Лукішська в'язниця

Лукішська в'язниця (лит. Lukiškių kalėjimas) — деактивована в'язниця, розташована у Вільнюсі. Одна з найстаріших в'язниць Литви. У 2007 році у в'язниці перебувало близько 1000 ув'язнених та 250 в'язничного персоналу. Багато ув'язнених утримувалися там як в тимчасовому ізоляційному карцері та чекали на рішення суду або переведення до інших місць утримання. Існувала також постійна в'язниця, в якій утримувалося близько 180 ув'язнених, близько 80 з яких відбували довічне ув'язнення. Історія Будівництво в'язниці розпочалося в 1901, а слідчого ізолятору — у 1902 році. Проєкт в'язниці підготував архітектор Г. Трамбіцкіс, технічний проєкт, кошторис та креслення будівлі в'язниці — інженер К. Кельчевскіс. В'язниця була розрахована на 421 засудженого, ізолятор — на 278 ув'язнених, адміністративний корпус з квартирами для начальника в'язниці, його 4 помічників та наглядачів, кухонний корпус, пекарня, лазня, пральня, технічні приміщення, мур, що оточує всі будівлі, та інше. У 1905 році було збудовано католицьку каплицю Святого Миколая у візантійському стилі. Слідчий ізолятор була обладнана канцелярією, кабінетами для прокурорів, слідчих та адвокатів, а також невеликою синагогою. Нова в'язниця мала власне водопостачання та каналізацію. На той час це була одна з найсучасніших в'язниць Росії та найдорожча будівля в губернії. Тюремні камери були майже повністю обладнані, опалювані та вентильовані, і зроблені лише з негорючих матеріалів окрім дверей і віконних рам. Незважаючи на свою складність, проєкт було завершено не в 1906, як це планувалося, а на рік раніше ― в 1905 році. Будівля виконувала свою початкову функцію як під час німецької, так і російської окупації. Після відновлення незалежності Литви громадяни Литовської Республіки та іноземці відбували покарання у в'язниці. У 2019 році в'язницю було приєднано до Вільнюської виправної колонії та закрито в середині того ж року. Лукішська в'язниця 2.0 Лукішська в'язниця 2.0 — це культурний та творчий центр, створений у колишньому комплексі слідчого ізолятора та в'язниці Лукішскес у центрі Вільнюса. Комплекс було закрито у 2019 році. У 2021 році його знову відкрили для публіки як культурний та мистецький простір. У комплексі проводяться концерти, театральні вистави, художні виставки, освітні заходи, творчі майстер-класи та громадські заходи. Колишні тюремні приміщення були адаптовані для культурної та мистецької діяльності та включають сучасну сцену, бар, творчі студії та резиденції для митців. У перший рік планувалося, що тут проживатиме близько 250 діячів культури. Перетворення Лукішської в'язниці представлено в академічних дослідженнях як приклад того, як історичну спадщину можна адаптувати до інфраструктури сучасної культури. Директори Арвідас Іжичка – 2006–2010. Альвідас Макніцкас – 2010–2012. Віктор Давиденко – 2012–2019 У масовій культурі Частина четвертого сезону телесеріалу від Netflix «Дивні дива» знімалася у Лукішській в'язниці. Джерела Arbušauskas, p. 1 Lietuvos kalėjimų departamentas Lukiškių kalėjimas. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008 Marganavičienė, pp. 1–2 Nauja Lukiškių kalėjimo versija – LRT.lt, 2021-06-10 Lukiškių kalėjimas 2.0 – Go Vilnius Lukiškių kalėjimas 2.0 – Makaliaus Lietuva Paroda apie reivą Lukiškių kalėjime – Delfi.lt, 2024 Ingrida Burnajeva-Jouffrin, „Lukiškių kalėjimo 2.0 konversija hipertikrovėje: Disneilendo paralelė“, Geriausių rašto darbų almanachas 2021–2022, Vilniaus universiteto TSPMI, p. 191–204. PDF Примітки Література Arbušauskas, Ruslanas (30 березня 2007). Lukiškės: prižiūrėtojams blogiau nei kaliniams (лит.). Delfi.lt. Процитовано 21 квітня 2008. E. V. Marganavičienė (31 березня 2008). Замок на Лукишках [Lukiškių pilis]. Ekspress nedelia (рос.). Vilnius: Savaitės ekspresas (1935): 1—2. ISSN 1691-3310. Архів оригіналу за 29 жовтня 2013. Процитовано 12 серпня 2013.