golem Grad, dat bekend is om zijn slangenpopulatie. In het park liggen achttien dorpen met ruim 5.000 inwoners, die tot de gemeenten Ohrid en Resen behoren. Sommige gedeelten van het park zijn echter strikt beschermd en alleen toegankelijk met toestemming van de parkautoriteiten. Tot deze 985 ha behoren Golem Grad, de Sint-Naum-bronnen in de buurt van het Meer van Ohrid, de klifkusten langs de beide grote meren en het gebied rond de Magaro (2.254 m), de hoogste berg van de Galičica. In het hooggebergte leven steenarenden (Aquila chrysaetos), slechtvalken (Falco peregrinus) en vale gieren (Gyps fulvus). In het nationale park komt ook de bedreigde Balkanlynx (Lynx lynx martinoi), een nationaal symbool van Macedonië, in kleine aantallen voor. Het park maakt sinds 2000 samen met drie andere nationale parken rond het Prespameer (het Macedonische Nationaal park Pelister, het Griekse Nationaal park Prespa en het Albanese Nationaal park Prespa) deel uit van een trilateraal grensoverschrijdend Prespapark. Afbeeldingen Externe link (en) (mk) Nacionalni park Galičica (Officiële website) beschrijving nationaal park