NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Lac de Mavrovo

Le lac de Mavrovo (en macédonien : Мавровско Езеро), est un lac situé dans l'ouest de la Macédoine du Nord, dans la commune de Mavrovo i Rostuše. Il se trouve au pied du massif du mont Korab et il a été créé par un barrage, construit en 1947 sur la Radika. Depuis 1952, il fait partie du parc national de Mavrovo. Le lac est une destination touristique importante puisqu'il se trouve non seulement dans le parc de Mavrovo, mais aussi près de la station de ski Zare Lazarevski et de villages renommés pour leur architecture et leur artisanat comme Galitchnik. Lors de la création du lac, le village de Mavrovo a perdu son église, qui s'est retrouvée engloutie par les eaux. Depuis quelques années, le niveau du lac a légèrement baissé et les ruines de l'église sont de nouveau accessibles une partie de l'année. Voir aussi Mavrovo Zare Lazarevski Géographie de la République de Macédoine Références Portail de la Macédoine du Nord Portail des lacs et cours d'eau
Mavrovsko jezero

Mavrovsko jezero (mak. Мавровско Езеро) je umjetno jezero koje se nalazi u sjeverozapadnom dijelu Republike Makedonije, na nadmorskoj visini od 1 200 m., između visokih šumovitih planina. Dugo je 10 km, a široko između 3 i 5 km. Najveća dubina jezera je 50 m, i nalazi se u blizini brane koja je visoka 54 m, i duga 210 m a široka 5 m, u branu je ugrađeno 705 000 m³ materijala. Zemljopisne karakteristike Jezero je s juga ograđeno šumovitom i travnatom planinom Vlainicom, a sa sjevera ograncima Šar-planine. Sve do 1947. godine na istom mjestu nalazila se je Mavrovska kotlina, niz koju je tekla Mavrovska reka. Tada je izgrađena velika zemljana brana, na izlazu rijeke iz kotline prema rijeci Radiki, i tako je nastalo Mavrovsko jezero. Jezero se puni, uz manje dotoke u osnovi vodama rijeke Radike, podzemnim kanalima. Vode Mavrovskog jezera koriste se za rad hidroelektrane - Vrben i za navodnjavanje. U toku zime, jezero se ledi. Novoizgrađeno jezero naplavilo je 1370 hektara zemljišta (pretežito livada) i sakupilo oko 357 milijuna m³ vode. Mavrovsko jezero je poribljeno s pastrvom i drugim ribljim vrstama, tako da je danas omiljeno odredište športskih ribolovaca i rekreativaca. Vanjske poveznice Mavrovsko jezero
Mavrovo-tó

A Mavrovo-tó (macedónul: Мавровско Езеро; albánul: Liqen/-i i Mavrovës) a 20. század közepén épült víztározó Észak-Macedónia nyugati részén. Az Opština Mavrovo i Rostuša nevű tározóhoz tartozik, és a Mavrovo Nemzeti Park közepén, Mavrovo i Rosztusa területén, a Mavrovo-völgyben található. A környező hegyvonulatok az Adriai-tenger szintje feletti 2000 méteres magasságot is elérik, és részben a Šar-hegység masszívumához (északon), részben a Bisztra masszívumhoz (délen) tartoznak. Ez utóbbi légvonalban mindössze 20 kilométerre nyugatra fekszik a tótól. A Mavrovo-tó 13,7 négyzetkilométeres vízfelületével az ország egyik legnagyobb tava. Legmélyebb pontján 48 méter mély. Mavrovi Anovi, Leunovo, Nikiforovo és Mavrovo a tóparti falvak közé tartozik. Ezekben a falvakban együttesen mintegy 340 állandó lakos él. Története Amikor a Mavrovska Reka folyót a 48 méteres gáttal felduzzasztották, a nagy Mavrovo-völgy megtelt vízzel, és kialakult a 10 kilométer hosszú és 3 kilométer széles Mavrovo-tó, melynek vízszintje a tengerszint felett 1233 méteres magasságban található. 1957-ben a tótól északkeletre, Gosztivar közelében fekvő Vrutokban épült egy vízerőmű, amelyet egy öt kilométer hosszú csatorna köt össze a tóval, amely mintegy 600 méterrel magasabban fekszik. 1959-ben további erőműveket építettek be Ravenben Vrutoktól északra, és Vrbenben a gát közelében. Mindhárom erőmű évi 390 millió kilowattóra termelési kapacitással rendelkezik. Turizmus A környező hegyvidéki régiókkal együtt a Mavrovo-tó népszerű üdülőhely, és teljes egészében természetvédelmi terület. Nyáron a fürdőző és túrázó turistákat vonzza, télen pedig a havas sportok szerelmesei a Mavrovo falu fölött található Zare Lazarevski síközpontot keresik fel. Az egyik leglenyűgözőbb dolog, amitől elakad a lélegzete, az a tóba süllyesztett templom. A tetőnek és a harangtoronynak csak egy kis része látszik a tóból. A mavrovoi Szent Nikola-templom 1850-ben épült, és 103 évig kiváló állapotban volt. A Mavrovo-tó létrehozásakor az ott lévő régi falvak nagy részét elárasztották, ezek között az épületek között volt a templom is. A helyszín különlegessége, hogy rejtélyes módon csak a templom maradt meg, míg a többi épület elpusztult (hasonló módon az erdélyi Bözödújfaluhoz). Ritkán van lehetőségünk meglátogatni a templom belsejét, mert az év nagy részében víz alatt áll. Csak ritka pillanatokban, amikor a tavat leengedik, lehet belépni a templom belsejébe. Galéria Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Mavrovosee című német Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Мавровское озеро

Ма́вровское о́зеро (макед. Мавровско Езеро), также Мавровское водохранилище — третье по величине водохранилище Северной Македонии. Устроено в 1957 году на реке Мавровска в Мавровском полье. Расположено в северо-западной части республики на высоте 1200 м над уровнем моря. Занимая площадь 13,2 км², простирается в направлении северо-восток — юго-запад на 9,07 км, в ширину достигает 2,5 км, средняя ширина составляет 1,46 км. Длина береговой линии — 24,7 км. Максимальная глубина в 51 м достигается около плотины, располагающейся на западном берегу центральной части акватории. Максимальный объём — 375 млн м³. При создании озера была затоплена Церковь Николы Летнего. Озеро является туристической достопримечательностью региона. Галерея Комментарии Примечания
Mavrovsko jezero

Mavrovsko jezero (makedonsko Мавровско Езеро – Mavrovsko Ezero; albansko Liqen/-i i Mavrovës) je akumulacija v zahodni Severni Makedoniji, ki je bila zgrajena sredi 20. stoletja. Spada v občino Mavrovo i Rostuša in je sredi narodnega parka Mavrovo v dolini Mavrovo. Okoliške gore segajo do 2000 metrov nad morjem in delno pripadajo masivu Šar planina (sever) in delno masivu Bistre (jug). Z vodno površino 13,7 km² je Mavrovo jezero eno večjih jezer v državi. Na najgloblji točki je globoko 48 metrov. Mavrovi Anovi, Leunovo, Nikiforovo in Mavrovo so med obalnimi mesti jezera. V teh vaseh živi okoli 340 stalnih prebivalcev. Vtok in iztok Jez pri Mavrovih Anovih zajezi Mavrovsko Reko na približno 1230 m nadmorske višine in se po približno 10 kilometrih izlije v Radiko. Ta pa teče naprej v Debarsko jezero. Drugi večji pritoki Mavrovskega jezera so Leunska reka, Petilepska reka in Kakačka reka (imenovane od severa proti jugu). Zgodovina Z zajezitvijo Mavrovske reke se je velika Mavrovska dolina napolnila z vodo in tako je nastalo Mavrovsko jezero, ki je dolgo 10 kilometrov in široko 3 kilometre. Leta 1957 je bila v Vrutoku, severovzhodno od jezera pri Gostivarju, zgrajena hidroelektrarna, ki deluje preko pet kilometrov dolgega kanala z jezerom, ki je približno 600 metrov višje. Leta 1959 sta bili dodani še elektrarni v Raven - severno od Vrutoka - in v Vrbenu - blizu jezu. Vse tri imajo proizvodno zmogljivost 390 milijonov kilovatnih ur na leto. Turizem Mavrovsko jezero je skupaj z okoliškimi gorskimi regijami priljubljeno počitniško območje. Poleti prihajajo kopalni in pohodniški turisti; pozimi ljubitelji snežnih športov na smučišču Zare Lazarevski nad vasjo Mavrovo. Sklici Zunanje povezave Višinska karta regije in jezera Arhivirano 2016-03-07 na Wayback Machine. NO Mavrovo Mavrovsko jezero
Мавровско језеро

Мавровско језеро (мак. Мавровско Езеро) је вештачко језеро у северозападном делу Северне Македоније. Језеро се налази у најнижем делу Националног парка Маврово, на 1.200 метара надморске висине. На југу језеро је затворено шумовитом планином Влаиница, а на северу огранцима Шар планине. Језеро је дугачко 10km, а широко од 3 до 5km. Максимална дубина језера износи око 50m и то у близини бране. До 1947. године на месту данашњег језера налазила се Мавровска котлина кроз коју је текла Мавровска река. Тада је река преграђена на излазу из котлине великом земљаном браном. Тако настало језеро је поплавило 1.370 хектара земљишта (претежно под ливадама) и акумулирало око 357 милиона m³ воде. Брана је висока 54m, дугачка 210m и широка 5m. У основи је широка 286m, а у њу је уграђено 705.000m³ материјала. Данас језеро напаја и река Радика. Хидроенергетски потенцијал ове речице се користи за производњу електричне енергија, а њена вода се користи и за наводњавање. Сваке године у току зиме језеро се замрзава. Мавровско језеро порибљено је пастрмком и другом рибом, а у околини језера налази се доста дивљачи. У Мавровском језеру налази се црква Св. Николе, која је потопљена 1953. године. Референце Литература Мала енциклопедија Просвета (3 изд.). Београд: Просвета. 1985. ISBN 978-86-07-00001-2. Марковић, Јован Ђ. (1990). Енциклопедијски географски лексикон Југославије. Сарајево: Свјетлост. ISBN 978-86-01-02651-3. Спољашње везе Мавровско језеро
Mavrovsko Ezero

Mavrovsko Ezero (makedonska: Мавровско Езеро) är en reservoar i Nordmakedonien. Den är belägen i kommunen Mavrovo i Rostuša, i den västra delen av landet, 60 kilometer sydväst om huvudstaden Skopje. Mavrovsko Ezero ligger 1 217 meter över havet. Arean är 10,3 kvadratkilometer. Den sträcker sig 6,6 kilometer i nord-sydlig riktning, och 5,7 kilometer i öst-västlig riktning. Följande samhällen ligger vid Mavrovsko Ezero: Mavrovi Anovi (914 invånare) Mavrovo (166 invånare) Källor
Мавровське озеро

Мавровське озеро (мак. Мавровско Езеро) — озеро в Республіці Північна Македонія. Розташоване в північно-західній частині республіки на висоті 1020 м над рівнем моря, має розміри 10x5 км. Максимальна глибина — 50 м. В озеро впадає річка Радика. Утворилося в результаті будівництва греблі. ГЕС пущена 1959 року. Озеро займає площу 13,7 кв км і є визначною туристичною пам'яткою регіону. Посилання Мавровско езеро [Архівовано 26 травня 2013 у Wayback Machine.] http://travel2macedonia.com.mk/tourist-attraction/mavrovo-lake [Архівовано 8 березня 2013 у Wayback Machine.]
Али паша джамия (Охрид)

Али паша джамия или Сюлейман паша джамия (на македонска литературна норма: Али Паша џамија; на турски: Ali Paşa Camii, Süleyman Paşa Camii; на албански: Xhamia e Ali Pashës) е средновековен мюсюлмански храм, намиращ се в град Охрид, Северна Македония. Али паша джамия е седалище на Охридското мюфтийство. История Джамията е разположена в Охридската чаршия. За годината на нейното изграждане и за ктитора няма точни данни. На базата на архитектурните особености и простотата на формите, джамията е построена в края на XV или началото на XVI век. Според вакъфнаме от 1491 година, в което се споменават сарай и вакафнамета на Али паша. Вероятно е имало и джамия, носеща името му. В 1823 година в комплекса на джамията е построено медресе, което днес не съществува. На 22 март 1968 година Али паша джамия е обявена за паметник на културата. Архитектура Основата на Али паша джамия е във формата на квадрат с размери 15 х 15 m. Над квадратната основа се издига осмоъгълен барабан, а над него още един дванадесетостранен барабан, засводен с плитък купол. Преходът е решен с тромпи. Всички страни на харима водят без прекъсване към една-единствена точка в купола, символизираща моничността на Бог. Отдръпнатият купол и тесните прозорци са типични за местната строителна традиция, което говори, че майсторите вероятно са охридчани. Първоначалният трем не е запазен, но следвайки аналогиите с подобни сгради от същия период, вероятно е бил открит трем с три малки купола, подобен на днешния. Интериорът на джамията се характеризира с единство на пространството, простота на формите и доминация на простора. Михрабът, разположен на югоизточната стена, е с проста форма – вдълбан е в стената, без декоративни елементи и е ограден с плитка профилирана рамка. Минбарът е изработен от камък и единственият орнаментиран обект в интериора. В горната му част има розети и кипариси в плитък релеф. По цялата дължина на югозападната страна е махвилът. Останките на минарето са разположени в южната част на джамията. То е разрушено през 1912 година по време на Балканската война. Съдейки по размерите на основата му, минарето е било високо и е доминирало чаршията. Строено е от тухли и е в него се е влизало и от трема и от махвила. Евлия Челеби в XVII век казва, че в града има джамия с две минарета. Спомен за второ минаре е запазен и у местното население и следи от него могат да се открият на западната страна. Така Али паша джамия е била сред малкото храмове на Балканите с две минарета. Джамията е построена от камък и печена тухла. Бележки
Ali Pasha Mosque (Ohrid)

The Ali Pasha Mosque is the main mosque in the city of Ohrid, North Macedonia. It is the seat of a muftiate. The mosque was built in the city's Old Bazaar in 1573. It was renovated by the vizier Ali Pasha of Yanina and posthumously given his name in 1823. Evliya Çelebi, a 17th-century Ottoman explorer, mentioned the mosque having two minarets, though the second was never captured in a photograph; the other was demolished at some point in the 1910s and survived as a 6.5-metre stub. On 1 April 2015, an agreement was signed between the Turkish government and North Macedonia's Islamic Union for renovation of the mosque. There was some local opposition to plans to extend the minaret to 32 metres, arguing that a lack of planning debate could harm communal relations in the majority Christian city. The project was completed in November 2019. Gallery Notes References
Мечеть Алі-Паші

Мечеть Алі-Паші — середньовічна мечеть в Охриді, одна з найдавніших ісламських релігійних споруд у Північній Македонії. Розташована в центрі старого міста, поблизу Старого, або Житнього базару. Історія Мечеть побудовано за різними версіями чи-то наприкінці XV, чи то на початку XVI століття. За версією управління вакфів Туреччини, мечеть побудовано 1573 року за наказом Сулеймана-паші. У 1823 році за наказом Алі-паші з Марасу було побудовано медресе, яке втім не збереглося до XXI століття. Нову реконструкцію мечеті було розпочато 2017 року за домовленістю між міською радою та Туреччиною. Утім місцеві громадські організації та опозиційні політики виступали за призупинку реставраційних робіт для аналізу фундаменту після кількох заяв, що в основі мечеті може бути ранньосередньовічна християнська церква Мінарети Мечеть початково мала один мінарет. За часів султана Баязида II було побудовано другий мінарет, проте в невідомий період цей мінарет був зруйнований. Інший мінарет залишався функціональним до 1912 року, коли після захоплення Охриду сербською армією його зруйнували. Питання відновлення постало на початку 2010-х років. 2016 року міська рада погодила відбудування мінарету. Місцева православна громада протестувала через побоювання, що висота мінарету буде вищою за погоджений проєкт і псуватиме міський ландшафт. Мінарет було урочисто відкрито в листопаді 2019 року. На відкриття прибули заступник голови македонського парламенту Зечір Рамчилович, заступник міністра закордонних справ Туреччини Явуз Селім Кіран, заступник міністра культури й туризму Туреччини Ахмет Місбах Демірджан. Утім у македонській пресі відзначили низький рівень представлення державних органів влади на заході. Примітки
Свети Никола Челнички

„Свети Никола Челнички“ (на македонска литературна норма: „Свети Никола Челнички“) е православна църква в град Охрид, Северна Македония. Църквата е част от Първа охридска парохия, част от Охридското архиерейско наместничество на Дебърско-Кичевската епархия на Македонската православна църква – Охридска архиепископия. История Няма данни за времето на изграждане на църквата. При консервационните дейности в 2000 - 2004 година е открит частично запазен ктиторски надпис, от който обаче не могат да се извлечат данни. Църквата е изградена върху по-стар сакрален обект. Архитектура Църквата е разположена в Челничката енория, близо до „Мали Свети Врачи“. Църквата е преправяна многократно през годините и в последния си вид е скромна отвън еднокорабна църква със затворен трем, покрив на три води и вход от север, зидана от камък. Половината от църквата е вкопана. Живопис Живописта е в три хронологични слоя. Най-старата е от началото на XIII век в апсидата и на източната стена – Богородица с двама ангели и Христос в слава на престол, носен от символите на четиримата евангелисти. Вторият слой е от средата на XIII век – Богородица с Христос в ръцете, Свети Николай и Свети Йоан Предтеча от първата зона и люнетите на западната фасада. Ктиторската композиция на западната фасада и живописта на южната и западната стена на наоса – остатъци от сцени от Великите празници, са от втората половина на XIV век. Бележки
Милениумски кръст

Милениумски кръст (на македонска литературна норма: Милениумски крст) е кръст с височина 66 m, разположен на върха на планината Водно южно от Скопие, Северна Македония. Кръстът е конструиран за да се отбележат 2000 години от разпространението на християнството по света. Конструирането му започва през 2002 година, като е спонсорирано от Македонската православна църква, македонското правителство и от дарения на граждани. Архитекти на монумента са Йован Стефановски-Жан и Оливер Петровски. Милениумският кръст е издигнат на върха на планината Водно в местността, позната от времето на Османската империя като Кръстовар, тълкувано като „мястото на кръстта“, защото там е имало по-малък кръст. На 8 септември 2008 година, на Деня на независимостта на Северна Македония, в кръста е монтиран асансьор. Бележки
Millenniumskreuz Skopje

Das Millenniumskreuz (mazedonisch: Милениумски крст) ist ein großes Stahlgerüst-Kreuz auf dem Gipfel des Berges Vodno oberhalb der nordmazedonischen Hauptstadt Skopje. Lage und Umgebung Das Millenniumskreuz steht auf dem Gipfel des Skopjer Hausberges Vodno auf 1040 Meter Höhe. Es ist durch zwei Straßen zu erreichen, wobei eine teilweise auf halber Höhe gesperrt ist (außer am Wochenende), so dass ungefähr vier Kilometer zu Fuß oder mit dem Fahrrad zurückgelegt werden müssen. In unmittelbarer Nähe befinden sich Antennen von Kommunikations-Einrichtungen. Vom Berg aus hat man eine gute Aussicht auf die Stadt Skopje und die angrenzenden Berge. Konstruktion und Daten Das Kreuz ist eine 66 Meter hohe und 42 Meter breite Stahlgerüstkonstruktion. Die Grundfläche der Vertikalstele beträgt 6 mal 6 Meter. Das Kreuz ist ein symbolisches Konstrukt. Das Fundament besteht aus vier Säulen, entsprechend den vier Evangelisten. Das Untergeschoss hat 12 Säulen entsprechend den 12 Aposteln. Das Kreuz ist aus 33 Stockwerken errichtet. Dies entspricht den 33 Lebensjahren Jesu. Es handelt sich um ein orthodoxes und kein lateinisches Kreuz. Dies wird kenntlich an dem Quadrat, das um den Kreuzungspunkt herum konstruiert wurde. Es unterscheidet sich auch von russisch-orthodoxen Kreuzen, die einen zweiten Schrägbalken besitzen. Das Kreuz ist in der Nacht beleuchtet und von der ganzen Stadt aus zu sehen, auch von der überwiegend muslimischen Altstadt aus. Es wurde und wird daher von vielen als gezielte Provokation empfunden. Geschichte Das Millenniumskreuz wurde im Jahr 2002 eingeweiht. Einzelnachweise Weblinks Manuel Andrack: Die Berg, die Schnaps, die Glück. In: Die Zeit, Nr. 47/2008
Cruz del Milenio

La Cruz del Milenio (en macedonio: Милениумски крст) es una cruz monumental de 66 metros de altura situado en la cima de la montaña Vodno en Skopie, Macedonia del Norte,​ se trata de una de las cruces más altas del mundo. Fue construida para servir como un monumento a los 2000 años de cristianismo en Macedonia del Norte y en el mundo. La construcción de la cruz se inició en 2002 y fue financiada por la Iglesia ortodoxa Macedonia, el gobierno macedonio y donaciones de los macedonios de todas partes del mundo. La cruz fue construida en el punto más alto de la montaña Vodno en un lugar conocido desde la época del Imperio otomano como "Krstovar", que significa "Lugar de la cruz", ya que había una cruz más pequeña situada allí. El 8 de septiembre de 2008, el día de la independencia de Macedonia del Norte, se instaló un ascensor en el interior de la cruz. Referencias Enlaces externos
Croix du Millénaire

La Croix du Millénaire (en macédonien Милениумски крст) est une croix monumentale située au sommet du mont Vodno, la montagne qui domine Skopje, capitale de la Macédoine du Nord. Culminant à 66 mètres, c'est l'une des plus hautes croix du monde. Financée par l'Église orthodoxe macédonienne pour commémorer les 2000 ans du Christianisme, elle a été inaugurée en 2002. Visible depuis le centre de Skopje et illuminée la nuit, elle est devenue un symbole et une attraction de la ville. La croix se trouve au sommet du mont Vodno, à 1 066 mètres d'altitude. Elle se trouve sur un site aménagé, comprenant notamment un hôtel. La base de la croix doit également accueillir un restaurant. La croix est accessible par des chemins depuis le centre de Skopje et le village proche de Gorno Nerezi, ainsi que par un téléphérique qui relie le sommet du Vodno à un quartier de Skopje situé en bas. Liens internes Mont Vodno Skopje Références Portail de Skopje Portail du christianisme
Croce del Millennio

La Croce del Millennio (in macedone: Милениумски крст) è una struttura situata sulla cima del monte Vodno, a Skopje, nella capitale della Macedonia del Nord. Struttura Costruita per servire da monumento ai 2000 anni di cristianesimo in Macedonia del Nord e nel mondo, con i suoi 66 metri di altezza, oggi è una delle croci più alte della Terra. Storia La costruzione della croce è iniziata nel 2002 ed è stata finanziata dalla Chiesa ortodossa macedone, dal governo macedone e dalle donazioni dei macedoni di tutto il mondo. La croce fu costruita sul punto più alto della montagna di Vodno in un luogo conosciuto fin dai tempi dell'impero ottomano come "Krstovar", che significa "luogo della Croce", poiché in quel luogo si trovava una croce più piccola. L'8 settembre 2008, Giorno dell'indipendenza della Repubblica di Macedonia, è stato installato un ascensore all'interno della Croce. Voci correlate Monte Vodno Skopje croce di vetta Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Croce del Millennio
Cruz do Milénio

A Cruz do Milénio (em macedônio: Милениумски крст) é uma cruz monumental de 66 metros de altura situada no topo da montanha Vodno, na cidade de Escópia, capital da Macedônia. Foi construída em comemoração aos 2000 anos do cristianismo no país e também no mundo. É considerada a maior cruz do mundo. Teve sua construção iniciada em 2002, no ponto mais alto da montanha Vodno, num lugar conhecido no tempo do Império Otomano como "Krstovar", que significa "lugar da cruz". Havia nesta época, uma pequena cruz no local. Em 2008, um elevador foi instalado dentro da cruz. Referências