NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Костёл Святой Гертруды

Костёл Святой Гертру́ды (лит. Šv. Gertrūdos bažnyčia) — католический храм в Старом городе Каунаса. Является одним из старейших примеров кирпичной готики в Литве. Располагается между аллеей Лайсвес и ул. Ю. Груоджё, адрес ал. Лайсвес 101Б (Laisvės al. 101B). Храм включён в Регистр охраняемых государством объектов культурного наследия; код 820. История Точный год постройки храма неизвестен, примерная датировка — конец XV — начало XVI веков. В 1503 году великий князь литовский Александр храм, в то время именуемый часовней, причислил к приходскому костёлу Каунаса, хотя сам костёл Святой Гертруды городу не принадлежал. Он стоял тогда за городской стеной, неподалёку от основной дороги на Вильнюс, вокруг было кладбище. В середине XVI века к зданию была пристроена колокольня. Во время Русско-польская войны, в 1655 году, храм был поврежден и восстановлен только к 1680 году. В 1750 году виленский епископ Михал Ян Зенкевич позволил обосноваться при костёл Святой Гертруде рохитам — монахам Братства Святого Роха. Монахи к костёлу пристроили деревянный монастырь, мужской и женский госпитали. В 1782 году начались годы забвения, когда в монастыре жило только 5 монахов Братства Святого Роха. В 1785—1794 годах монахи вместо старых деревянных алтарей соорудили три новых, амвон, хоры на двух колоннах, украсили храм гипсовыми статуями и лепниной. В 1794 году костёл был повторно освящён, а в 1796 году было проведено его обновление: в нём установили орган и обустроили жилые помещения для настоятеля. В 1812 году Каунас подвергся крупному пожару, во время которого пострадал и костёл Святой Гертруды. Деревянный монастырь сгорел, госпиталь пришёл в негодность, рохиты были не в состоянии содержать храм, и в 1824 году он был передан сёстрам Ордена дочерей милосердия. После Январского восстания монастырь был закрыт в 1864 году. В 1880 снесены остатки госпиталя, а в 1921 году костёл передан марианам, основавшим рядом с ним свой монастырь. В годы советской власти костёл не действовал. В нём располагался склад медицинского оборудования. В 1988 году здание планировалось снести, однако этому воспротивилась общественность. В 1991 году, после восстановления независимости Литвы, храм был возвращён монахам. Возобновились мессы, в 1992 году была проведена реставрация монастыря и костёла. В 1997 году художник Вайдотас Квашис создал в храме скульптурное изображение крестного пути Иисуса Христа. Примечания Ссылки Šv. Gertrūdos bažnyčia (лит.). Kultūros vertybių registras. Kultūros paveldo departamentas prie Kultūros ministerijos. Дата обращения: 28 июня 2020. Kauno buvęs Rokitų (vėliau - Šaričių, dabar - Marijonų) vienuolynas ir Šv. Gertrūdos bažnyčia (лит.). Lietuvos vienuolynai. Vilniaus dailės akademijos leidykla. Дата обращения: 11 апреля 2013. Архивировано 21 апреля 2013 года.
Костел Святої Гертруди

Костел Святої Гертруди (лит. Šv. Gertrūdos bažnyčia) — католицький храм в Старому місті Каунаса. Є одним із найстаріших зразків цегляної готики у Литві. Історія Точний рік побудови храму невідомий, приблизне датування — XV століття. У 1503 році, великий князь литовський Олександр Ягеллончик зробив його парафіяльним храмом Каунаса. В середині XVI століття до будівлі була прибудована дзвіниця. Під час Московсько-польської війни, в 1655 році, храм зазнав значних пошкоджень і був відновлений тільки в 1680 році. Приблизно в 1750-му до костелу прибудували дерев'яний госпіталь. У 1782 році почалися роки забуття, коли в костелі служили й проживали всього 5 ченців Ордена святого Роха. У 1794 році костел був повторно освячений, а в 1796-му проведено його оновлення: встановили орган і облаштували житлові приміщення для настоятеля. У 1812 році в Каунасі сталася велика пожежа, під час якої постраждав і костел святої Гертруди. Будівля госпіталю була знищена вогнем повністю, і в 1824 році храм передали сестрам Ордена дочок милосердя. Після Січневого повстання, в 1864 році, монастир закрили. У 1880 році були знесені руїни шпиталю, а в 1921 році костел передали конгрегації маріан, яка заснувала поруч з ним свій монастир. У роки радянської влади костел не діяв. У ньому розміщувався склад медичного обладнання. У 1988 році будівлю планувалося знести, проте цьому завадила громадськість. У 1991 році, після відновлення незалежності Литви, храм був повернений ченцям. Відновилися меси, а в 1992 році була проведена реставрація монастиря і костелу. У 1997 році художник Вайдотас Квашис створив у храмі скульптурне зображення хресного шляху Ісуса Христа. Примітки Література Kauno buvęs Rokitų (vėliau - Šaričių, dabar - Marijonų) vienuolynas ir Šv. Gertrūdos bažnyčia. Lietuvos vienuolynai (лит.). Vilniaus dailės akademijos leidykla. Архів оригіналу за 21 квітня 2013. Процитовано 11 квітня 2013.
Stadion Centralny w Wisaginii

Stadion Centralny – wielofunkcyjny stadion w Wisaginii, na Litwie. Został otwarty w 1988 roku, w latach 2014–2015 został zmodernizowany. Obiekt może pomieścić 3000 widzów. Swoje spotkania na stadionie rozgrywają piłkarze klubu Intero Veteranai Wisaginia. Przypisy
Grzybiańce (okręg wileński)

Grzybiańce (lit. Grybėnai) – wieś na Litwie, w okręgu wileńskim, w rejonie wileńskim, w gminie Sużany, nad Jeziorem Grzybiańskim, częściowo na terenie Oświeskiego Parku Regionalnego. Historia W XIX i w początkach XX w. położone były w Rosji, w guberni wileńskiej, w powiecie wileńskim. Po I wojnie światowej pod administracją polską, w Zarządzie Cywilnym Ziem Wschodnich. W latach 1920–1922 w składzie Litwy Środkowej. Od 11 kwietnia 1922 leżały w Polsce, w województwie wileńskim, w powiecie wileńsko-trockim, w gminie Niemenczyn. W 1931 miejscowość liczyła 77 mieszkańców, zamieszkałych w 14 budynkach. Po II wojnie światowej w granicach Związku Sowieckiego. Od 1991 na niepodległej Litwie. Uwagi Przypisy Bibliografia Grzybiańce, pow. wileński, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. II: Derenek – Gżack, Warszawa 1881, s. 892 . Mapa WIG Niemenczyn. [dostęp 2025-07-23]. (pol.). geoportal.lt. [dostęp 2025-07-23]. (lit. • ang.).
Rakszany

Rakszany (lit. Rakšonys) – wieś na Litwie, w okręgu wileńskim, w rejonie wileńskim, w gminie Sużany. Historia W XIX i w początkach XX w. położone były w Rosji, w guberni wileńskiej, w powiecie wileńskim. W 1888 miejscowość liczyła 102 mieszkańców, zamieszkałych w 8 budynkach, wyłącznie katolików. Po I wojnie światowej pod administracją polską, w Zarządzie Cywilnym Ziem Wschodnich. W latach 1920–1922 w składzie Litwy Środkowej. Od 11 kwietnia 1922 leżały w Polsce, w województwie wileńskim, w powiecie wileńsko-trockim, w gminie Niemenczyn. W 1931 miejscowość liczyła 76 mieszkańców, zamieszkałych w 14 budynkach. Po II wojnie światowej w granicach Związku Sowieckiego. Od 1991 na niepodległej Litwie. Uwagi Przypisy Bibliografia Rakszany, pow. wileński, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. IX: Pożajście – Ruksze, Warszawa 1888, s. 519 . Mapa WIG Niemenczyn. [dostęp 2025-08-11]. (pol.). geoportal.lt. [dostęp 2025-08-11]. (lit. • ang.).
Buby

Buby (lit. Bubos) – wieś na Litwie, w okręgu wileńskim, w rejonie wileńskim, w gminie Suderwa. Historia Pod zaborami wieś; w II Rzeczypospolitej wieś i zaścianek. W XIX i w początkach XX w. położone były w Rosji, w guberni wileńskiej, w powiecie wileńskim, w gminie Mejszagoła. Po I wojnie światowej pod administracją polską, w Zarządzie Cywilnym Ziem Wschodnich. W latach 1920–1922 w składzie Litwy Środkowej. Od 11 kwietnia 1922 leżały w Polsce, w województwie wileńskim, w powiecie wileńsko-trockim, w gminie Mejszagoła. W 1931 miejscowość liczyła: wieś – 98 mieszkańców, zamieszkałych w 18 budynkach, zaścianek – 2 mieszkańców, zamieszkałych w 1 budynku. Po II wojnie światowej w granicach Związku Sowieckiego. Od 1991 na niepodległej Litwie. Uwagi Przypisy Bibliografia Buby (1), pow. wileński, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 1: Abablewo – Januszowo, Warszawa 1900, s. 252 . Mapa WIG Mejszagoła. [dostęp 2025-07-02]. (pol.). geoportal.lt. [dostęp 2025-07-02]. (lit. • ang.).
Church of the Assumption of the Blessed Virgin Mary into Heaven, Telšiai

The Church of the Assumption of the Blessed Virgin Mary into Heaven (Lithuanian: Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia) is a Roman Catholic church in Telšiai, Lithuania. History The parish of Telšiai was established in 1536 and it is believed that at that time a church was also built by Sigismund the Old, Grand Duke of Lithuania. In 1612, a parish school was established at the church. The church was rebuilt in 1602 and 1700, but was damaged during the Great Northern War. Due to serious decay, the church was closed in 1815 and demolished in 1831. After the Uprising of 1863, Tsarist authorities built Orthodox Church of St. Nicholas the Wonderworker in 1867 at the same location. The church was of neo-Byzantine style and had richer décor than its Catholic predecessor. After the establishment of the Roman Catholic Diocese of Telšiai, Roman Catholics sued the Orthodox community demanding return of the church and the land. In 1932, both the land and the church were transferred to Roman Catholics. In 1935, the church was converted into a Catholic church. Architecture The Church reflects features of Gothic, Baroque and Byzantine Revival architectures. Its floor plan is cross-shaped. The Church has one tower and three altars. The fence of the churchyard is built using stone pillars and wood. References Sources "Telšių vyskupija. Telšių Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų parapija". telsiuvyskupija.lt. Retrieved 2020-02-18. "Telšių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia :: Bažnyčios Telšių rajone | Gyvenimo būdo žurnalas". www.ltvirtove.lt. Retrieved 2020-02-18.
Костёл Вознесения Пресвятой Девы Марии (Тельшяй)

Костёл Вознесения Пресвятой Девы Марии (лит. Telšių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia) — католический храм в Тельшяй, в архитектурном облике которого имеются черты неоготики, необарокко и неовизантийского стиля. История Тельшяйский приход основан в 1536 году. В том же году по приказу великого князя литовского Сигизмунда Старого в Тельшяй был построен храм Вознесения на небеса Пресвятой Девы Марии. В 1612 году при нём была учреждена и приходская школа. Храм отстраивался и перестраивался несколько раз, но до наших времен от прежнего храма сохранился лишь отлитый в 1619 году костёльный колокол. Построенный в 1700 году новый костел пострадал во время Северной войны со шведами, его ремонт начался лишь в 1788 году, после длительного периода чумы и голода, однако в 1814 году по распоряжению царских властей он был закрыт и вскоре разрушен. После восстания 1831 года царские власти отобрали и землю костёла, а также уничтожили кладбище на Вильнюсском холме. В 1864—1867 году на том же месте возвели каменную церковь во имя святителя Николая Чудотворца в неовизантийском стиле с башней-колокольней (по проекту Томаша Тышецкого). В сравнении с существовавшим ранее костёлом её убранство было богаче, в ней было много икон и роскошно декорированных литургических книг — таким образом старались склонить к православию больше местных жителей. В 1935 году после долгих судебных разбирательств землю с постройками вернули Тельшяйскому приходу. Православная община получила компенсацию, а здание церкви планировалось снести и построить новый храм. В конце концов было принято решение его переоборудовать. В годы советской оккупации Литвы костел пытались закрыть, но сильное сопротивление членов общины помешало это сделать. В XXI веке храм Вознесения на небеса Пресвятой Девы Марии в Тельшяй был обновлен ещё раз. Однако его по-прежнему отличает широкое и довольно необычное разнообразие стилей: в архитектуре храма прослеживаются неоготические, необарочные и неовизантийские черты. Примечания Ссылки Telšių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų parapija (лит.). Telšių vyskupija. Telšių vyskupija, Katalikų interneto tarnyba (2018). Дата обращения: 11 января 2020.
Lithuanian Mint

Lithuanian Mint (Lithuanian: Lietuvos monetų kalykla) is the state-owned enterprise, responsible for the mintage of coins and decorations of Lithuania. The shareholding is managed by the central bank of Lithuania. Lithuanian mintage tradition traces its history back to Algirdas times, when in Vilnius, capital city of Lithuania, the Vilnius Mint was established. The Lithuanian Mint in its current form was established by the government on 10 December 1990, and it started minting 1, 2, and 5 centas coins for general circulation in 1992. From 1993 onwards, the mint also started producing collectors coins and commemorative medals. The mint was chosen to create the Lithuanian Euro coins upon the country entering the Eurozone in 2015. The mint also offers the service of buying and storing gold bars. References External links Official website
Monnaie lituanienne

La Monnaie lituanienne (en lituanien Lietuvos monetų kalykla) est l'institution monétaire nationale de la Lituanie. Elle fabrique les pièces de monnaie lituaniennes de circulation courante et de collection Histoire de la frappe des monnaies en Lituanie Les premières pièces d'argent du grand-duché de Lituanie ont été frappées sous le règne du grand-duc Algirdas (1345 - 1377). La frappe de pièces européennes en argent, tel le denier, le groat, a débuté à la Monnaie de Vilnius, un siècle plus tard, sous le règne du grand-duc Alexandre (1492 - 1506). En 1508, sous le règne du grand-duc Sigismond le Vieux (1506 - 1544), les premières pièces datées ont été frappées. La frappe de pièces lituaniennes s'est étendue sous Sigismond Auguste (1544 - 1572), quand un large éventail de pièces fut fabriqué (deniers, groats, talers et ducats. La quantité de pièces fabriquées pendant les XVIe et XVIIe siècles dans les ateliers de Vilnius et Kaunas était grande. Cependant, ces deux ateliers furent fermés en 1666 (époque de la république des Deux Nations). À la suite de la proclamation de l'indépendance de la Lituanie le 2 novembre 1918 et de l'introduction de l'unité monétaire lituanienne, le litas, le 1er octobre 1922, la frappe de pièces a redémarré. Les pièces de 1925, 1936, et de 1938 ont été frappées en Lituanie, dans la fabrique de Spindulys à Kaunas. En 1992, la Lietuvos monetų kalykla a commencé à frapper les pièces de circulation de 1, 2 and 5 centai lituaniennes. En 1997, des pièces de 10, 20 et 50 centų d'un nouveau modèle ont été frappées et les nouvelles pièces de 1, 2 et 5 litai ont suivi en 1998. Plus tard, les pièces de 2 et 5 litai ont été remplacées par des pièces bimétalliques. Depuis 1993, la Lietuvos monetų kalykla a commencé à frapper des pièces commémoratives. La première pièce commémorative de 10 litų en cupronickel a été produite pour célébrer le 60e anniversaire du vol au-dessus de l'Atlantique par Steponas Darius et Stasys Girėnas (en). La première pièce de 50 litų en argent a été frappée en 1995 pour marquer le cinquième anniversaire de l'indépendance de la Lituanie. Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste des ateliers de fabrication de monnaies Liens externes (en) Site officiel Portail de la numismatique Portail de la Lituanie
Lietuvos monetų kalykla

La Lietuvos monetų kalykla zecca di stato della Lituania. Storia Le prime monete d'argento del Granducato di Lituania furono coniate sotto il regno del granduca Algirdas. Il conio di monete d'argento europee, come i denari ed i groat, iniziò alla zecca di Vilnius, un secolo dopo, sotto il regno del granduca Alessandro. Sotto il regno del granduca Sigismondo il Vecchio, furono coniate le prime monete datate 1508. Il conio delle monete lituane fu esteso sotto Sigismondo Augusto, quando fu prodotta una vasta gamma di monete (denari, ducati, groat e talleri). Nel corso del XVI e XVII secolo l'attività di coniazione delle officine di Vilnius e Kaunas fu fiorente, tuttavia, furono chiuse nel 1666 durante la Repubblica delle Due Nazioni. Dopo la proclamazione dell'indipendenza della Lituania, il 2 novembre 1918, e l'introduzione del litas, il 1º ottobre 1922, la zecca ricominciò a coniare monete. Le monete del 1925, del 1936 e del 1938 sono state coniate nello stabilimento di Spindulys a Kaunas. Nel 1992, la Lietuvos monetų kalykla iniziò a coniare le monete da 1, 2 e 5 centai. Nel 1997, è cambiato il design delle monete da 10, 20 e 50 centai e nel 1998 furono realizzate anche nuove monete da 1, 2 e 5 litai. Più tardi, le monete da 2 e 5 litai furono sostituite da monete bimetalliche. Dal 1993, la Lietuvos monetų kalykla ha cominciato a coniare monete commemorative. La prima banconota commemorativa da 10 litai in cupronickel è stata emessa per celebrare il 60º anniversario del sorvolo dell'Atlantico con Steponas Darius e Stasys Girėnas. La prima moneta da 50 litai in argento è stata emessa nel 1995 per celebrare il 50º anniversario dell'indipendenza della Lituania. La Lietuvos monetų kalykla è stata istituita 10 dicembre 1990 con delibera del governo lituano. Nel 2005 la società, già detenuta dallo Stato, è stata trasformata in una società per azioni chiusa, ad azionista unico, le cui azioni appartengono interamente allo stato della Repubblica di Lituania. Nel giugno 2014, la zecca inizia la coniazione delle monete euro lituane. Note Voci correlate Banca di Lituania Collegamenti esterni (LT) Sito ufficiale, su kalykla.lt. (EN) Sito ufficiale, su lithuanian-mint.com. (DE) Sito ufficiale, su lithuanian-mint.de.
Lietuvos Monetų Kalykla

Lietuvos Monetų Kalykla is het nationale munthuis van Litouwen aan de Eigulių -straat in Vilnius. De Munt werd opgericht op 10 december 1990 om de munten van de Litouwse litas te slaan. Sinds 2015 slaat de Munt de Litouwse euromunten. Tussen 1387 en 1666 had Vilnius ook al een Munt, op een andere plaats. Die Munt ontstond onder bewind van Algirdas en hield dus bijna driehonderd jaar stand. Externe link Lietuvos Monetų Kalykla
Литовский монетный двор

Литовский монетный двор (LMK) — монетный двор, предприятие точной обработки металлов в Вильнюсе. LMK выпускает оборотные и коллекционные монеты, различные знаки государственных наград, медали, значки, жетоны и т. д. Производство LMK выпускает оборотные монеты в центах и литах, памятные и оборотные памятные монеты, государственные награды (ордена и медали), знаки и другую продукцию. В 1992 году начал чеканить литовские оборотные монеты достоинством в 1, 2 и 5 центов. В 1997 году чеканились монеты номиналом 10, 20 и 50 центов, а в 1998 г. — оборотные монеты нового образца номиналом 1, 2 и 5 литов, из них монеты номиналом 2 и 5 литов биметаллические. С 1993 года выпускает памятные монеты. Первая памятная монета из сплава меди и никеля номиналом 10 литов приурочена к 60-летию перелёта литовских лётчиков Стяпонаса Дарюса и Стасиса Гиренаса через Атлантический океан. Первая памятная серебряная монета номиналом 50 литов была выпущена в 1995 году к пятой годовщине восстановления независимости Литвы. Также LMK отчеканил литовскую памятную монету монетной программы «Дети мира» Детского фонда ООН (ЮНИСЕФ). В 1993 году выпущены первые государственные награды Литовской Республики: Орден Великого князя Литовского Гедиминаса и медаль Дарюса и Гиренаса, в 1994 году сделан орден Витаутаса Великого. В 2004 году монетный двор восстановил и начал выпуск государственных наградных знаков Латвийской Республики (орденов, медалей, их заменителей) по историческим образцам. Участвуя в программе немецкой компании MDM Munzhandelsgesellschaft GmbH, Deutche Munze и Банка Литвы была выпущена памятная золотая монета из серии «Самые маленькие золотые монеты в мире. История золота». С 2001 года LMK чеканит монеты для центральных банков Армении и Белоруссии. В 2007 году отчеканил первые монеты для Киргизского национального банка. На момент 2009 года, на Литовском монетном дворе чеканились помимо прочего, еще и белорусские рубли малого номинала. В 2010 году началось сотрудничество с Президиумом Грузии (был создан и отчеканен Президентский орден с миниатюрой). В 2014 году 24 июля началась массовая чеканка литовских обращающихся евро монет. Руководители Йонас Валатка — 2002—2009 гг. Саулюс Вайтекунас — с 2009 года. Примечания
Литовський монетний двір

Литовський монетний двір (лит. Lietuvos monetų kalykla) — державне підприємство у Вільнюсі, яке підпорядковується Банку Литви. Основним видом діяльності є карбування монет та нагород Литви. Історія Литовський монетний двір був заснований 10 грудня 1990 року рішенням Уряду Литовської Республіки. У 2005 році державне підприємство «Литовський монетний двір» було реорганізовано у закрите акціонерне товариство, чиї акції в розмірі 100 відсотків належать державі. Акціями підприємства керує засновник — Банк Литви. Світлини Примітки Посилання Офіційний сайт(лит.)
Zoologischer Garten Litauens

Der Zoologische Garten Litauens (Lietuvos zoologijos sodas) ist ein Zoo in Litauen. Er ist eine große, parkartige Anlage zur Haltung und öffentlichen Zurschaustellung verschiedener Tierarten in der zweitgrößten litauischen Stadt Kaunas, im Stadtteil Žaliakalnis. Das Territorium mit dem Teil des Bachs Girstupis beträgt 16 Hektar. Im Zoo arbeiten 100 Beschäftigte. Geschichte Der Zoo wurde am 1. Juli 1938 von dem Zoologen Tadas Ivanauskas in der damaligen litauischen Hauptstadt errichtet. Von 2021 bis 2023 wurde der Zoo geschlossen. In dieser Zeit gab es eine gründliche Renovierung im Wert von 24 Mio. Euro. Die Arbeiten führte das Unternehmen UAB Statybos ritmas durch. Man richtete ein Exotarium ein und erneuerte viele Gebäude. Im November 2023 wurde der Zoo wieder geöffnet. Weblinks Website des Zoos in Kaunas
Lithuanian Zoo

Lithuanian Zoological Garden (Lithuanian: Lietuvos zoologijos sodas) previously known as Kaunas' Zoological Garden (Kauno zoologijos sodas) is the oldest scientific zoo in Lithuania. It is located in an Ąžuolynas oak grove park in the south-western Žaliakalnis elderate of Kaunas. The territory of the zoo is 15.66 hectares (38.7 acres). The zoo was founded by the renowned Lithuanian zoologist Tadas Ivanauskas and opened on 1 July 1938 with 40 animals. His prime objective was to educate the visiting public about nature protection and to promote the conservation of endangered species. Within one year, the number of animal grew to 150. The zoo currently has 2166 animals, and is classed as a medium-size zoo according to European zoo standards. It experienced funding difficulties during the 2000s. Lithuanian zoo was renovated in 2023. References External links Media related to Lithuanian Zoo at Wikimedia Commons Official website (in Lithuanian) Lithuanian zoo in TripAdvisor Lithuanian zoo on the App Kaunas Zoo Park Modernization of Lithuanian Zoo in Kaunas
Jardín zoológico Lituano

El Jardín zoológico Lituano (en lituano: Lietuvos zoologijos sodas; anteriormente conocido como Zoológico de Kaunas) es el único zoológico en el país europeo de Lituania.​ Se encuentra en el parque Azuolynas en el suroeste de Zaliakalnis en Kaunas.​ El territorio del parque zoológico es de 15,9 hectáreas (39 acres) . El zoológico fue iniciado en 1935 por el zoólogo lituano Ivanauskas Tadas y se abrió el 1 de julio de 1938, con 40 animales. Según datos de 2009, posee más de 2.800 insectos, peces, anfibios, reptiles, aves y mamíferos. Experimentó dificultades de financiación durante la década de 2000. Véase también Jardín zoológico Anexo:Jardines zoológicos Referencias
Zoo de Lituanie

Le Jardin zoologique lituanien (en lituanien : Lietuvos zoologijos sodas) anciennement connu sous le nom de Jardin zoologique de Kaunas (Kauno zoologijos sodas) est le plus ancien zoo scientifique de Lituanie. Il est situé dans le parc Ąžuolynas, dans l'ancienne commune de Žaliakalnis, au sud-ouest de Kaunas. La superficie du zoo est de 15,6 hectares. Histoire Le zoo a été fondé par le célèbre zoologiste lituanien Tadas Ivanauskas (en) et a ouvert ses portes le 1er juillet 1938 avec 40 animaux. Son objectif premier était d’éduquer le public visiteur à la protection de la nature et de promouvoir la conservation des espèces menacées. En un an, le nombre d’animaux est passé à 150. Le zoo compte actuellement 2 166 animaux, ce qui le classe dans les zoos de taille moyenne selon les normes européennes. Il a connu des difficultés de financement au cours des années 2000. Références Liens externes Site officiel (lt) Site officiel (en) Lithuanian zoo in TripAdvisor (en) Lithuanian zoo on the App Portail de la zoologie Portail de la conservation de la nature Portail de la Lituanie