Церква Знамення Божої Матері (Вільнюс)

Церква Знамення Божої Матері (лит. Vilniaus Dievo Motinos ikonos „Ženklas iš dangaus“ cerkvė) — православний храм в ім'я ікони Божої Матері «Знамення», побудований за проектом віленського архітектора Михайла Прозорова в 1903 у Вільні, одна з наймолодших церков міста. Розташовується недалеко від Жверинського моста, на вершині пагорба, круто збігає до річки, на куті вулиць Вітауто і Міцкявічяус. Візантійські куполи церкви замикають перспективу проспекту Гедиміна в західному напрямку; на східному кінці головної вулиці міста видніється римсько-католицький Архикафедральний собор. Адреса: вулиця Вітауто, 21 (лит. Vytauto g. 21). Настоятель: митрофорний протоієрей Петро Мюллер. Історія На початок XX століття Російська імперія хотіла закріпити гегемонію у Литві, тому почали будувати новий синодальний храм в районі Александрія (нині Жверинас) на правому березі річки Вілії (Неріс), де проживало близько 2,5 тисяч людей. Найближчим православним храмом була парафіяльна Архангело-Михайлівська церква на Сніпішках, що знаходиться на значній відстані. У той час в цьому місці ще не було моста через Вілію: дерев'яний міст з'єднав Александрію з містом тільки 1901 (за іншими відомостями в 1892), пізніше побудований кам'яний міст. Вільнюське Свято-Духове братство 5 жовтня 1897 ухвалило рішення про будівництво нової церкви. Храм будувався і облаштовувався на пожертви приватних осіб. Початком послужило велике пожертвування 5000 рублів архієпископа Холмського і Варшавського Ієроніма Екземплярського, який до 1898 декілька років займав Віленський кафедру ВПСРІ. Ще 5000 рублів пожертвував архієпископ Віленський і Литовський Ювеналій Половцев. Ділянка землі (розміром в 6300 м2 і вартістю понад 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) для будівництва храму безоплатно виділив тодішній землевласник В. В. Мартінсон. За заповітом його прах покоїться в огорожі церкви. На виділені Свято-Духовим братством 10 тисяч рублів розпочаті первинні роботи із зведення храму. 14 жовтня 1899 архієпископ Віленський і Литовський Ювеналій освятив місце закладки церкви. Будівництво церкви почалося 1903. Відсутні для зведення храму 21790 рублів дав Священний Синод Російської імперії, чим підтвердив ідеологічну основу нового будівництва у конфліктному польсько-литовському регіоні. 1 червня 1903 архієпископ Ювеналій освятив церкву. На час освячення при церкві з 1901 в сусідньому будинку діяла церковно-приходська школа. На території храму споруджено будинок для дитячого притулку і обладнана бібліотека з великим читальним залом. Першим настоятелем Церкви Знамення Божої Матері став протоієрей Климент Смольський (1903-1907). Під час Першої світової війни при храмі діяв притулок для дітей з бідних сімей. У притулку перебували діти незалежно від конфесійної приналежності (крім дітей з православних сімей, були діти з сімей старообрядницьких і католицьких). З дня освячення церкви, богослужіння не переривалися ні під час світових воєн, (за іншими відомостями, в церкві не служили з вересня 1915 до 1919) ні під час німецької влади і за совєцької окупації. Після анексії Литви, 1946 у храмі налічувалося 400 постійних парафіян. Офіційно прихід зареєстрований окупаційної владою СССР 1948. Після смерті Сталіна, 1956 проведений капітальний ремонт храму. У 1990-х купили чотири нові дзвони, відлиті на Воронезькому металургійному заводі (найбільший вагою 280 кг) в РФ. За задумом і ескізами протоієрея П. Мюллера (художника) над головним престолом змонтований новий вітраж і центральну частину церкви прикрасило панікадило в сучасному стилі. 2007-2010 храм капітально ремонтувався; були реставровані покрівля, замінені вікна, крокви, балки. Однією парафіянкою з особистих коштів було пожертвувано близько 11 тонн міді. Настоятелем церкви з 1988 є митрофорний протоієрей Петро Мюллер. Діють Молодіжний музичний центр, благодійне товариство «Ласка». Архітектура і оздоблення Церква споруджена з жовтої цегли в візантійському архітектурному стилі, для якого характерні монументальність, багатокупольність і обробка декором. Автором проекту був віленський архітектор М. Прозоров, будівельними роботами керував підрядник Нікалай Маврікін. Цоколь храму складний з кругляка. Стіни облицьовані профільною цеглою. Особлива цегляна кладка надає будівлі ошатність: одні ряди цегли вдавлені в стіни, інші ж виступають. Таким чином на стінах церкви утворюються стримані візерунки, що гармонують із монументальністю. Фасад церкви майстерно декорований. Церква трьохпрестольна: крім головного престолу, в ній є прибудови в ім'я Івана Хрестителя і преподобномучениці Євдокії. Іконостас з мореного дуба виконаний віленським різьбярем і живописцем І. Молокіним. Орнамент мозаїчної підлоги виконаний за власний рахунок підрядником Н. Маврикіним. Церква опалювалася гарячим повітрям, яке надходило з двох розташованих в підвалі печей. У 1990-х при розборі завалів на горищі церкви були виявлені писані на металі ікони, виконані в стилі майстрів школи художника В. М. Васнецова. Посилання Вильнюсская церковь в честь иконы Божией Матери "Знамение". www.znamenskaja.lt. Архів оригіналу за 26 травня 2012. Процитовано 26 січня 2012. Церковь Знамения Божьей Матери (Знаменская). Ул.Витауто, 21. www.vilnius.skynet.lt. Архів оригіналу за 26 травня 2012. Процитовано 26 січня 2012. Джерела Виноградов А. А. Путеводитель по городу Вильне и его окрестностям. Со многими рисунками и новейшим планом, составленным по Высочайше конфирмованному. В 2-х частях. — Второе издание. — Вильна: Типография Штаба Виленского военного округа, 1908. — С. 100—101. Озеров Г. Знаменская церковь // Вильнюс. — Вильнюс, 1994. — № 8. — С. 177—180. — ISSN 0236-2203. Venclova, Tomas. Wilno. Przewodnik / Tłumaczenie Beata Piasecka. — R. Paknio leidykla, 2006. — С. 191—192. — 216 с. — ISBN 9986-830-47-8. Шлевис, Герман. Православные храмы Литвы. — Вильнюс: Свято-Духов монастырь, 2006. — С. 47—53. — 559 с. — ISBN 9986-559-62-6.