NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Merler Park

Der Merler Park (Lëtzebuergesch: Märeler Park) ist ein öffentlicher Park im Stadtteil Hollerich der Stadt Luxemburg. Er hat eine Fläche von rund 5 Hektar und hat die Form eines unregelmäßigen Fünfecks. Er wird im Westen begrenzt durch den Boulevard Pierre-Dupong, im Norden durch die Avenue du Dix-Septembre, im Osten durch die Avenue Guillaume und im Süden durch die Rue de Bragance. In der Mitte des Parks gibt es ein großes Wasserbassin aus Beton mit zwei Springbrunnen. Im Park leben Enten, die auf auf dem Wasser errichteten Unterständen brüten. Neben dem Wasserbassin gibt es einen Pavillon mit Terrasse, in dem sich eine Gastronomie befindet. Im nordwestlichen Teil des Parks befindet sich ein Springbrunnen, von dem ein kleiner Wasserlauf bis zum Bassin verläuft. Im nördlichen Teil des Parks gibt es einen großen Spielplatz für Kinder und Jugendliche. Der Pavillon Der Pavillon wurde 1977 nach Plänen des Architekten Pol Holweck gebaut. Von 2016 bis 2018 wurde das Gebäude renoviert und ausgebaut, dieses nach Plänen des Architekturbüros Holweck Bingen Architectes. Bei der Renovierung wurde der ursprüngliche Stil aus den 1970er Jahren beibehalten. Richtung Osten bekam der Pavillon einen neuen Anbau, der vom Service des Parcs der Stadt Luxemburg genutzt wird. Das Projekt kostete insgesamt 3,3 Millionen Euro. Die offizielle Einweihung war am 18. April 2018. Skulpturen im Park La machine du temps von Daniele Bragoni Oeil de Boeuf von Richard Cole Wasservögel im Park Im Laufe der Jahre hat das Wasserbassin verschiedene Vogelarten angezogen, die sich regelmäßig dort aufhalten. Laut Beschilderung am Bassin sind dies: Verwilderte Hausenten – Stockenten – Graureiher – Blesshühner – Wasserhühner – Nilgänse Siehe auch Einzelnachweise
Parc Merl

Parc Merl (Luxembourgish Märeler Park) is an urban park in Luxembourg City, in southern Luxembourg. Despite its name, the park is not located in the district of Merl, but in Hollerich. It is bordered by avenue du 10 Septembre (N5) to the north-west, boulevard Pierre Dupong to the south-west, rue de Bragance to the south-east, and avenue Guillaume to the north-east.
Plaça dels màrtirs

La Plaça dels màrtirs és un jardí quadrat a la ciutat de Luxemburg, al sud de Luxemburg. La plaça es troba al sud de la vall del riu Pétrusse, al barri de la Gare. És conegut col·loquialment com el Jardí de les Roses (en luxemburguès: Rousegaertchen), a causa de les roses vermelles que dominen el jardí. Situació Al llarg del seu costat nord-est corre l'avinguda de la Llibertat, una de les principals vies de la ciutat de Luxemburg. Al sud-oest es troba el carrer Sainte-Zithe, mentre que el carrer del Plebiscit i del carrer de la Grève conformen els costats sud-est i nord-oest de la plaça, respectivament. La seu d'ArcelorMittal, la major empresa siderúrgica del món, es troba a la plaça dels Màrtirs, a través de l'avinguda de la Llibertat. La plaça va ser urbanitzada a la dècada de 1920, després de l'ocupació alemanya de la Primera Guerra Mundial. Mitjançant l'execució de la plaça amb tres camins radials, reunits en un punt enfront de la seu d'Arcelor, on hi ha una obra de l'escultor britànic Henry Moore, que representa una mare i el seu fill. Referències
Place des Martyrs, Luxembourg

The Place des Martyrs is a garden square in Luxembourg City, in southern Luxembourg. The square lies to the south of the Pétrusse valley, in the district of Gare. It is colloquially known as the Rose Garden (Luxembourgish: Rousegäertchen), on account of the red roses that dominate the garden's floriculture. Along its north-eastern side runs the Avenue de la Liberté, one of Luxembourg City's main thoroughfares. To the south-west runs the Rue Sainte-Zithe, whilst the Rue du Plébiscite and the Rue de la Grève make up the south-east and north-west sides of the square respectively. The former headquarters of ArcelorMittal, the world's largest steelmaker, were located on the Place des Martyrs, across the Avenue de la Liberté. The square was laid out in the 1920s, after the German occupation of the First World War. Three radial paths run through the square, meeting at a point in front of the Arcelor headquarters, where a work by the British sculptor Henry Moore, depicting a mother and child, provides a focus. Footnotes
Площадь Мучеников

Площадь Мучеников (фр. Place des Martyrs, люкс. Rousegäertchen) — одна из площадей столицы Люксембурга. Из-за посаженных роз площадь также часто именуется местными жителями Роузгёртхен (Розовый сад). Площадь была разбита в 1920-е годы в память о жертвах германской оккупации времён Первой мировой войны. На площади расположена штаб-квартира ArcelorMittal, крупнейшей металлургической компании мира. Также площадь Мучеников известна своими скульптурами Генри Спенсера Мура. Площадь соединяется с проспектом Свободы, одной из главных магистралей Люксембурга. Footnotes
Castell de Sanem

El castell de Sanem (francès Château de Sanem, luxemburguès Schlass Suessem), situat a la vila de Sanem vora Esch-sur-Alzette al sud-oest del Gran Ducat de Luxemburg, té una història que data del segle xiii. L'edifici actual es va acabar en 1557 després que el castell medieval hagués estat destruït parcialment. El castell encara conserva gran part del seu caràcter original. Història Hi ha referències històriques que citen un castell a Sanem durant el segle xiii, que es relaciona estretament amb el proper castell de Soleuvre. Originalment era un típic castell medieval totalment fortificat amb un fossat i muralles, que va resultar greument danyat pels francesos en la dècada de 1550. Al voltant de 1567 Frédéric de Hagen-Fleckenstein va reconstruir el castell col·locant nous edificis al voltant d'un gran pati rectangular. L'antiga torre de planta quadrada que es remunta als orígens gòtics del castell es va mantenir com a part del nou complex. El castell està construït en estil renaixentista inspirat en l'arquitectura italiana de la segona meitat del segle xv. El castell va ser cremat en el segle xvii, reconstruït i ocupat per les tropes poloneses de l'exèrcit imperial. En 1753 Arnold-François von Daun, baró de Tornaco, va comprar el castell i s'hi va mudar amb gran cerimònia. Victor de Tornaco, qui va ser primer ministre de Luxemburg el 1860 fou un dels seus ocupants més famosos. El castell va romandre en mans dels barons de Tornaco fins a 1950 quan Auguste el va vendre a la comuna d'Esch-sur-Alzette. Durant 50 anys va ser utilitzat com a llar d'infants, sota el nom de Kannerschlass. En 1965 s'hi va construir un pavelló en el parc proper al castell, que incloïa l'allotjament per al director del Kannerschlass. En 1972, a causa de les dificultats financeres, va ser adquirit per l'Estat luxemburguès. En 1999, el Kannerschlass va deixar d'ocupar el castell, i l'edifici va ser reformat. El castell avui La propietat és ara un orfenat i la casa de nens coneguda com a Kannerschlass o castell dels nens. També allotja la seu del Centre Virtuel de la Connaissance sur l'Europe (CVCE). El CVCE és un centre de recerca i documentació amb el propòsit de proporcionar accés digital a fonts relacionades amb el procés d'integració europea. Galeria Referències
Sanem Castle

Sanem Castle (French: Château de Sanem, Luxembourgish: Schlass Suessem), located in the village of Sanem near Esch-sur-Alzette in south-western Luxembourg has a history dating back to the 13th century. Today's building was completed in 1557 after the medieval castle had been partly destroyed. The castle still maintains much of its original character. History There are historic references mentioning a castle in Sanem during the 13th century when it was closely related to the nearby Soleuvre Castle. Originally, it was a typical medieval fortified castle complete with a moat and keep. In the 1550s (France was ruled by Henry II of France) French troops seriously damaged Sanem Castle. In about 1567, Frédéric de Hagen-Fleckenstein reconstructed the castle, placing the new buildings around a large rectangular courtyard. The old square-shaped tower dating back to the castle's Gothic origins remained as part of the new complex. The castle is built in the Renaissance style inspired by Italian architecture from the last half of the 15th century. In the 17th century, the castle was burnt, rebuilt and occupied by Polish troops of the imperial army. In 1753, Arnold-François von Daun, baron de Tornaco, bought the castle and moved in with great ceremony. Victor de Tornaco, 1860-1867 the first prime minister of Luxembourg, lived in Sanem Castle. The castle remained in the hands of the barons of Tornaco until 1950 when Auguste sold it to the Commune of Esch-sur-Alzette. Until 1999, it was then use as a home for children, under the name Kannerschlass. In 1965 a pavilion was constructed in the park next to the castle, which included accommodation for the director of the Kannerschlass. In 1972, as a result of financial difficulties, it was taken over by the State of Luxembourg. In 1999, the Kannerschlass ceased to occupy the castle, and the building was refurbished. As of January 2025, Samen castle has been vacant since 2016. Until 2016, the CVCE had its seat there. Gallery See also List of castles in Luxembourg References
Castillo de Sanem

El Castillo de Sanem (en francés: Château de Sanem;en luxemburgués: Schlass Suessem) es un castillo situado en la localidad de Sanem, cerca de Esch-sur-Alzette, en el suroeste de Luxemburgo. Su historia se remonta al siglo XIII y el edificio actual se completó en 1557, después de que el castillo medieval fuera parcialmente destruido. El castillo aún mantiene gran parte de su carácter original.​ Historia Hay referencias históricas que mencionan un castillo en Sanem durante el siglo XIII, cuando estaba estrechamente relacionado con el cercano castillo de Soleuvre. Originalmente era un típico castillo fortificado medieval con foso y torre del homenaje, pero fue gravemente dañado por los franceses en la década de 1550. Aproximadamente en 1567, Frédéric de Hagen-Fleckenstein reconstruyó el castillo, colocando los nuevos edificios alrededor de un gran patio rectangular. La antigua torre de forma cuadrada, que data de los orígenes góticos del castillo, permaneció como parte del nuevo complejo. El castillo está construido en estilo renacentista, inspirado en la arquitectura italiana de la segunda mitad del siglo XV. En el siglo XVII, el castillo fue quemado, reconstruido y ocupado por las tropas polacas del ejército imperial.​ En 1753, Arnold-François von Daun, barón de Tornaco, compró el castillo y se mudó allí. Victor de Tornaco, que se convirtió en primer ministro de Luxemburgo en 1860, fue uno de sus ocupantes más notables. El castillo permaneció en manos de los barones de Tornaco hasta 1950, cuando Auguste lo vendió a la comuna de Esch-sur-Alzette.​​ Durante 50 años se utilizó como residencia para niños, bajo el nombre de Kannerschlass. En 1965 se construyó un pabellón en el parque junto al castillo, que albergaba la residencia del director del Kannerschlass. En 1972, a causa de dificultades financieras, pasó a manos del Estado de Luxemburgo.​ En 1999, el Kannerschlass dejó de ocupar el castillo y el edificio fue renovado. El castillo en la actualidad Actualmente la propiedad alberga la sede del Centre Virtuel de la Connaissance sur l'Europe (CVCE).​ El CVCE es un centro de investigación y documentación que busca proporcionar acceso digital a fuentes relacionadas con el proceso de integración europea.​ Galería Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Castillo de Sanem.
Château de Sanem

Le château de Sanem est un château situé au sud du Luxembourg édifié au Moyen Âge sur les ruines de fortifications romaines. Le château fort de Sanem se composait à l’origine d’une tour de pierre et de pièces d’habitation, le tout entouré d’une douve. Plusieurs familles nobles de la région se sont succédé dans le château. L'armée française l’occupe au XVIe siècle. Au XVIIe siècle, il est occupé par l’armée polonaise. L'aspect actuel du château date de 1700 environ. En 1753, il est acquis par la famille Tornaco. Celle-ci le vendra en 1950 à la commune d'Esch-sur-Alzette qui en fera un orphelinat, la « Fondation Kannerschlass ». Le château est classé monument historique en 1971. En 1972, il devint la propriété de l'État luxembourgeois. Il abrite le siège du Centre virtuel de la connaissance sur l'Europe jusqu'au 1er juillet 2016, qui a été intégré à l’Université du Luxembourg. Entre 2016 et 2021, l'Etat luxembourgeois a entretenu le château sans que celui-ci soit affecté d'une fonction spécifique. Le 10 septembre 2021, le Gouvernement décide d'affecter le château à l'Ecole d'Hôtellerie et de Tourisme du Luxembourg (www.EHTL.lu) qui pourra se développer avec ce deuxième campus dans le sud du pays. Sources « Château de Sanem », sur Centre virtuel de la connaissance sur l'Europe Portail du Luxembourg Portail des châteaux
Castell de Schauwenburg

El Castell de Schauwenburg (en luxemburguès: Schlass Schauwebuerg; en francès: Château Schauenburg), està situat a Bertrange al sud-oest de Luxemburg té una història que es remunta a l'edat mitjana, quan, segons les referències històriques de principis del segle xiii, els Senyors de Bertrange van ocupar un castell. Història L'actual edifici es va originar al segle xvi com atesten les finestres renaixentistes en les ales est i nord, la façana es va completar el 1710. Al voltant de 1780, la família d'Huart que va viure en el castell va trobar les instal·lacions massa petites i va construir un edifici més gran, el Château de Colnet d'Huart, a les proximitats. Durant aquests anys, el castell de Schauwenburg ha tingut molts propietaris diferents i s'ha utilitzat per a una gran varietat de propòsits. Des de 2008, ha albergat temporalment les oficines administratives de la comuna i la seu de l'ajuntament. Referències Vegeu també Llista de castells de Luxemburg
Schauwenburg Castle

Schauwenburg Castle (Luxembourgish: Schlass Schauwebuerg; French: Château Schauenburg) in Bertrange in south-western Luxembourg has a history dating back to the Middle Ages when, according to historical references from the early 13th century, the Lords of Bertrange occupied a fortified castle. Today's building originated in the 16th century as testified by the Renaissance windows on the eastern and northern wings, the façade being completed in 1710. Around 1780, the d'Huart family who lived in the castle found the facilities too small and constructed a larger building, the Château de Colnet d'Huart, in the vicinity. Over the year, the Schauwenburg Castle has had many different owners and has been used for a variety of purposes. Since 2008, it has temporarily housed the Commune's administrative offices and served as the town hall. See also List of castles in Luxembourg References
Castell de Schengen

El castell de Schengen (en luxemburguès: Schlass Schengen, en francès Château de Schengen) situat a la vila de Schengen al sud-est del Gran Ducat de Luxemburg, prop de les fronteres amb França i Alemanya. Data de l'any 1390, però va ser gairebé completament reconstruït al segle xix. Des del 2010 es va transformar en hotel i centre de conferències. Història El castell del segle xiv va ser derrocat per l'industrial Jean-Nicolas Collart el 1812 quan hi va construir una casa senyorial en el seu lloc. Tot el que va quedar de l'edifici medieval va ser la torre mestra. El visitant més famós del castell va ser, sens dubte, l'escriptor Victor Hugo que el 1871 va fer un esbós de la vella torre. Des del 1939, el castell va ser ocupat per la congregació de Santa Elisabet, però per l'abril de 2010, va obrir les portes com un hotel i centre de conferències. Al costat dels edificis dels voltants, té sales de reunions amb capacitat per a cent participants. Referències
Schloss Schengen

Das Schloss Schengen geht auf eine Wasserburg aus dem 13. Jahrhundert zurück und liegt im luxemburgischen Ort Schengen. Von der ursprünglichen Wasserburg ist aber nur noch einer der vormals vier massiven Rundtürme erhalten. 1968 wurde der alte Rundturm und am 26. Oktober 2018 das ganze Schloss in die „Lëscht vun de klasséierte Monumenter“ aufgenommen. Geschichte Das Schengener Schloss wurde das erste Mal am 5. Mai 1350 schriftlich erwähnt. Nach vielen Besitzerwechseln erwarb es 1793 der Industrielle Jean-Nicolas Collart. Er ließ den größten Teil abreißen und errichtete im Jahre 1812 – weitgehend mit den vorhandenen Baumaterialien – das heutige Gebäude, welches am ehesten als Herrenhaus bezeichnet werden kann. Die Symmetrie und Aufteilung der drei Fensterreihen mit je neun Fenstern und der Mezzaninfenster geben dem Gebäude einen schlossartigen / herrschaftlichen Ausdruck. Die Initialen JNC an der Fassade sind aus dem Namen Jean-Nicolas Collart abgeleitet. Victor Hugo hat den alten Turm während seines Aufenthalts am 13. September 1871 gezeichnet. Der Ausgang zum Moselufer wird erstmals 1451 erwähnt. Dieser Ausgang zeigt eine Statue des hl. Nikolaus, dem Patron der Fischer und Schiffer, und die Wappen des Schlosses. 1939 wurde das Schloss von der Kongregation Sœurs de Sainte Élisabeth übernommen, die es als Ferienzentrum und Tagungsstätte sowie Erholungs- und Altersheim nutzte. In den Jahren 2010 bis 2014 war das Schloss an die luxemburgische Hotelkette Goeres vermietet, die dort ein Hotel betrieb. Seitdem standen die Gebäude leer und sollten verkauft werden. Ein Luxemburger Unternehmen kaufte 2016 für elf Millionen Euro das Schloss mit seinen 5.000 Quadratmetern Wohnfläche und dem 1,3 Hektar großen Grundstück. Der Barockgarten des Schlosses ist Teil des Projektes Gärten ohne Grenzen. Weblinks Einzelnachweise
Schengen Castle

Schengen Castle (Luxembourgish: Schlass Schengen; French: Château de Schengen; German: Schloss Schengen) is located in the village of Schengen in the south-east of Luxembourg close to the borders with France and Germany. Dating from 1390 but almost completely rebuilt in the 19th century, it was a hotel and conference centre until it was sold to Regus in 2016. History The 14th century fortified castle was torn down by the industrialist Jean-Nicolas Collart in 1812 who built a residential manor house in its place. All that remained of the medieval building was its round central tower. The castle's most famous visitor was Victor Hugo who visited the Collarts in 1871 and made a sketch of the old tower. The castle today From 1939, the castle was occupied by the congregation of Saint Elizabeth but in April 2010, it opened as a hotel and conference centre. Together with the surrounding buildings, it has meeting facilities for up to 100 participants. In 2016, the company Regus bought the castle and since then it is unoccupied. References External links Château de Schengen website Archived 2011-04-15 at the Wayback Machine
Castillo de Schengen

El Castillo de Schengen​ (en luxemburgués: Schlass Schengen; en francés: Château de Schengen) está situado en el pueblo de Schengen en el sureste de Luxemburgo cerca de las fronteras con Francia y Alemania. Data de 1390, pero fue casi completamente reconstruido en el siglo XIX, siendo ahora un hotel y centro de conferencias. El castillo del siglo XIV fue derribado por el industrial Jean-Nicolas Collart en 1812 que construyó una mansión residencial en su lugar. Todo lo que quedaba del edificio medieval fue su torre central ronda. Véase también Castillo de Reuland Castillo de Rokantiškės Castillo de Saladino (Egipto) Castillo de Santa Cecilia Referencias
Château de Schengen

Le château de Schengen est situé dans le village de Schengen, dans le sud-est du Luxembourg et à proximité des frontières avec la France et l'Allemagne. Il date de 1390 mais a été presque entièrement reconstruit au XIXe siècle. Il s'agissait d'un hôtel et d'un centre de conférence jusqu'à ce qu'il soit vendu à Regus en 2016. En 2024, c’est le group JBM sous la présidence de M. Jean-Baptiste Marx qui le reprend afin de le rénover et d'en faire un hôtel restaurant mais surtout un lieu unique pour l’organisation de mariages et autres fêtes. L’hôtel dispose de 30 chambres et un projet de rénovation des annexes devrait permettre de rajouter 30 chambres supplémentaires avec spa. À partir de avril 2024, le site sera de nouveau ouvert au public gratuitement pour qu’il puisse profiter des jardins et de la vue sur la tour médiévale et sur la Moselle. Histoire Le château fort du XIVe siècle est démoli par l'industriel Jean-Nicolas Colart en 1812 pour y construire à la place un manoir résidentiel. Il ne reste de l'édifice médiéval que sa tour centrale ronde. Victor Hugo visite le manoir en 1871 et fait un croquis de l'ancienne tour. Le château aujourd'hui À partir de 1939, le château est occupé par la congrégation de Sainte Elisabeth mais, en avril 2010, il ouvre ses portes en tant qu'hôtel et centre de conférence. Avec les bâtiments environnants, il dispose de salles de réunion pouvant accueillir jusqu'à 100 participants. En 2016, la société Regus achète le château et celui-ci est depuis inoccupé. Il est inscrit à la liste des monuments nationaux luxembourgeois en 2018. Références Liens externes Site web du Château de Schengen Portail des châteaux Portail du Luxembourg
Kasteel van Schengen

Het Kasteel van Schengen is een kasteel in Schengen in het zuidoosten van het land Luxemburg in de buurt van het drielandenpunt en de grenzen met Duitsland en Frankrijk. Ten oosten van het kasteel stroomt de grensrivier de Moezel. Ten noordoosten van het kasteel staat het Europamuseum en ten noordwesten staat de Sint-Salvatorkerk. Geschiedenis Het kasteel van Schengen werd voor het eerst in 1350 schriftelijk genoemd. Na vele wijzigingen van eigenaar, werd het in 1793 overgenomen door de industrieel Jean-Nicolas Zollamt. Hij liet het grootste deel van de waterburcht afbreken en bouwde in 1812 het huidige gebouw, dat het best kan worden omschreven als een herenhuis. In 1939 werd het kasteel overgenomen door de Elisabethinnen, die het gebruikten als vakantie- en conferentiecentrum. In de jaren 2010 tot 2014 werd het kasteel verhuurd aan de Luxemburgse hotelketen Goeres, die er een hotel uitbaatte. Sindsdien waren de gebouwen leeg en stonden ze te koop. Een Luxemburgs bedrijf kocht het kasteel met zijn 5.000 vierkante meter woonoppervlak en 1,3 hectare grond in 2016 voor elf miljoen euro. Sinds 1968 wordt de ronde toren van het kasteel beschermd als monument. Zie ook Lijst van beschermd erfgoed in de gemeente Schengen
Шенген (замок)

Шенген (люкс. Schlass Schengen; фр. Château de Schengen; нем. Schloss Schengen) — замок, расположенный в деревне Шенген на юго-востоке Люксембурга, недалеко от границ с Францией и Германией. Построен в 1390 году, почти полностью перестроен в XIX веке. В здании в одно время находились гостиница и конференц-центр; в 2016 году замок продан Regus. В замке были подписаны Шенгенские соглашения. История Укреплённый замок XIV века был снесён промышленником Жаном-Николя Колларом в 1812 году, который построил на его месте особняк. Всё, что сохранилось от средневекового здания, — это круглая центральная башня. Самым известным посетителем замка был Виктор Гюго, который гостил у Колларов в 1871 году и сделал набросок старой башни. С 1939 года замок занимала конгрегация святой Елизаветы, но в апреле 2010 года в замке начали функционировать гостиница и конференц-центр. Вместе с прилегающими строениями он может единовременно вместить до 100 участников конференции. В 2016 году компания Regus выкупила замок, и с тех пор он пустует. См. также Список замков Люксембурга Примечания Ссылки Официальный сайт (фр.)