NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Utopia Group

Utopia Group, SA és una empresa de Luxemburg propietària d'una cadena de cinemes, presents principalment a Bèlgica, Luxemburg, i els Països Baixos. L'empresa opera la majoria dels seus cinemes sota el nom de marca Utopolis. L'empresa va ser fundada el 6 de setembre de 2002 arran de la fusió entre l'empresa luxemburguesa Utopia SA i la neerlandesa Dutch Polyfilm BV. El 2005, l'empresa va vendre 3.48 milions de tiquets a través dels seus cinemes, amb un import aproximat de 33 milions d'euros entre els seus tres grans mercats. L'accionista unitari més gran és Utopia Management S.A (46,3%), seguit per Audiolux (27,2%), i Sofindev (8,9%). La resta de participacions cotitzen a la Borsa de valors de Luxemburg. Utopolis Kirchberg El seu cinema més destacat és l'Utopolis Kirchberg, localitzat a la Ciutat de Luxemburg. L'Utopolis Kirchberg és un complex de sales de cinema a la ciutat de Luxemburg, en el sud de Luxemburg, propietat i operat pel Utopia Group. Està situat en l'Avinguda John Fitzgerald Kennedy al barri de Kirchberg, al nord-est de la ciutat. Amb una capacitat total de 2.693 espectadors, repartits en deu pantalles, és el cinema més gran del país, i va ser inaugurat al desembre de 1996. Referències Enllaços externs Utopia Group - Lloc web oficial
Kinepolis Kirchberg

Kinepolis Kirchberg is a multiplex cinema in Luxembourg City, in southern Luxembourg, owned and operated by the Kinepolis Group, following their acquisition of the Utopia Group SA in late 2015. Prior to this, the multiplex was known as Utopolis Kirchberg. It is located on Avenue John F. Kennedy east of the Kirchberg District Centre in the Kirchberg district, in the north-east of the city. Originally opened in 1996, it has a total seating capacity of 2505, spread across ten screens, making it the largest cinema in the country. References External links Kinepolis Kirchberg official website
Utopolis Kirchberg

El Kinepolis Kirchberg​ es un complejo de cines en la ciudad de Luxemburgo, en el sur de Luxemburgo, propiedad y operado por el Grupo Utopía. Se encuentra ubicado en la Avenida John Fitzgerald Kennedy en el barrio de Kirchberg, en el noreste de la ciudad. Con una capacidad total de 2.693 espectadores, repartidos en diez pantallas, es el cine más grande del país, y fue inaugurado en diciembre de 1996. Véase también Sala de cine Cine Cinematografía Referencias
Kinepolis Kirchberg

Le Kinepolis Kirchberg est un cinéma multiplex situé à Luxembourg-ville, dans le sud du Luxembourg, détenu et exploité par le groupe Kinepolis, à la suite de son acquisition du groupe Utopia SA fin 2015. Auparavant, le multiplex était connu sous le nom de "Utopolis Kirchberg". Il est situé sur l'avenue John F. Kennedy à l'est du Centre du district de Kirchberg, dans le quartier de Kirchberg, au nord-est de la ville. Ouvert à l'origine en 1996, il dispose d'une capacité totale de 2 505 places assises, réparties sur dix écrans, ce qui en fait le plus grand cinéma du pays. Liens externes Site officiel Portail du Luxembourg Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du cinéma
Pont Victor Bodson

El Pont Victor Bodson (en luxemburguès: Victor-Bodson-Bréck; en francès: Pont Victor Bodson) és un pont atirantat a Hesperange, al sud de Luxemburg. Envolta els suburbis al sud-est de la ciutat de Luxemburg, i porta a l'autopista A1 entre Howald i Itzig, sobre la vall de l'Alzette. El pont va ser acabat en 1993, com a part de l'ampliació de la A1 des de Senningerberg (que serveix a l'aeroport internacional de Luxemburg) al sud de la ciutat de Luxemburg. El pont és de metres (280 iardes) de llarg, i es troba a 40 metres (44 m) per sobre del nivell de l'Alzette. El pont té un total de 27 metres (30 iardes) d'ample, consta de dos carrils que es desenvolupen en cada sentit, separats per una mitjana central, juntament amb dues voreres d'emergència. Referències
Victor-Bodson-Brücke

Die Victor-Bodson-Brücke ist eine Schrägseilbrücke der Autoroute 1 bzw. Europastraße 44 bei Hesperingen im Kanton Luxemburg und als solche Teil des sehr stark befahrenen Contournements von Luxemburg. Direkt hinter der Brücke schließt sich der Tunnel Howald an. Sie wurde 1993 erbaut, ist 260 Meter lang, 27 Meter breit und führt in 40 Meter Höhe über die Alzette. Der Pylon, an dem die Seile befestigt sind, hat eine Gesamthöhe von 106,25 Metern. Er ist damit eines der höchsten Bauwerke in Luxemburg. Die Brücke ist nach Victor Bodson, der unter anderem luxemburgischer Verkehrsminister war, benannt. Weblinks Victor-Bodson-Brücke auf structurae.net
Victor Bodson Bridge

The Victor Bodson Bridge (Luxembourgish: Victor-Bodson-Bréck; French: Pont Victor Bodson; German: Victor-Bodson-Brücke) is a cable-stayed bridge in Hesperange, in southern Luxembourg. It circles the south-eastern suburbs of Luxembourg City, and carries the A1 motorway between Howald and Itzig, over the Alzette valley below. The bridge was completed in 1993, as part of the extension of the A1 from Senningerberg (serving Luxembourg Airport) to the south of Luxembourg City. The bridge is 260 metres (280 yd) long, and stands 40 metres (44 yd) above the level of the Alzette below. The bridge is a total of 27 metres (30 yd) wide, consisting of two lanes running in each direction, separated by a central reservation, along with two emergency pavements. Because the valley under the bridge is inhabited, the design was limited to a single support pillar, located exactly in the middle of the bridge. The bridge is stayed by a single 61.5 metres (67.3 yd) suspension mast, located above the support pillar and from which radial cables fan out along the length of the bridge. Despite its reliance on a single mast for suspension, the bridge is notable for being curved along its entire length. The bridge is named after Victor Bodson, a government minister in the 1940s and 1950s that held responsibility for Public Works, Transport, and Justice. He was also a recipient of the Righteous Among the Nations award for his participation during the Holocaust in helping Jews escape persecution. Footnotes External links (in French) Page on the official Administration des Ponts et Chassées website
Puente Victor Bodson

El Puente Victor Bodson (en luxemburgués: Victor-Bodson-Bréck; en francés: Pont Victor Bodson) es un puente atirantado​ en Hesperange, en el sur de Luxemburgo. Rodea los suburbios al sureste de la ciudad de Luxemburgo, y lleva a la autopista A1 entre Howald y Itzig, sobre el valle del Alzette. El puente fue terminado en 1993, como parte de la ampliación de la A1 desde Senningerberg (que sirve al aeropuerto internacional de Luxemburgo) al sur de la ciudad de Luxemburgo. El puente es de 260 metros (280 yardas) de largo, y se encuentra a 40 metros (44 m) por encima del nivel del Alzette. El puente tiene un total de 27 metros (30 yardas) de ancho, consta de dos carriles que se desarrollan en cada sentido, separados por una mediana central, junto con dos aceras de emergencia.​ Véase también Puente Puentes más largos del mundo Puentes más altos del mundo Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Puente Victor Bodson.
Victor Bodsonbrug

De Victor Bodsonbrug (Luxemburgs: Victor-Bodson-Bréck) is een tuibrug in het land Luxemburg, die op een hoogte van 40 meter de vallei van de Alzette nabij Hesperange overspant. De brug ligt tussen de dorpen Howald en Itzig en is onderdeel van de snelweg A1 (Luxemburg-Wasserbillig). De brug is voltooid in 1993, nadat de A1 werd verlengd van Senningerberg (nabij het Vliegveld van Luxemburg) naar het zuiden van de stad. De brug is 260 meter lang, 40 meter hoog en heeft een breedte van 27 meter. Over de breedte bestaat de brug uit 2x2 rijstroken, gescheiden door een middenberm samen met twee voetpaden voor noodgevallen. Omdat de vallei onder de brug onbewoond is, kon het ontwerp gelimiteerd worden tot één enkele steunpijler, exact geplaatst in het midden van de brug. De brug wordt overeind gehouden door een enkele ophangmast, geplaatst boven op de steunpijler, vanwaar radiale kabels uitwaaieren over de lengte van de brug. Ondanks de afhankelijkheid van één enkele mast voor de ophanging, is de brug merkbaar gebogen over de gehele lengte. De brug is genoemd naar politicus Victor Bodson (1902-1984), de minister van publieke werken, transport en justitie in het groothertogdom in de jaren '40 en '50. Daarnaast heeft hij de eretitel Rechtvaardige onder de Volkeren ontvangen voor zijn rol in het laten ontsnappen van Joden aan vervolging tijdens de Holocaust.
Castell de Wintrange

El Castell de Wintrange (en luxemburguès: Schlass Wëntreng; en francès: Château de Wintrange) situat en el centre de Wintrange a la vora de Schengen al sud-est de Luxemburg, és un castell de propietat privada d'estil realitzat en arquitectura renaixentista i construït el 1610. El castell és una fita històrica a la vall del Mosel·la i està envoltat d'un parc privat d'1,5 hectàrees. Al costat de la finca es troba el parc nacional de llacs i llacunes que s'estenen fins al riu. Història Conegut com un dels més bells castells privats de Luxemburg a la regió d'Hémecht, té una llarga història de nobles i senyors. Construït el 1610 per Alexandre de Musset, Sire de Foetz, ha canviat de propietat de família divuit vegades. El nom Wintrange s'ha documentat per primera vegada en escrits de l'any 987, encara que la zona estava habitada des de fa diversos mil·lennis. Els romans van ser els primers de conrear vinyes a la terra fèrtil de la vall del riu. S'han excavat restes de vil·les romanes a la zona. Situat en la pintoresca vall del riu Mosel·la, el castell és monument històric del llogaret de Wintrange. Va ser construït junt amb un parc emmurallat i vinyes pròpies. La propietat dels voltants era molt més gran el 1600 que a l'actualitat. L'estructura principal de l'edifici, amb les seves quatre torres no ha canviat en els últims quatre segles. A la Guerra dels Trenta Anys (1618-1648) es van agregar algunes fortificacions, així com una tronera per protegir l'entrada principal. Al segle xviii, va ser construït el graner junt amb la cinquena torre. S'utilitzava principalment com a estable de cavalls. A la dècada de 1930, l'industrial Nick Schlesser que realitzava extracció de mineral de ferro, es va enamorar d'aquesta petita joia del castell a la vall. Havia estat una anterior propietat de Gisbert de Witt qui conreava al parc un hort, el Castell de Wintrange va ser venut el 1938 a Nicolas Schlesser. Avui, continua sent propietat privada i curosament restaurat pel net de Nick Philippe. El castell i el parc es pot llogar per a esdeveniments, bodes, cinema i sessions de fotografies. Vegeu també Llista de castells de Luxemburg Referències
Schloss Wintringen

Das Schloss Wintringen (lux.: Schlass Wëntreng, fr.: Château de Wintrange) ist das bedeutendste geschichtliche Bauwerk im Dorf Wintringen (lux.: Wëntreng, frz.: Wintrange). Es ist im Privatbesitz. Das Schloss, die Orangerie und der Park können für Veranstaltungen und Filmaufnahmen gemietet werden. Diese sind ansonsten nicht öffentlich zugänglich. Lage Das 1610 erbaute Gebäude im Renaissancestil steht im Zentrum von Wintringen. Es ist von einem etwa 1,5 ha großen Privatpark umgeben. Das umliegende Grundstück war im 17. Jahrhundert viel größer als heute und wurde selbst bewirtschaftet. Angrenzend an das Anwesen befindet sich das Vogelschutzgebiet Haff Remich und der Nationalpark mit Seen und Teichen, die sich bis zur Mosel erstrecken. Geschichte Der Name Wintrange wurde erstmals 987 n. Chr. schriftlich dokumentiert. Das Château de Wintrange wurde 1610 von Alexandre de Musset, Edler von Foetz, erbaut. Das Hauptgebäude mit den vier Türmen hat sich in den letzten vier Jahrhunderten kaum verändert. Während des Dreißigjährigen Krieges (1618–1648) kamen Verteidigungswerke hinzu. Im 18. Jahrhundert wurde die angebaute Scheune mit dem 5. Turm als zusammenhängender Anbau errichtet. Die Scheune wurde hauptsächlich als Pferdestall genutzt. In den 1930er Jahren entdeckte der Industrielle Nick Schlesser († 1952) das Schloss, als er in den umliegenden Wäldern jagte. Er kaufte es 1938 von Gisbert de Witt. Die Burg wurde im Zweiten Weltkrieg schwer beschädigt. Anfangs waren deutsche, dann amerikanische Soldaten im Schloss stationiert. Es wurde von den Nachkommen von Nick Schlesser restauriert. Insgesamt hat das Schloss im Laufe der Jahrhunderte 18 Mal den Eigentümer gewechselt. Am 6. Juli 2016 wurde das Schloss in die Liste der nationalen Monumente der Gemeinde Schengen aufgenommen. Das Schloss wird aktuell (2019) zum Verkauf um Euro 5.200.000,00 angeboten. Gebäude und Liegenschaft Das Hauptgebäude hat eine Wohnfläche von etwa 550 m². Das Erdgeschoss etwa 200 m², das erste und zweite Obergeschoss etwa 150 m² bzw. 130 m². Darüber befindet sich ein Dachboden mit etwa 140 m². Es befinden sich im Hauptgebäude 21 Zimmer, davon zehn Schlafzimmer. Ein Anbau umfasst etwa 140 m², mit der Möglichkeit weitere Stockwerke hinzuzufügen. Im ummauerten Park befinden sich über 240 verschiedene Bäume. Die Orangerie hat zwei getrennte Etagen und zwei Keller im Innenhof. Im Park befindet sich ein weiteres Gewächshaus. Weblinks Website des Schloss Wintringen Einzelnachweise
Wintrange Castle

Wintrange Castle (Luxembourgish: Schlass Wëntreng; French: Château de Wintrange; German: Schloss Wintringen), located in the centre of Wintrange near Schengen in south-eastern Luxembourg, is a privately owned Renaissance style castle built in 1610 and can be rented for weddings, events, film, and photo location. Location The castle is a historic landmark in the Moselle valley and is surrounded by a 1.5-hectare (3.7-acre) private park. Adjacent to the estate is the Haff Remich bird sanctuary and national park with lakes and ponds stretching down to the river. History Named as one of the most beautiful private castles in the Luxembourg region in Hémecht, Château de Wintrange carries a long history of Nobles and Lords. Built in 1610 by Alexandre de Musset, Sire of Foetz, it has changed family ownership 18 times. The name Wintrange has first been documented in writings in 987 AD, although the area has been inhabited for several millennia. The Romans were the first to cultivate vineyards in the fertile soil of the river Valley. Remains of Roman villas have been excavated in the area. Located in the picturesque Mosel river valley, Château de Wintrange is the historic monument of the village of Wintrange. The castle was built with its own well system, waterways, a walled park and own vineyards. The surrounding property was much larger in the 1600s than today, then being tended by servants. The main building structure with its four towers hasn’t changed in the past four centuries. In the 30-year war (1618-1648) some fortifications were added, as well as a gunport to protect the main entrance. In the 18th century, the annexed barn with the 5th tower was built as an interconnected extension. It was mainly used as horse stables. In the 1930s, iron ore mining Industrial Nick Schlesser hunted game in the lush forests above the village and fell in love with this little jewel of a castle in the valley. Previously owned by Gisbert de Witt, who cultivated the park into an orchard, the Château de Wintrange was sold in 1938 by Notary Champagne to Nicolas Schlesser. Today, Château de Wintrange is still privately owned and carefully restored by Nick's grandson Philippe. The castle and park can be rented for events, weddings, film and photo shoots. The castle today The castle is privately owned and can be rented for weddings, events, film, and photo location, but is not yet open to tourists or guided tours. The Castle is currently for sale. See also List of castles in Luxembourg External links The Château de Wintrange website References
Biblioteca Nacional de Luxemburg

La Biblioteca Nacional de Luxemburg, (en francès, Bibliothèque nationale de Luxembourg), és la principal biblioteca del Gran Ducat de Luxemburg, i gestiona el Dipòsit legal en aquest país. Encara que una biblioteca del Municipi data de 1798, el seu establiment com a biblioteca nacional del país se situa el 1899. Alberga aproximadament un milió de documents, en diversos idiomes. Bibliografia La Bibliothèque nationale de Luxembourg. Luxemburg 2007. ISBN 2-87980-053-6 Jean-Marie Reding: "Das Bibliothekswesen Luxemburgs, ein Überblick". In: Bibliothek Forschung und Praxi. 32.2008,3, pàg. 325-334. Jean-Marie Reding: Welches Bibliothekssystem? Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. Universität Luxemburg. Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. Forum für Politik, Gesellschaft und Kultur, 02.2004 Referències
Národní knihovna Lucemburska

Národní knihovna Lucemburska (francouzsky: Bibliothèque nationale du Luxembourg, lucembursky: Nationalbibliothéik Lëtzebuerg) je největší a národní knihovna Lucemburského velkovévodství se sídlem v jeho hlavním městě Lucemburku. Byla založena roku 1899. Schraňuje více než 1,8 milionu tištěných dokumentů. Podléhá lucemburskému ministerstvu kultury. Od 1. října 2019 knihovna sídlí v nové budově speciálně pro ni postavené na Třídě J. F. Kennedyho, podle architektonického návrhu studia Bolles+Wilson. Od té doby se také užívá gramaticky správného názvu zdůrazňujícího, že knihovna je institucí lucemburského státu, nikoli jen města Lucemburk (do roku 2019 zněl název ve francouzštině Bibliothèque nationale de Luxembourg, což se dalo přeložit jako Národní knihovna v Lucemburku, kdežto dnes zní Bibliothèque nationale du Luxembourg). Každý týden knihovna vysílá bibliobus do 81 lucemburských měst. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku National Library of Luxembourg na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Národní knihovna Lucemburska na Wikimedia Commons
Biblioteca Nacional de Luxemburgo

La Biblioteca Nacional de Luxemburgo (en francés, Bibliothèque nationale de Luxembourg) es la principal biblioteca del Gran Ducado de Luxemburgo, y gestiona el Depósito Legal en ese país. Aunque el municipio cuenta con una biblioteca desde 1798, su establecimiento como biblioteca nacional del país se dio en 1899. Alberga aproximadamente un millón de documentos, en diversos idiomas.​ Bibliografía La Bibliothèque nationale de Luxembourg. Luxemburg 2007. ISBN 2-87980-053-6 Jean-Marie Reding: "Das Bibliothekswesen Luxemburgs, ein Überblick". In: Bibliothek Forschung und Praxis. 32.2008,3, pp. 325-334. Jean-Marie Reding: Welches Bibliothekssystem? Universität Luxemburg. Archivado el 24 de septiembre de 2015 en Wayback Machine. Forum für Politik, Gesellschaft und Kultur, 02.2004 Referencias
Nationale Bibliotheek van Luxemburg

De Nationale Bibliotheek van Luxemburg (Frans: Bibliothèque nationale de Luxembourg (BnL), Luxemburgs: Lëtzebuerger Nationalbibliothéik, Duits: Nationalbibliothek Luxemburg) is de nationale bibliotheek en grootste bibliotheek van Luxemburg, gesitueerd in hoofdstad Luxemburg. De bibliotheek is een van de culturele overheidsinstellingen in het groothertogdom. Deze bibliotheek is in 1798 gesticht door Franse autoriteiten en in 1848 door de Luxemburgse regering overgenomen. De naam Nationale Bibliotheek is van 1899. De bibliotheek is gehuisvest direct naast de Kathedraal van Luxemburg. In 2019 verhuisde de bibliotheek naar een nieuw gebouw in de wijk Kirchberg. Literatuur La Bibliothèque nationale du Luxembourg, Luxemburg 2007, ISBN 2-87980-053-6 Jean-Marie Reding: Das Bibliothekswesen Luxemburgs, ein Überblick, in: Bibliothek Forschung und Praxis, 32, 2008, p. 325–334. Zie ook Lijst van nationale bibliotheken Externe links (fr) Officiële website Virtual International Authority File (VIAF): 155463906
Biblioteca Nacional do Luxemburgo

Biblioteca Nacional do Luxemburgo ( em francês: Bibliothèque nationale du Luxembourg ), abreviado como BnL, é a biblioteca nacional do Luxemburgo. O BnL é a biblioteca legal de depósitos e direitos autorais do Luxemburgo. Foi criado em 1899 no lugar da biblioteca municipal, datada de 1798. Desde 2019, sua coleção inclui, entre outros, 1,8 milhão de documentos impressos, 20.000 documentos audiovisuais, 77.800 títulos de periódicos eletrônicos, 641.000 ebooks e 390 bancos de dados. Em setembro de 2019, o BnL foi consolidado em um novo complexo construído na Avenue John F. Kennedy em Kirchberg, cidade do Luxemburgo. O BnL é responsável pelo gerenciamento da rede bibnet.lu, reunindo as 87 bibliotecas públicas do Luxemburgo. Leitura adicional La Bibliothèque nationale de Luxembourg. Luxembourg 2007. ISBN 2-87980-053-6 Jean-Marie Reding: "Das Bibliothekswesen Luxemburgs, ein Überblick". In: Bibliothek Forschung und Praxis. 32.2008,3, pp. 325–334. Jean-Marie Reding: Welches Bibliothekssystem? Universität Luxemburg. Forum für Politik, Gesellschaft und Kultur, 02.2004. Referências Ligações externas Website oficial
Национальная библиотека Люксембурга

Национальная библиотека Люксембурга (фр. Bibliothèque nationale de Luxembourg, люкс. Lëtzebuerger Nationalbibliothéik) — национальная библиотека государства Люксембург и крупнейшая библиотека страны. История Библиотека была основана французской администрацией в 1798 году как городская библиотека Люксембурга. С 1849 года библиотека стала государственной, а в 1899 году получила статус национальной. Первый библиотечный каталог в 1846 году описывал 9978 томов. С 1903 года библиотека вела рукописный каталог на карточках. В 1973 году было сооружено сегодняшнее помещение библиотеки на бульваре Рузвельта № 37. Библиотека имеет ещё два филиала и два хранилища редкой книги. Ценными книгами библиотеки являются 840 рукописных книг и 150 инкунабул. Библиотека собирает все публикации, которые появляются в Люксембурге, а также все издания, связанные с Люксембургом, выходящие в других странах. Закон об обязательном экземпляре от 10 августа 1992 года обязывает люксембургские издательства присылать в библиотеку обязательные экземпляры. «Люксембургензиана» (Luxemburgensiana) составляет 150 000 томов. Библиотека ведет Люксембургскую национальную библиографию (Bibliographie luxembourgeoise). Общие фонды библиотеки составляют 750 000 томов и 3600 подписок журналов. Более 30 000 томов находятся в свободном доступе в читальном зале. Ежегодно библиотека обогащается на 10 000 томов. Библиотекой могут пользоваться читатели с 16 лет. В 1985 году библиотека выступила с инициативой создания библиотечного объединения с общим каталогом, сейчас bibnet.lu объединяет 35 библиотек, его каталог свободно доступен через интернет. Белая плесень Ненадлежащие условия хранения книг в подвальном помещении библиотеки привели к распространению так называемой «белой плесени», которая была обнаружена в начале 2010 года. Плесень охватила почти один километр книжных полок. Пораженные книги пришлось немедленно изъять из каталога bibnet.lu. Сейчас читатели не имеют возможности пользоваться этими изданиями. Примечания Литература La Bibliothèque nationale de Luxembourg. Luxemburg 2007. ISBN 2-87980-053-6 Jean-Marie Reding: Das Bibliothekswesen Luxemburgs, ein Überblick. In: Bibliothek Forschung und Praxis. 32.2008,3, S. 325—334. Jean-Marie Reding: Welches Bibliothekssystem? Universität Luxemburg. Архивная копия от 24 сентября 2015 на Wayback Machine Forum für Politik, Gesellschaft und Kultur, 02.2004. Ссылки Официальный сайт библиотеки Общий каталог bibnet.lu Библиография Люксембурга