NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Крушево (Північна Македонія)

Крушево (мак. Крушево [ˈkruʃɛvɔ] ( прослухати); арум. Crushuva) — місто у Північній Македонії, адміністративний центр общини Крушево. Найвище місто в Північній Македонії, яке знаходиться на висоті 1350 метрів. Етимологія Назва Крушево має семантичний розвиток "груша", який зустрічається в слов'янській паралелі gruša, kruša "груша, грушеве дерево" < *grušiti, *krušiti"кришити, ламати", а також в індоєвропейській паралелі *peisom "груша" < *peis-. Іншими балканськими мовами це місто називається: алб. Krushevë арум. Crushuva грец. Κρούσοβo (Kroúsovo) або Κρουσοβός (Krousovós) рум. Crușova тур. Kruşova або Kuruşova Історія Вперше місто згадується в 1467 році. Місто було столицею першої македонської держави Крушевської республіки з 3 до 13 серпня 1903 року. Місто-держава була створена під час Ілінденського повстання проти турецького панування. У місті було сформовано самоврядування і скликано Раду Республіки, яка складалась з 60 членів — по 20 осіб від кожної етнічної громади міста (болгарської, грецької та волоської (арумунської)). 12 серпня 1903 року регулярна турецька армія та іррегулярні загони башибузуків, за підтримки артилерії, увійшли до міста та придушили повстання. Населення Македонці — (80,17 %); Арумуни — (19,14 %); Серби — (0,48 %); Інші — (0,21 %); Уродженці Такі Фіті (* 1950) — економіст і колишній міністр фінансів Північної Македонії. Примітки Посилання Офіційна сторінка общини Крушева [Архівовано 15 грудня 2020 у Wayback Machine.]
Свети Спас (Кожле)

„Свети Спас“ (на македонска литературна норма: Свети Спас) е православна църква в село Кожле, част от Скопската епархия на Македонската православна църква, в Северна Македония. Църквата е построена в 1847 година на мястото на по-стара църква от XIV век. Вътрешността на църквата е изписана с фрески с характерна за средата на XIX век техника на рисуване. В гробищата на църквата е погребан по негово желание Гане Тодоровски. В негова чест всяка година в двора на църквата се провеждат поетични четения. Бележки
Рождество Богородично (Богородица)

„Рождество Богородично“ (на македонска литературна норма: „Рождество Богородично“) е възрожденска православна църква в гевгелийското село Богородица, югоизточната част на Северна Македония. Част е от Повардарската епархия на Македонската православна църква. История и архитектура Първоначалната църква е построена в XIX век на друго място. Съвременната сърква е построена от българския строител Андон Китанов в 1911 година. Иконостасът е изработен от неизвестен зограф от Галичник в 1935 година. Църквата е трикорабна, с плоски дървени тавани и средният кораб надвишава страничните два. В средата на централния кораб е изписана фреска на Иисус Христос Вседържител. Иконостасът в църквата е изпълнен с четири реда икони, изписани от неизвестен зограф. В църквата има и стари икони от XIX век от непознати зографи. Бележки
Delčevo

Delčevo (v makedonské cyrilici Делчево), je město ve Východním regionu Severní Makedonie. Má celkem 11 500 obyvatel. Nachází se na úpatí hory Golak, 164 km východně od severomakedonské metropole Skopje. Název Město několikrát během svých dějin změnilo název, především z politických důvodů. Původně bylo známé pod názvem Vasilevo. Během existence Osmanské říše neslo název Sultaniye. Od roku 1951 nese město název podle bulharského/makedonského revolucionáře, Goce Delčeva. Historie Většina obyvatel města po příchodu Turků konvertovala k islámu a město sám osobně několikrát navštívil turecký sultán. Podle záznamů Evlije Čelebiho se jednalo v 17. století o město muslimské, kde se nacházelo zhruba sto domů a jedna mešita. Vzhledem k tomu, že místní Slované neuměli turecky, začal se velmi brzy používat název Carevo Selo, který se ustálil jako oficiální název a používal se i po značnou část 20. století. Roku 1856 zde byl postaven kostel Zesnutí přesvaté Bohorodice, dnes existující. V polovině 19. století se díky živému trhu postupně začal zvyšovat i počet obyvatel. Během první balkánské války velká část místního tureckého obyvatelstva odešla zpět do zmenšené vlasti. Počet obyvatel sídla se tak snížil na čtrnáct set. Před vypuknutím první světové války tak bylo Carevo Selo pohraničním srbským městem, počet obyvatel dosahoval jen 1701. V meziválečném období do obce přišli nové kolonisté a dosídlili ji. Po druhé světové válce byl v Delčevu postaven velký kultruní dům pojmenován po zasedání ASNOM během druhé světové války. V 60. letech 20. století byl zastavěn druhý břeh řeky Bregalnica, která Delčevem protéká (a vznikly tak lokality Novo Delčevo a Milkovo Brdo). Postavena byla také kanalizační síť a sídlo získalo asfaltové ulice. Stejně jako v řadě dalších měst bývalé Jugoslávie i zde se nachází brutalistní památník připomínající boj partyzánů. Obyvatelstvo Z celkových cca 11 500 obyvatel se drtivá většina hlásí k makedonské národnosti, největší zastoupenou menšinou jsou Romové. Sport Místní fotbalový klub nese název FK Bregalnica Delčevo a po významném literátovi je pojmenován i místní fotbalový stadion. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Delčevo na Wikimedia Commons Oficiální stránky Delčevo na Facebooku
Delčevo

Delčevo (kyrillisch Делчево; früher bulgarisch Царево село Zarewo selo) ist eine Stadt im Osten Nordmazedoniens, nur elf Kilometer von der Grenze zu Bulgarien entfernt. Sie ist Verwaltungssitz der gleichnamigen Gemeinde, die zur Region Osten gehört. Bis 1950 trug die Stadt den Namen Carevo selo (kyrillisch Царево село), ‚Dorf des Zaren‘. Geographie Die Stadt Delčevo liegt 164 km von der mazedonischen Hauptstadt Skopje entfernt auf 590 bis 640 Meter über dem Meeresspiegel. Sie ist die größte Siedlung in der Region und besitzt gute Verkehrsverbindungen zu anderen Regionen. Zudem ist der Berg Golak die höchste Erhebung in der Region. Bevölkerung Bei der Volkszählung im Jahr 2002 wurde für Delčevo eine Bevölkerungszahl von 11.500 Einwohnern ermittelt. Diese verteilen sich folgendermaßen auf die einzelnen Volksgruppen: Geschichte Der Überlieferung zufolge hieß das heutige Delčevo einst Vasiljevo. Unter dem Namen Carevo selo wird es erstmals zwischen 1347 und 1359 erwähnt. Bis zum Beginn des 20. Jahrhunderts war der Ort ein Dorf, danach wurde er zum ökonomischen und administrativen Zentrum der Region Pijanec. 1900 hatte es ca. 1500 Einwohner. Von ihnen waren zwei Drittel Bulgaren (Orthodoxe Christen und Muslime) und ein Drittel Türken. Nach dem Russisch-Osmanischen Krieg im Jahr 1877/78 wurde die Region zum Grenzgebiet. Nach den Balkankriegen von 1912/12 fiel die Stadt an das sogenannte Königreich der Serben, Kroaten und Slowenen. Während des Balkankriegs, als die Region von Serbien erobert wurde, gab es die größte Vertreibung der Stadt die im benachbarten Bulgarien floh. Durch die Militarisierung der Region und fehlende Investitionen litt die Stadt unter schlechter Wirtschaft und Infrastruktur, weshalb die Bevölkerung die Stadt Richtung Bulgarien auswanderte. 1950/1951 wurde die Stadt von den jugoslawischen Behörden zur Ehrung von Goze Deltschew in Delčevo umbenannt. Heute noch stehen zahlreiche Moscheen in der Stadt, die sich noch in gutem Zustand befinden. Sport Die Stadt verfügt über ein Fußballstadion, einige Schwimmbäder und Sporthallen. Die Sportplätze werden für Wettkampf- und Freizeitsport genutzt. Partnerstädte Bulgarien Simitli (Bulgarien) Serbien Jagodina (Serbien) Ukraine Wyschhorod (Ukraine) Turkei Bornova (Türkei) Polen Żyrardów (Polen) Bulgarien Blagoewgrad (Bulgarien) Söhne und Töchter der Stadt Dragan Georgiev (* 1990), Fußballspieler Vlatko Stojanovski (* 1997), Fußballspieler Weblinks Offizielle Website der Gemeinde Delčevo Weitere Statistiken (Memento vom 25. Oktober 2009 auf WebCite) (englisch) Einzelnachweise
Delčevo

Délchevo (macedonio: Делчево [ˈdɛɫtʃɛvɔ]) es una villa de Macedonia del Norte, capital del municipio homónimo. En 2002 tenía 11 500 habitantes, lo cual supone dos terceras partes de la población municipal. Su población se compone en un 93,5% por macedonios y en un 4,9% por gitanos.​​​ Recibe su nombre del líder nacionalista Gotse Delchev desde 1950, si bien ya se menciona la localidad en un documento de Esteban Uroš IV Dušan del siglo XIV, y a lo largo de la historia ha tenido diversos nombres como "Sultania" y "Tsarevo Selo". Se sitúa sobre la carretera A3 junto a la frontera búlgara, unos 20 km al oeste de Blagoevgrad y a 120 km de Sofía.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Delčevo. Delčevo en OpenStreetMap.
Delcsevo

Delcsevo városa az azonos nevű község székhelye Észak-Macedóniában. Népesség Delcsevo városának 2002-ben 11 500 lakosa volt, melyből 10 761 macedón, 564 cigány, 97 török, 25 szerb, 7 albán, 3 vlach és 43 egyéb nemzetiségű. Delcsevo községnek 2002-ben 17505 lakosa volt, melyből 16 637 macedón (95%), 651 cigány, 122 török és 95 egyéb nemzetiségű. A községhez tartozó települések Delcsevo Bigla (Delcsevo) Vetren Vircse Vratiszlavci Gabrovo (Delcsevo) Grad (Delcsevo) Dramcse Zvegor Ilijovo Kiszelica (Delcsevo) Koszovo Dablye Novi Isztevnik Ocsipala Poleto Razlovci Szelnik Sztamer Sztari Isztevnik Trabotiviste Turija (Delcsevo) Csiflik (Delcsevo) Források Попис на населението домакинствата и становите во Република Македонија, 2002. - Скопје, 2005 мај / Census of population, households and dwellings in the Republic of Macedonia, 2002. - Skopje, 2005 may
Delčevo (città)

Delčevo (in macedone: Делчево) è una città di 11.500 abitanti della Macedonia orientale, capoluogo dell'omonimo comune. Il nome della città deriva da Goce Delčev, un rivoluzionario macedone dell'inizio del XX secolo. Il suo nome storico è Carevo Selo (Царево Село), che significa "il villaggio dell'imperatore". Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Delčevo (città) Collegamenti esterni Sito ufficiale, su delcevo.gov.mk.
Dełczewo

Dełczewo (maced. Делчево) – miasto we wschodniej Macedonii Północnej, nad Bregałnicą, w kotlinie Pijanec, nad granicą Bułgarii. Ośrodek administracyjny gminy Dełczewo. Liczba ludności - 11 500 osób (93,5% Macedończyków, 5% Romów) [2002]. Za czasów Bizancjum miasto nosiło nazwę Wasilewo, pod panowaniem słowiańskim - Carewo Seło, a pod panowaniem osmańskim - Sultanija. W XVII wieku, w czasach intensywnej kolonizacji tureckiej w Macedonii, osada słowiańska zanikła, a na przeciwległym brzegu Bregalnicy powstało osiedle tureckie z pewnym udziałem Pomaków. W XIX wieku w mieście pojawili się Macedończycy, którzy jednak w 187] uciekli do Bułgarii. Podczas wojen bałkańskich większość Turków opuściła miasto. W 1914 Dełczewo liczyło 1.701 mieszkańców. Po I wojnie światowej okolicę zasiedlili Macedończycy. W 1931 Delčevo liczyło 3.746 mieszkańców. Ostatni Turcy wyjechali w 1953. W 1950 Carewo Seło przemianowano na Dełczewo ku pamięci macedońskiego bohatera narodowego Goce Dełczewa. Współpraca Błagojewgrad, Bułgaria Simitli, Bułgaria Jagodina, Serbia Wyszogród, Ukraina Bornova, Turcja Żyrardów, Polska Linki zewnętrzne Oficjalna strona gminy Portal miejski. delcevo.com. [zarchiwizowane z tego adresu (2007-09-27)]. Historia miasta
Делчево

Де́лчево (макед. Делчево) — город в Северной Македонии, административный центр общины Делчево. Расположен неподалёку от границы с Болгарией. Делчево находится в 164 км к востоку от столицы страны — города Скопье. Название Согласно преданию, ранее Делчево носило название Васильево ("Царево-село" по гречески). После попадания под турецкую власть поселение получило название Султания. Своё нынешнее название город получил в 1951 г. в честь болгарского революционера Гоце Делчева. Население Население города по переписи населения проведённой в 2021 году составляло 9644 человек, из них македонцев — 10 761 человек; цыган — 564 человека; турок — 97 человек; сербов — 25 человек; албанцев — 7 человек; влахов — 3 человека; жителей других национальностей — 43 человека. Города-побратимы Благоевград, Болгария Вышгород, Украина Примечания
Делчево

Делчево (мак. Делчево; до 1951. Царево Село, мак. Царево Село) је град у Северној Македонији, у источном делу државе. Делчево је седиште истоимене општине, као и средиште високопланинске области Пијанец. Географија Град Делчево је смештено у источном делу Северне Македоније, близу државне границе са Бугарском — 10 km источно од града. Од најближег већег града, Кочана град је удаљен 50 km источно, а од главног града Скопља 160 km источно. Рељеф: Делчево је средиште историјске области Пијанец. Насеље је положено у тзв. Делчевској котлини, коју гради река Брегалница. Насеље је положено на приближно 600 метара надморске висине. Северно од града издижу се Осоговске планине, јужно планина Голак, а источно планина Влајна. Клима у Делчеву је континентална. Воде: Кроз Делчево тече река Брегалница, која дели град на два дела. Историја Делчево се, по предању, називало Васиљево, што преведено са грчког значи Царево Село. Насеље Царево Село се спомиње први пут у једној повељи цара Душана (између 1347. и 1350. године). За време Турака насеље се називало Султанија. До 17. века насеље је лежало на десној страни реке Брегалнице, близу пута за Благоевград. Средином 17. века околину града посећује и султан Мехмед IV. Средином 19. века почела је да се развија чаршија и да расте удео словенског живља у насељу. За време на балканских ратова велики број муслиманског становништва је напустило град. Године 1931. број становника се повећао на 3.746. Данашњи назив је добило 1951, по револуционару ВМОРО-а Гоце Делчеву. Становништво Делчево је према последњем попису из 2021. године имало 9.644 становника. Већинска вероисповест становништва је православље. Галерија Референце Спољашње везе www.delcevo.gov.mk Званична страница Општине Делчево www.delcevo.com Делчевски портал Попис у Македонији 2002. — Књига 10.
Delčevo

Delčevo (makedonska: Делчево [ˈdɛɫtʃɛvɔ] ) är en stad i kommunen Delčevo i östra Nordmakedonien. Staden ligger nära gränsen till Bulgarien, cirka 164 kilometer öster om Skopje. Delčevo hade 9 644 invånare vid folkräkningen år 2021. Staden ligger på båda sidorna av floden Bregalnica vid foten av berget Golak. Delčevo ligger på en höjd mellan 590 och 640 meter över havet. Delčevo omnämndes först på 1300-talet i serbiska kungens Stefan Dušans lagbok. Av invånarna i Delčevo är 93,67 % makedonier, 4,27 % romer och 1,09 % turkar (2021). Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Delčevo.
Делчево

Де́лчево (мак. Делчево, [ˈdɛɫtʃɛvɔ] ) — місто в східній Македонії, що розташоване на березі річки Брегалниця поблизу кордону з Болгарією. Адміністративний центр муніципалітету Делчево. Площу міста 585 км². Населення становить 17 505 осіб. Історія Вперше згадується під назвою Васильєво, що в перекладі з грецького означає Цареве Село, у статуті сербського імператора Стефана Душана в XIV столітті. В середині XVII століття поселення перебувало під владою султана Мехмеда IV. Переважну частину населення складають мусульмани, велика частина християнського населення приймає іслам. У 1670 році турецький мандрівник Евлія Челебі згадує Делчево у своїх описах, як мусульманське село у підніжжя гори, місто налічує близько 100 будників, серед них височіє чудова мечеть з мінаретом. До XIX сторіччя Делчево вважається турецькою колонією, лише кілька сімей населення міста — македонці. Проте разом з економічним розвитком регіону, збільшується кількість македонського населення. У 1856 році в Делчеві зведено церкву біля якої сконцентрувалось християнська частина населення міста, а згодом і навколишніх сіл. Після російсько-турецької війни 1877—1878 років більша частина християнського населення виїхала до Болгарії, їх місце зайняли жителі з Азії. Тридцять років по тому під час балканських війн відбулась зворотна міграція і цього разу значна кількість турецького населення покинула межі регіону. В період між двома світовими війнами Делчево залишається малим провінційним містечком з вузькими вулицями та низьким рівнем промисловості. У 1950 році рішенням Президіуму Національної асамблеї Народної Республіки Македонія — Цареве Село отримує назву Делчево на честь революційного ідеолога Гоце Делчева. Міста-побратими Симитлі, Болгарія Ягодина, Сербія Вишгород, Україна Борнова, Туреччина Жирардув, Польща Примітки Посилання Офіційний вебсайт міста [Архівовано 24 листопада 2020 у Wayback Machine.] (мак.)
Успение Богородично (Ваташа)

„Успение на Пресвета Богородица“ (на македонска литературна норма: „Успение на Пресвета Богородица“) е възрожденска православна църква в тиквешкото село Ваташа, централната част на Северна Македония. Църквата е в самото село, вдясно от пътя за Моклище. Изградена по инициатива на Хаджи Коле – виден и богат ваташки търговец и кираджия, който успява да получи ферман за изграждане на християнски храм. Църквата е изградена в 1817 година, като в строителството участват 80 майстори. Пръв свещеник е синът на Хаджи Коле – поп Камче. В архитектурно отношение църквата е трикорабна базилика с размери 23,14 m на 10,33 m с равни дървени тавани на страничните кораби. Централният кораб е с четири слепи калоти, от които средните две са по-големи и покрити с фрески. В първата калота е Богородица с Христос а наоколо са изрисувани много изображения на пророци. Във втората калота е представен Исус Христос с ангели. На иконостаса има резбовани царски двери, изработени в 1818 година от непознат автор. Иконите датират от 1828 година и са дело на Кръсте Зограф от Велес. Една икона на Богородица носи подпис на Кръсте Зограф, който я датира от 22 септември 1819 година. Бележки
Jeni mešita (Bitola)

Jeni mešita, doslovně Nová mešita (z tureckého Yeni-nový, makedonsky Јени џамија, albánsky Jeni Xhamia) je historická mešita, která se nachází v centrální části severomakedonského města Bitola. Je umístěna v jeho samotném historickém jádru, poblíž hodinové věže, Náměstí magnolií a třídy Širok Sokak. Mešita je jednou z významných historických památek města Bitola. Je známá především díky bohatým ornamentům v exteriéru i interiéru a především díky použití glazury, což z ní činí v celé zemi výjimku. Zbudována byla v roce 1558 z rozhodnutí kádího (soudce) Mahmuda-efendiho na místě dřívějšího kostela. Historický nápis nad jejím vchodem je doložen v cestopise Seyahatname tureckého cestovatele Evliji Čelebiho. Později se o ní zmiňovali i další cestovatelé a konzulové, kteří v 19. století v Bitole působili. V roce 1950 bylo okolí stavby upraveno jako park. V současné době slouží náboženský objekt jako umělecká galerie. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku New Mosque, Bitola na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Jeni mešita na Wikimedia Commons
Neue Moschee (Bitola)

Die Jeni Džamija (mazedonisch Јени џамија; von türkisch Yeni Cami, deutsch Neue Moschee; albanisch Xhamia e Re) ist eine osmanische Moschee in der süd-nordmazedonischen Stadt Bitola. Die Moschee wurde durch Kadı Mahmud Efendi 1558 in Auftrag gegeben, als Bitola zum Osmanischen Reich gehörte. Sie ist für ihre dekorativen Ornamente, Kalligrafien und Muqarnas bekannt, die in Mazedonien einzigartig sind. Die Moschee wird heutzutage als Kunstgalerie benutzt. Weblinks Steckbrief zur Neuen Moschee auf Travel2macedonia.com.mk (englisch)
New Mosque, Bitola

The Yeni Mosque (Macedonian: Јени џамија, romanized: Jeni džamija, Albanian: Jeni Xhamia, Turkish: Yeni Cami) situated in Bitola, North Macedonia, was built in 1558 by Kadi Mahmud-efendi. It is well known for its exquisite decorative ornaments and stalactites. The glazed decorative features found on the Yeni Mosque are the only examples of their kind in the country. Today, this mosque houses an art gallery. Yeni means "new" in Turkish. History According to local legends, the mosque was constructed upon a site where once a church dedicated to St George had existed. This was confirmed in archaeological excavations in 2004-2010 under Gordana Filipovska Lazarovska which unearthed foundations of four basilicas and an older mosque on the foundations the Yeni Mosque was built. The now-standing mosque was constructed during the reign of Sultan Suleyman I in 1558/59 by the order of the judge Mehmed Effendi. Its architecture resembles that of the main mosque of Bitola, the Ishak Celebi mosque and represents a transitional phase between the Early Ottoman Style and the Classical Ottoman style. See also Mustapha Pasha Mosque References Media related to Yeni Mosque (Bitola) at Wikimedia Commons
Mosquée Yeni (Bitola)

La mosquée Yeni (en macédonien : Јени џамија) est une mosquée ottomane située dans la ville de Bitola, en Macédoine du Nord. Elle se trouve au bout de Chirok Sokak, la grande rue piétonne, en bordure du vieux bazar. Son nom officiel est mosquée Mehmed Effendi, son nom courant signifiant « mosquée neuve » en turc. Elle a été construite en 1558-1559 et c'est un bel exemple de l'architecture ottomane de l'époque, avec une structure massive qui s'élève progressivement. L'édifice est un carré à coupole unique, prolongé par un porche, fermé par un mur au XIXe siècle afin d'accroître la capacité de la mosquée. L'intérieur est décoré d'arabesques en bas-relief sur le mobilier en marbre, de sculptures en stalactites, de faïences peintes et de calligraphies. Certains éléments extérieurs, comme le minaret, sont aussi ornées de faïences, un fait rare en Macédoine du Nord, puisque seul le turbe de la mosquée Aladja de Skopje en possède aussi. Ces faïences se distinguent aussi de celles utilisées habituellement par les Ottomans, car elles ne portent pas de motifs peints, mais forment elles-mêmes les motifs par leur assemblage. La mosquée sert au culte jusqu'en 1943, et en 1957 elle devient une galerie d'art, fonction qu'elle a gardé depuis. Références Voir aussi Articles connexes Vieux bazar de Bitola Culture de la Macédoine du Nord Portail de la Macédoine du Nord Portail de l'islam Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Moschea nuova

La moschea nuova o moschea yeni (in macedone: Јени џамија) è una moschea ottomana della città di Bitola, nella Macedonia del Nord. L'edificio sorge nel centro storico della città macedone, a pochi metri dalla torre dell'orologio. Ospita al suo interno una galleria d'arte. Storia e descrizione La moschea venne costruita tra il 1558 ed il 1559 da Khadi Mahmud Effendi. Venne chiusa al culto nel 1943 e riaprì come galleria d'arte nel 1957. La sala di preghiera è sormontata da una singola grande cupola. All'interno dell'edificio, così come all'esterno e sul minareto alto 39 m, sono presenti delle decorazioni realizzate con le maioliche. Al contrario della tecnica tradizionale ottomana, dove venivano assemblate delle piastrelle già precedentemente pitturate, nella moschea nuova l'ornamento viene realizzato con l'insieme delle piastrelle. È l'unico caso in Macedonia, oltre alla türbe della moschea Aladža di Skopje, dov'è possibile riscontrare questo tipo di decorazioni. Note Voci correlate Architettura ottomana Vecchio Bazar di Skopje Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su moschea nuova
Meczet Jeni (Bitola)

Meczet Jeni (maced. Јени џамија, alb. Xhamia e Re, nazwa pochodzi od tur. yeni – nowy) – meczet znajdujący się w Bitoli, w Macedonii Północnej. Meczet Jeni został zbudowany w latach 1558–1559 na polecenie kadiego Mahmuda Effendiego. Wśród macedońskich meczetów wyróżnia go bogata ornamentyka. Świątynia jest budowlą jednokopułową, zbudowaną na planie kwadratu, Sala modlitewna wznosi się na wysokość 19 m, zaś minaret na wysokość 39 metrów. Badania archeologiczne wykazały, że meczet został wzniesiony na miejscu zniszczonej świątyni chrześcijańskiej. W 1661 meczet odwiedził Evliya Çelebi, który określił go jako meczet Mahmuda Effendiego. Obecnie w meczecie mieści się galeria sztuki. Bibliografia Machel Kiel: Ottoman architecture in Albania, 1385-1912. Research Centre for Islamic History, Art and Culture: 1990. ISBN 978-92-9063-330-3. (ang.). Antonije Nikołowski: The cultural monuments of the Socialist Republic of Macedonia. Skopje: 1971. (ang.).