NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Національна бібліотека Люксембургу

Національна бібліотека Люксембургу (фр. Bibliothèque nationale de Luxembourg, люксемб. Lëtzebuerger Nationalbibliothéik) — національна бібліотека держави Люксембург та найбільша бібліотека країни. Історія Бібліотека була заснована французькою адміністрацією в 1798 році як міська бібліотека Люксембурга. З 1849 року бібліотека стала державною, а 1899 року одержала статус національної. Перший бібліотечний каталог в 1846 році описував 9978 томів. З 1903 року бібліотека вела рукописний каталог на картках. 1973 року було споруджено сьогоднішнє приміщення бібліотеки на бульварі Рузвельта № 37. Бібліотека має ще дві філії та два книгосховища рідкісної книги. Найціннішими книгами бібліотеки є 840 рукописних книг та 150 інкунабул. Бібліотека збирає всі публікації, що з'являються в Люксембурзі, а також всі видання, пов'язані з Люксембургом, що виходять в інших країнах. Закон про обов'язковий примірник від 10 серпня 1992 року зобов'язує люксембурзькі видавництва надсилати до бібліотеки обов'язкові примірники. «Люксембургензіана» (Luxemburgensiana) становить 150 000 томів. Бібліотека веде Люксембурзьку національну бібліографію (Bibliographie luxembourgeoise). Загальні фонди бібліотеки становлять 750 000 томів та 3 600 передплат журналів. Більше 30 000 томів знаходяться у вільному доступі в читальному залі. Щорічно бібліотека збагачується на 10 000 томів. Бібліотекою можуть користуватися читачі з 16 років. У 1985 році бібліотека виступила з ініціативою створення бібліотечного об'єднання зі спільним каталогом, зараз bibnet.lu об'єднує 35 бібліотек, його каталог вільно доступний через інтернет. Біла пліснява Неналежні умови зберігання книжок у підвальному приміщенні бібліотеки призвели до поширення так званої «білої плісняви», яку було виявлено на початку 2010 року. Пліснява охопила майже один кілометр книжкових полиць. Вражені книжки довелося негайно вилучити з каталогу bibnet.lu. Наразі читачі не мають можливості користуватися цими виданнями. Примітки Література La Bibliothèque nationale de Luxembourg. Luxemburg 2007. ISBN 2-87980-053-6 Jean-Marie Reding: Das Bibliothekswesen Luxemburgs, ein Überblick. In: Bibliothek Forschung und Praxis. 32.2008,3, S. 325—334. Jean-Marie Reding: Welches Bibliothekssystem? Universität Luxemburg. [Архівовано 24 вересня 2015 у Wayback Machine.] Forum für Politik, Gesellschaft und Kultur, 02.2004. Посилання Офіційна сторінка бібліотеки [Архівовано 13 січня 2007 у Wayback Machine.] Спільний каталог bibnet.lu [Архівовано 16 травня 2011 у Wayback Machine.] Люксембурзька бібліографія
Aeroport de Luxemburg

L'Aeroport Internacional de Luxemburg (en luxemburguès: Fluchhafe Findel) (codi IATA: LUX - codi ICAO: ELLX) és el principal aeroport de Luxemburg, i l'únic del país amb una pista pavimentada. Està situat a 6 km del centre de Luxemburg, en una localitat anomenada Findel. Per això, a vegades és conegut com a Aeroport de Luxemburg-Findel. L'aeroport té dues terminals i és completament internacional, ja que no hi ha altres aeroports comercials al país. El 2003 va transportar 2.197.497 passatgers. Luxair, l'aerolínia internacional de Luxemburg, i Cargolux, una aerolínia exclusiva de càrrega, tenen la seva base a la rodalia de l'aeroport. Quant al moviment de càrrega, l'Aeroport Internacional de Luxemburg és un dels de major moviment a Europa i el món. Luxemburg és conegut per Cargolux, l'empresa de càrrega aèria nacional, que és considerada una de les més importants aerolínies de càrrega al món amb DHL i FedEx. L'aeroport internacional de Luxemburg consta d'una sola terminal, oberta en 2008. La terminal B, oberta en 2004, va a ser unida a la A per una passarel·la que està en construcció. Aerolínies i destinacions Referències Enllaços externs Autoritat Aeroportuària de Luxemburg Arxivat 2010-07-10 a Wayback Machine. Aeroport de Luxemburg en Fallingrain.com
Letiště Lucemburk

Letiště Lucemburk (IATA: LUX, ICAO: ELLX) je hlavní a jediné mezinárodní letiště v Lucembursku. Dříve neslo název Letiště Lucemburk Findel podle obce Findel, u které leží. Je také jediným letištěm v zemi, které má zpevněnou plochu. Leží asi 6 km na východ od hlavního města a v roce 2015 zde bylo odbaveno 2 687 086 cestujících. Dle množstí nákladní dopravy se letiště v Lucemburku v roce 2010 umístilo v Evropě na 5. a na světě na 28. místě. Sídlí zde také národní letecký dopravce Luxair a nákladní letecká společnost Cargolux. Na místě dnešního letiště původně leželo "letiště Sandweiler", které bylo otevřeno ve 30. letech a mělo relativně krátkou runway – 1 000 m. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Letiště Lucemburk na Wikimedia Commons Oficiální stránka
Zračna luka Luxembourg-Findel

Zračna luka Findel (IATA: LUX, ICAO: ELLX) glavna je zračna luka u Velikom Vojvodstvu Luksemburga, smještena 6 km od središta glavnog grada Luxembourga. To je jedina luksemburška međunarodna zračna luka i jedina u državi s asfaltiranom pistom. Zračna luka ima dva terminala. Luxair, luksemburški nacionalni zračni prijevoznik te Cargolux, cargo zračni prijevoznik, bazirani su na zračnoj luci. Vanjske poveznice www.lux-airport.lu
Luxembourgi repülőtér

A Luxembourgi repülőtér (francia nyelven: Aéroport de Luxembourg, német nyelven: Flughafen Luxemburg, Luxemburgi nyelven: Fluchhafe Lëtzebuerg) (IATA: LUX, ICAO: ELLX) Luxemburg egyetlen nemzetközi repülőtere, amely a főváros, Luxembourg közelében található. Éves utasforgalma 5 209 656 (2024) fő. A repülőtér 6 km-re a fővárostól és 40 km-re a németországi Triertől helyezkedik el. 1945-ben nyílt meg, korábban a helyén az 1930-as évektől egy kisebb repülőtér működött. A személyi forgalmat lebonyolító luxemburgi légitársaság a Luxair, a teherforgalomé a Cargolux. Futópályák A repülőtér futópályái: 06/24 (4000 m, 60 m, aszfalt) Forgalom Az utasforgalom az elmúlt években az alábbi módon változott: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal (angol, francia, német) A repülőtér aktuális időjárása a NOAA/NWS-től Baleset- és repülőesemény-történet az Aviation Safety Network adatbázisában
Aéroport de Luxembourg

Aéroport de Luxembourg (IATA: LUX, ICAO: ELLX) is de grootste luchthaven van Luxemburg. De luchthaven is de enige internationale luchthaven van het land en de enige luchthaven met een verharde baan. De luchthaven ligt 6 kilometer ten oosten van de stad Luxemburg. Op 2 maart 2025 werd een verlenging van de Tram van Luxemburg naar de luchthaven in gebruik genomen en is de luchthaven met de stad via de T1 tramlijn verbonden. Luxair, Luxemburgs internationale maatschappij, en Cargolux, een vrachtmaatschappij, zijn gevestigd op de luchthaven. In 2015 telde de luchthaven Luxemburg 2.687.086 passagiersbewegingen en werd er 737.625 ton vracht vervoerd. De luchthaven telde datzelfde jaar 84.222 starten en landingen. KLM Cityhopper onderhoudt 5 rechtstreekse lijnvluchten per dag vanaf Schiphol. Externe links Officiële website Overzicht van bestemmingen vanaf luchthaven Luxemburg
Aeroporto Internacional de Luxemburgo-Findel

Aeroporto Internacional de Luxemburgo-Findel (IATA: LUX, ICAO: ELLX) é um aeroporto internacional que serve ao Grão-Ducado do Luxemburgo. É o único aeroporto do país com uma pista pavimentada, sendo completamente internacional, como não há outros aeroportos comerciais no país. Ele está localizado em Sandweiler a 6,02 km de distância da cidade de Luxemburgo. Em 2014 movimentou 2.467.864 milhões de passageiros. É o quinto aeroporto de carga mais movimentado da Europa e 28º do mundo em 2010. Serve como Base para Luxair e para empresa de carga aérea Cargolux. Referências Ligações externas Luxembourg Airport Authority Página do aeroporto (em inglês)
Aeroportul Luxemburg-Findel

Aeroportul Luxemburg-Findel (în franceză Aéroport de Luxembourg) (IATA: LUX, ICAO: ELLX) este un aeroport din Sandweiler⁠(d), Luxemburg, Luxemburg ce deservește zona Luxemburg. Aeroportul a fost tranzitat în 2024 de 5.209.656 de pasageri. A fost deschis în 1947 și numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 376 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista 06/24 are suprafața de asfalt și dimensiunile 4.000 m × 60 m. Terminale Note Vezi și
Аеродром Луксембург

Међународни аеродром Луксембург-Финдел (IATA: LUX, ICAO: ELLX) (лукс. Fluchhafe Lëtzebuerg-Findel) је аеродром која обслужује Луксембург. Аеродром је удаљен 6 km од центра Града Луксембурга. На аеродром се налази две терминале коју само служује међународни летове. Луксер и Карголукс су базирани на аеродрому. Спољашње везе Слике аеродрома Званична страница - Luxembourg Airport Authority Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (10. јул 2010)
Luxemburg-Findels internationella flygplats

Luxemburg-Findels internationella flygplats (IATA: LUX, ICAO: ELLX) är den enda internationella flygplatsen i Luxemburg, 6 kilometer från huvudstaden Luxemburg i kommunen Sandweiler. Flygplatsen är bas för det nationella flygbolaget Luxair och flygfraktsbolaget Cargolux, men trafikeras även av ett flertal andra bolag. Flygplatsen är en av Europas mest trafikerade när det gäller godstrafik och är den enda i Luxemburg med belagd start- och landningsbana. Någon reguljär inrikestrafik finns inte i landet. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Luxemburg-Findels internationella flygplats. Officiell webbplats
Люксембург (аеропорт)

Аеропорт Люксембург або Аеропорт Люксембург-Фіндел (IATA: LUX, ICAO: ELLX) — головний аеропорт Люксембургу. Це єдиний міжнародний аеропорт в країні і єдиний аеропорт з твердим покриттям злітно-посадкової смуги, розташований приблизно за 6 км від столиці держави. Аеропорт має два термінали. Пасажирообіг на 2016 рік — 3,020,000 осіб, вантажообіг — 821,000 тонн. Є хабом для: Cargolux China Airlines Cargo Luxair Luxembourg Air Rescue Qatar Airways Cargo Авіалінії та напрямки Пасажирські Вантажні Примітки Посилання Official website [Архівовано 14 жовтня 2012 у Wayback Machine.] Luxembourg Airport Authority [Архівовано 10 липня 2010 у Wayback Machine.] Airport webcams, flight timetables and pilot data [Архівовано 5 січня 2016 у Wayback Machine.]
Evropský účetní dvůr

Evropský účetní dvůr (francouzsky Cour des comptes européenne) je orgánem Evropské unie, který byl založený, aby prováděl kontrolu finančních prostředků EU. Jako externí auditor EU se podílí na zlepšování finančního řízení EU a vystupuje jako nezávislý strážce finančních zájmů občanů Unie. Evropský účetní dvůr vznikl roku 1977 na základě tzv. Smlouvy o změně určitých finančních předpisů (Bruselské smlouvy), uzavřené mezi státy Evropských společenství 22. července 1975. Evropský účetní dvůr sídlí v Lucemburku. Evropský účetní dvůr jako nezávislý orgán kontroluje účetnictví všech příjmů a výdajů Unie a jejích orgánů. O této činnosti každoročně informuje ve výroční zprávě, kterou je povinen uveřejnit po roční uzávěrce. Tato zpráva je uveřejněna v Úředním věstníku EU a je podkladem pro kontrolní činnost Evropského parlamentu. Velká pozornost je přisuzována rozpočtovému hospodaření a zejména otázce, zda jsou finanční prostředky EU vynakládány podle schválených zásad na určené účely. V případě nesrovnalostí však Evropský účetní dvůr nemá exekutivní pravomoci. Účetní dvůr funguje jako kolektivní orgán s 27 členy. Každý členský stát zastupuje jeden člen, jmenovaný Radou Evropské unie po konzultaci s Evropským parlamentem na obnovitelné funkční období šesti let. Členové si ze svého středu volí předsedu na funkční období tří let. Organizačně se Účetní dvůr dělí do pěti senátů. Předseda (prezident) Povinností předsedy je svolávat a předsedat schůzím EÚD, zajišťovat provádění rozhodnutí a řádné řízení útvarů (a dalších činností). Prezident rovněž zastupuje instituci a jmenuje za ni zástupce ve sporných řízeních. Současným prezidentem je Tony Murphy (Irsko), zvolený 20. září 2022. Vystřídal Klause-Heinera Lehneho (Německo), zvoleného v roce 2016. Předchozími prezidenty byli: Sir Norman Price (1977, Spojené království) Michael Murphy (1977, Irsko) Pierre Lelong (1981, Francie) Marcel Mart (1984, Lucembursko) Aldo Angioi (1990, Itálie) André Middelhoek (1992, Nizozemsko) Bernhard Friedmann (1996, Německo) Jan O. Karlsson (1999, Švédsko) Juan Manuel Fabra Vallés † (2002, Španělsko) Hubert Weber (2006, Rakousko) Vítor Manuel da Silva Caldeira (2007, Portugalsko) Klaus-Heiner Lehne (2016, Německo) Generální tajemník Generální tajemník je nejvyšším zaměstnancem EÚD. Je jmenován na obnovitelné období 6 let a odpovídá za řízení zaměstnanců EÚD a za správu EÚD. Kromě toho je generální tajemník odpovědný za rozpočet, překlady, školení a informační technologie. Seznam: 1989–1994: Patrick Everard 1994–2001: Edouard Ruppert 2001–2008: Michel Hervé 2008–2009: John Speed 2009–2020: Eduardo Ruiz Garcia 2020–2020: Philippe Froidure Od roku 2021: Zacharias Kolias Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku European Court of Auditors na anglické Wikipedii. Související články EUROSAI Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Evropský účetní dvůr na Wikimedia Commons http://eca.europa.eu/ Archivováno 14. 10. 2009 na Wayback Machine. – oficiální stránky v jazycích EU včetně češtiny
Den Europæiske Revisionsret

Den Europæiske Revisionsret eller blot Revisionsretten, oprettet 1975, er en ekstern instans, der har til opgave at foretage uafhængig revision med Den Europæiske Unions regnskaber. Revisionsretten er placeret i Luxembourg. Revisionsretten blev etableret som følge af Bruxelles-traktaten og afløste Kontrolkommissionen. Da Maastrichttraktaten trådte i kraft i 1993 blev Revisionsretten en af EU's institutioner på lige fod med Europa-Parlamentet, Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen og EU-domstolen. Revisionsretten fører kontrol med, at EU's midler opkræves korrekt og bruges lovligt og til de tiltænkte formål og undersøger om de finansielle transaktioner er blevet registreret korrekt, om de er foretaget lovligt og formelt rigtigt, og om de er blevet forvaltet under iagttagelse af principperne for sparsommelighed, produktivitet og effektivitet. Revisionsretten har ret til at revidere samtlige personer og organisationer, der har fået tildelt EU-midler. Retten består af et medlem fra hvert medlemsland – 27 i alt – der udnævnes af Ministerrådet for en periode på 6 år. Medlemmerne tilhører eller har tilhørt eksterne kontrolinstanser i deres hjemland, eller også har de særlige kompetencer indenfor området. Der er mulighed for at blive genudnævnt. Blandt medlemmerne vælges en formand, der sidder i 3 år, ligeledes med mulighed for genvalg. Målet med Revisionsretten er, at bidrage til at forbedre den økonomiske forvaltning af Den Europæiske Unions midler på alle niveauer, og derigennem sikre, at Unionens borgere får mest muligt for deres penge. Revisionsretten fremlægger resultaterne af sit arbejde i relevante og objektive beretninger, blandt andet udarbejder retten hvert år en beretning om det foregående regnskabsår, der gennemgås detaljeret af Europa-Parlamentet. Hvis Revisionsretten kan godkende regnskabet, sender den en revisionserklæring til Parlamentet og Ministerrådet. I de senere år har Revisionsretten påpeget adskillige uregelmæssigheder, hvor der ikke har kunnet redegøres for, hvad pengene er blevet brugt til. Formand for Revisionsretten er Tony Murphy. Revisionsretten beskæftiger omkring 800 ansatte. Referencer Der er for få eller ingen kildehenvisninger i denne artikel, hvilket er et problem. Du kan hjælpe ved at angive troværdige kilder til de påstande, som fremføres i artiklen. Eksterne henvisninger og kilder Rigsrevisionens side om Revisionsretten Arkiveret 6. maj 2022 hos Wayback Machine
Europski revizorski sud

Europski revizorski sud (ERS: eng. European Court of Auditors - ECA) vrhovna je revizorska institucija Europske unije. Sud je osnovan u Luxembourgu 1975. godine kao jedna od sedam institucija Europske unije. Ima 27 članova (jednog po državi članici) koje imenuje Vijeće EU-a na mandat od šest godina. Trenutačna hrvatska članica Europskog revizorskog suda je Ivana Maletić. Revizija se temelji na odgovarajućoj dokumentaciji, a postupak revizije može se obaviti na cijelom području Unije. Kad se obavlja revizija na "terenu" pojedine države članice, onda se u postupak kontrole uključuju i nacionalna revizijska tijela. Revizorskom sudu moraju se dostaviti dokumenti i informacije nužne za obavljanje njegovih zadaća. Izvješće o rezultatima revizije Revizorski sud dostavlja svim tijelima, prije svega Europskom parlamentu i Vijeću EU-a koji u skladu s izvješćem poduzimaju odgovarajuće radnje. Poveznice Europska unija Institucije Europske unije Izvori
Europejski Trybunał Obrachunkowy

Europejski Trybunał Obrachunkowy (ang. European Court of Auditors, fr. Cour des comptes européenne) – instytucja Unii Europejskiej kontrolująca wykonanie budżetu oraz wpływy i wydatki Wspólnot Europejskich. Działa od 18 października 1977. Powołany został na mocy tzw. II traktatu budżetowego z 22 lipca 1975 (wówczas jako organ wspólnotowy, jako instytucja funkcjonuje od Traktatu z Maastricht). Siedzibą Trybunału jest Luksemburg. Skład i organizacja Składa się z 27 rewidentów powoływanych na okres 6 lat przez Radę UE. Ponowne mianowanie jest możliwe. Członkowie ze swojego składu wybierają prezesa Trybunału Obrachunkowego na okres 3 lat. Gwarancją niezależności jest przepis art. 286 TFUE stanowiący, że oprócz zwykłego zastąpienia lub śmierci członek Trybunału przestaje pełnić swój obowiązek jedynie z chwilą rezygnacji lub dymisji orzeczonej przez Trybunał Sprawiedliwości. Rada określa zasady zatrudniania prezesa i członków. Trybunał mianuje swojego Sekretarza Generalnego. Trybunał zatrudnia 250 kontrolerów, a liczba wszystkich pracowników wynosi ok. 760. Zadania i kompetencje Kontroluje rachunki wszystkich ciał Wspólnot. Trybunał przedkłada Parlamentowi i Radzie UE oświadczenia o wiarygodności dokumentów księgowych, a także zgodność z prawem i prawidłowość wszelakich transakcji. Trybunał w każdej chwili może przedstawić uwagi w formie sprawozdań, ma również moc kontroli poszczególnych zrzeszonych członków. Sposób działania Jest stale działającą instytucją kolegialną. Prezes zwołuje i przewodniczy kolegiom, które odbywają się przy drzwiach zamkniętych. Prezesi trybunału 1977–1977: sir Norman Price (Wielka Brytania) 1977–1981: Michael Murphy (Irlandia) 1981–1984: Pierre Lelong (Francja) 1984–1989: Marcel Mart (Luksemburg) 1989–1992: Aldo Angioi (Włochy) 1993–1995: André Middlehoek (Holandia) 1996–1999: Bernhard Friedmann (Niemcy) 1999–2001: Jan O. Karlsson (Szwecja) 2002–2005: Juan Manuel Fabra Vallés (Hiszpania) 2005–2008: Hubert Weber (Austria) 2008–2016: Vítor Manuel da Silva Caldeira (Portugalia) 2016–2022: Klaus-Heiner Lehne (Niemcy) od 2022: Tony Murphy (Irlandia) Przypisy Linki zewnętrzne Strona internetowa Trybunału Obrachunkowego. BartłomiejB. Górka BartłomiejB., Europejski Trybunał Obrachunkowy – historia, struktura, zasady funkcjonowania [online], UniaEuropejska.org [dostęp 2010-12-20] [zarchiwizowane z adresu 2013-12-30] .
Европейская счётная палата

Европейская счётная палата — один из семи институтов, управляющих Европейским союзом. Палата создана в 1975 году для аудиторской проверки бюджета союза и его учреждений, а начала свою работу в октябре 1977 года. Штаб-квартира Счётной палаты находится в Люксембурге. Функции Функции Счётной палаты имеют следующие направления: проверка отчётов о доходах и расходах Европейского союза и всех его институтов и органов, имеющих доступ к фондам Европейского союза; контроль качества управления финансами; составление доклада о своей работе после завершения каждого финансового года, а также представление Европарламенту и Совету заключения или замечания по отдельным вопросам; помощь Европарламенту в контроле исполнения бюджета Европейского союза. В целях выполнения возложенных на Счётную палату функций, аудиторы осуществляют выездные инспекции в другие институты ЕС, государства ЕС или иные государства, получающие финансовую помощь от ЕС. Однако данный институт не имеет реальных полномочий. Если аудиторы обнаружат нарушения они информируют о них. Организация Счётная палата состоит из 27 представителей (по одному от каждого государства-члена), которые исполняли или исполняют в своих странах соответствующие функции внешнего контроля или имеют специальную квалификацию для занятия этой должности. Они назначаются Советом единогласным решением на шестилетний срок и полностью независимы в исполнении своих обязанностей. Председатель Счётной палаты избирается из числа её членов на трехлетний период с правом возобновления мандата. Примечания Ссылки Официальный сайт .
Европски ревизорски суд

Европски ревизорски суд (енгл. European Court of Auditors, ECA, фр. Court des comptes européenne) или Ревизорски суд Европске уније, је судско тело Европске уније са задатком нагледања и контроле финасијских токова унутар Европске уније (и Европске заједнице). Историја Претече суда је основан Уговором о оснивању ЕЕЗ из 1957. године као више ревизорских служби а 1958. године оснива се и мали ревизорски одбор који је тим службама руководио. Ревизорски суд је основан званично 22. јула 1975. године после Другог буџетског споразума. Мастришким уговором постаје орган Европске уније као и остале институције ЕУ. Састав Број чланова Европског ревизорског суда је 27, односно из сваке државе чланице по један члан, на период од 6 година и бирају председника између себе на период од 3 године и може бити опет поново изабран за председника. Извор чланова важе иста правила као и у случају избора чланова Суда правде Европске уније. Чланове предлажу државе-чланице, водећи рачуна о каријери и угледу кандидата. Именује их Савет министара после консултације са Европским парламентом. Надлежности Европски ревизорски суд је надлежно за: надгледање и контролисање финасијске токове унутар ЕУ приходе и расходе институција, органа и тела ЕУ слање годишњих извештаја о регуларности рачуна и свих финансијских транскација институцијама, органима и телима ЕУ испитивање пословања Европске централне банке објављивање годишњег извештаја о финансијској пословању у Службеном листу даје мишљење о предлозима прописа финансијске природе Референце Литература
Estadi Josy Barthel

L'estadi Josy Barthel és l'antic estadi nacional de Luxemburg, seu de la selecció de futbol de Luxemburg i també utilitzat pel rugbi a 15 i l'atletisme. Es troba damunt de la ruta d'Arlon a la Ciutat de Luxemburg. Inicialment anomenat Stade Municipale, va construir-se entre 1928 i 1931, i va ser totalment reconstruït el 1990. Des del juliol 1993, porta el nom de Josy Barthel, medallista d'or en la prova de 1500m als Jocs Olímpics de 1952: el màxim reconeixement esportiu aconseguit mai per aquest país. L'estadi és també la seu del club d'atletisme més gran en el país, el CAL Spora Luxembourg i té una capacitat de 8,000 espectadors. El 2014 es va anunciar que requeria una inversió de 230.000 euros per poder tenir un estàndard suficient per allotjar partits de classificació pel Campionat d'Europa de futbol 2016, El juny de 2014, es va decidir la construcció d'un nou estadi a Kockelscheuer. amb capacitat per a 9.000 persones, dedicat també al futbol i el rugbi. El setembre de 2001 es va inaugurar l'Stade de Luxembourg, l'estadi i els seus terrenys estan actualment a punt de ser demolits i remodelats, per ser finalment substituïts per un nou barri d'ús mixt anomenat "Wunnquartier Stade". Referències
Stade Josy Barthel

Stade Josy Barthel je víceúčelový sportovní stadion v Lucemburku, na němž hraje své domácí zápasy lucemburská fotbalová reprezentace. Je také využíván pro ragby a atletiku. Byl postaven v roce 1928 a roku 1990 proběhla kompletní rekonstrukce. Od července 1993 nosí jméno po Josy Barthelovi, lucemburském zlatém medailistovi v běhu na 1 500 m z Letních olympijských her 1952. Stadion má kapacitu 8 000 diváků, část z nich sedí na kryté tribuně. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Stade Josy Barthel na Wikimedia Commons Stade Josy Barthel na Worldstadiums.com (anglicky)