NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Лептис Магна

Лептис Магна (на латински: Leptis Magna, Lepcis Magna, днес Лебда / ‏لبدة‎ / Labda) e древен град в Либия и един от трите градове в областта Триполитания в провинция Африка. Лептис Магна се намира на около 120 км източно от Триполи при днешния гр. Хумс. В руините на града се намират Триумфалната арка на Север, термите, стария и нов форум и театъра, също реставрираният Амфитеатър и намиращият се на морето Циркус. Това е най-добре запазеният древен град на света. Разкопките са започнали през 1911/1912 г. с италианско ръководство. Градът е първата търговска колония на финикийците в Триполитания (8 век пр.н.е.). Градът попада под владението на Картаген и след завладяването от Нумидия под римско господство (46 пр.н.е.). В Римската Империя Лептис Магна е център за снабдяване на империята с екзотични животни. По времето на Юлий Цезар в града живеят 100 000 души. По време на Траян градът става колония, а по времето на Север, който произлиза от тук, градът получава ius italicum, което означава голямо освобождаване от данъци. През 3 век се увеличават номадските нападения и градът запада. През 455 г. е завладян от вандалите, а през 647 г. от арабите. Източници Stefan Altekamp: Rückkehr nach Afrika. Italienische Kolonialarchäologie in Libyen 1911–1943. Böhlau, Köln – Weimar – Wien 2000, ISBN 3-412-08099-3 (Arbeiten zur Archäologie). Ranuccio Bianchi Bandinelli, Ernesto Vergara Caffarelli, Giacomo Caputo: The buried city. Excavations at Leptis Magna. Weidenfeld and Nicolson, London 1966. Ernesto De Miro, Antonella Polito: Leptis Magna. Dieci anni di scavi archeologici nell area del Foro Vecchio. I livelli fenici, punici e romani. L’Erma di Bretschneider, Rom 2005, ISBN 88-8265-309-9. Maria Floriani Squarciapino: Leptis Magna. Raggi, Basel 1966 (Ruinenstädte Nordafrikas 2). Maria Floriani Squarciapino: Sculture del Foro Severiano di Leptis Magna, Rom 1974 Detlev Kreikenbom: Wandel der Stadt Leptis Magna während der frühen Kaiserzeit. Asymmetrische Kontakte und Innovation. In: Walter Bisang (Hrsg.): Kultur, Sprache, Kontakt. Ergon-Verlag, Würzburg 2004, ISBN 3-89913-315-3, S. 251–320. Detlev Kreikenbom: Leptis Magna vor der arabischen Eroberung. In: Detlev Kreikenbom, Franz-Christoph Muth, Joerg Thielman (Hrsg.): Arabische Christen – Christen in Arabien. Lang, Frankfurt am Main u.a. 2007, ISBN 978-3-631-55040-3 (Nordafrikanisch-Westasiatische Studien, 6), S. 35–54. A. Laronde und G. Degeorge: Leptis Magna. La splendeur et l´oubli. Hermann, Paris 2005. Paola Finocchi: Le sculture delle terme adrianee di Leptis Magna. Dagli appunti di M. Floriani Squarciapino (= Sculture Leptitane 1), Espera, Rom 2012. ISBN 978-88-906443-3-7 Външни препратки Die antike Stadt Leptis Magna in Libyen Архив на оригинала от 2013-11-05 в Wayback Machine. Artikel mit Fotos auf Libyen.com Schätze der Welt Архив на оригинала от 2010-08-30 в Wayback Machine., Film, SWR Lepcis Magna Архив на оригинала от 2008-09-14 в Wayback Machine., Livius.org Inschriften aus Leptis Magna Архив на оригинала от 2013-02-08 в Wayback Machine.
Leptis Magna

Ruinbyen Leptis Magna (eller Lepcis Magna; arabisk Lebda) ligger ca. 120 km øst for Tripoli i dagens Libyen. Byen blev antagelig grundlagt af fønikerne omkring 1100 f.Kr. og fik en betydeligere rolle, efter at Karthago blev en magtfaktor i Middelhavsområdet i 300-tallet f.Kr. Romersk by Efter den tredje puniske krig 146 f.Kr. blev Leptis Magna en del af Romerriget, selv om den fra ca. 200 f.Kr. havde haft stor grad af selvstændighed. Selvstændigheden varede til Tiberius' regeringstid, da byen blev en del af den romerske provins Africa Terra, hvor den snart blev en af de vigtigste handelsbyer. Byens betydning voksede under Septimius Severus' kejsertid (193-211). Septimus var født og opvokset her og bidrog til byens vækst. Den blev på den tid regnet som den tredjevigtigste by i den afrikanske provins efter Alexandria og Karthago. Byen mistede sin betydning i 200-tallet e.Kr., da handelen aftog under en økonomisk nedgangstid. Ved midten af 300-tallet var store dele af byen forladt, og i 439 havnede byen og det øvrige Tripolitanienområde i vandalernes magt, og bymurene blev revet ned på kong Geiseriks ordre. I 523 blev byen yderligere ødelagt af berberne, før den byzantinske kejser Justinian erobrede området 10 år senere. I ca. 120 år var byen en beskeden byzantinsk provinshovedstad, før den blev forladt omkring 650. Ruinerne I dag står ruinerne af Leptis Magna som et af de mest omfattende og imponerende byanlæggelser fra romersk tid med amfiteater, tempel og romerske bade. Byen blev derfor i 1982 optaget på UNESCOs Verdensarvsliste for Afrika. Under udgravningerne til en villa i byen i september 2000 fandt tyske arkæologer fem farverige mosaikker på ni meter. De viser en jæger, som nærmer sig en hjort, fire unge, som slås med en tyr og en gladiator, som hviler, mens han betragter sin slagne modstander. Mosaikkerne blev fundet på væggen i badehuset i en romersk villa i Wadi Lebda. Arkæologerne karakteriserede fundet som et af de fineste, der var gjort. Kilder Eksterne henvisninger
Лептис Магна

Лептис Магна (арап. لبدة) такође познат као Лектис Магна (или Лепкис Магна у неким изворима) или Неаполис, био је знаменити град у Римском царству. Његове рушевине се налазе у Ел Хумсу у данашњој Либији, 130 км источно од Триполија, на обали где се вади Лебда улива у море. Локалитет представља неке од најбоље очуваних римских рушевина на подручју Медитерана. Основали су га Феничани у 6. веку пре наше ере, припао је Нумидији 202' године пре нове ере, али се отцепио 111. године пре нове ере да би постао савезник Рима. Референце Спољашње везе Comprehensive website, by an archaeologist working on the site „Livius.org: Leptis Magna”. Архивирано из оригинала 14. 09. 2008. г. Приступљено 26. 03. 2011. The Main Site at Leptis Magna - Satellite View он Google Maps The circus (топ) and amphitheatre at Leptis Magna - Satellite View Google Maps Complete photo coverage of Leptis Magna
Leptis Magna

Den antika staden Leptis Magna eller Lepcis Magna (arabiska Lebda) är en arkeologisk plats i Libyen cirka 120 km öster om huvudstaden Tripoli, nära orten Al-Khums vid Medelhavet. Leptis Magna utgjorde tillsammans med städerna Oea och Sabratha det så kallade området Tripolitania. Platsen upptogs på Unescos världsarvslista år 1982. År 2016 upptogs Leptis Magna tillsammans med fyra andra världsarv i Libyen på listan över hotade världsarv. Historia Staden tros ha grundats av feniciska kolonister omkring år 1100 f.Kr., men den blev inte betydande förrän Karthago blev en maktfaktor i medelhavsområdet på 300-talet f.Kr. Staden var betydande i republiken Karthago och senare i Romarriket. Uppgång Efter det tredje puniska kriget 146 f.Kr. blev Leptis Magna en del av Romarriket, även om det från omkring 200 f.Kr. var en i stort sett självständig stad. Det förblev den fram till Tiberius regeringstid då det kom att bli en del av den romerska provinsen Africa terra, där den snart blev en av de viktigare handelsstäderna. Som mest betydande blev Leptis Magna då Septimius Severus, som kom från denna stad, blev kejsare. Staden blomstrade, och växte, då han gynnade den. Den räknades som provinsen Afrikas tredje stad, efter Alexandria och Karthago. Fall Under 200-talets ekonomiska kris, då handeln minskade kraftigt, förlorade Leptis Magna mycket av sin betydelse, och under mitten av 300-talet hade stora delar av staden övergivits. 439 hamnade staden och övriga Tripolitanaområdet i vandalernas händer, och dess murar förstördes, på order av kungen Gaiseric. 523 plundrades den av berber. Belisarius återerövrade staden tio år senare och utplånade vandalriket. Staden blev en mindre viktig provinshuvudstad i det bysantinska riket. Omkring 650 var staden i stort sett övergiven. Staden Numera är Leptis Magna en plats med några av de mest imponerande ruinerna från det romerska rikets tid, med bland annat amfiteater, tempel och romerska bad. Från 1920 grävdes staden ut av italienska arkeologer, undersökningsresultaten publicerades från 1927 i Africa italiana. I juni 2005 avslöjades att arkeologer från Hamburgs universitet hade upptäckt fem färgstarka mosaiker, totalt drygt 9 meter, som skapats någon gång mellan första och andra århundradet e.Kr. Mosaikerna visar tydligt avbildningar av en krigare som strider mot en hjort, fyra unga män som brottar ned en vild tjur och en trött gladiator som vilar stirrande mot sin besegrade fiende. Mosaikerna fanns på väggen till en pool i ett badhus i en romersk villa i Wadi Lebda i Leptis Magna. Gladiatormosaiken betraktas av forskare som ett av de finaste exemplen på representativ mosaik som någonsin utförts – "ett mästerverk jämförbart med Alexandermosaiken i Pompeji". Mosaikerna upptäcktes 2000, men hölls hemliga för att undvika plundring. [1] Källor Externa länkar UNESCO världsarv Leptis Magna Leptis Magna Libyska turistbyrån om Leptis Magna Bilder av ruinerna Wikimedia Commons har media som rör Leptis Magna.
Лептіс-Магна

Лептіс-Магна, Лептіс Великий (фінік. , лат. Leptis Magna, араб. لَبْدَة) — стародавнє місто у Північній Африці (руїни якого розташовані біля сучасного міста Хомс, за 130 км на схід від Триполі у Лівії), у давнину — самостійне місто-держава. Історія Заснований близько 1100 до н. е. як фінікійська колонія — вихідцями з Сідона (за Саллюстієм) або Тіра (за Плінієм). Назва «Лептіс» може мати місцеве, берберське походження, самі фінікійці певний час можливо йменували місто Карт Хадашт (фінік. , грецький відповідник — дав.-гр. Νεάπολις) і лише після заснування Карфагена назва «Лептіс» утверджується остаточно. Наприкінці VII — початку VI ст. до н. е. Лептіс потрапляє в залежність від Карфагена, хоча й зберігає внутрішню автономію — власні народні збори, адіру і суфетів. Про важливість Лептіса для нових господарів свідчить сума податків, які сплачувало місто — один талант на день. Доходи, які місто отримувало від торгівлі з сахарськими оазами, вочевидь, дозволяли сплачувати цю величезну сумму без особливих труднощів. Після поразки карфагенян у Другій Пунічній війні здобув самостійність під формальним протекторатом Нумідії, з 107 р. до н. е. — опинився під владою Рима. Був одним з центрів антицезаріанського руху. За часів Августа розпочалася активна розбудова міста в римському дусі. Під час громадянської війни в Римі Лептіс 68 року вступив у протистояння з містом Ея. Мешканці останнього закликали на допомоги гарамантів, що сплюндрували околиці Лептіса. У відповідь Валерій Фест, імператорський легат-пропретор Нумідії, атакував Гарамантиду. У 126 р. Адріан надав Лептісу статус римської колонії. В Лептісі народився Септимій Север, за правління якого місто досягло найвищого розквіту. Були збудовані нові вулиці, оздоблені колоннадами, храми і форум. В III ст. місто почало занепадати. Лише за Феодосія I Лептіс пережив коротке піднесення. З 439 р. — у складі Африканського королівства. Гейзеріх наказав зруйнувати міські мури, остерігаючись заколотів в середовищі місцевих мешканців. Як наслідок Лептіс залишився беззахисним перед рейдами берберів, що спустошили місто у 523 році. У 534 р. Лептіс відвоювали візантійці, у 650 р. — захопили араби, після чого місто спорожніло остаточно. Галерея Примітки Література Африка: Энциклопедический словарь. В 2 т. Т. 2. / Гл. ред. А. Г. Громыко. Ред. коллегия: М. В. Васев, А. М. Васильев, Н. И. Гаврилов и др. — М. : Сов. энциклопедия, 1987. — 671 с. (с. 43)
Триполитания

Триполитания (Tripolitania, Tripolitana; на гръцки: Τρίπολης, Tripolis, „Триград“; на арабски: ‏طرابلس‎ Tarabulus; на берберски: Ṭrables; на латински: Regio Tripolitana) e древна област, територия в днешна сверозападна Либия в римската провинция Африка. Намирала се е на около 800 км по Средиземно море. Столица на Триполитания е финикийския град Оеа (Триполи). Другите градове на Триполитания са Сабрата и Лептис Магна. Населявана е от либийски берберски племена. През 7 век пр.н.е. финикийците основават своите колонии Оеа, Сабрата и Лептис Магна. През 3 век пр.н.е. става римска провинция. От 1927 г. е колония на Италия. Историческата голяма провинция Триполитания съдържа днес 16 от 32 муниципии на Либия. На 272 090 км² днес живеят 3.642.999 жители (2003 г.). Литература D. J. Mattingly, Tripolitania (London: Batsford 1995) P. M. Kenrick, Tripolitania (London 2009) J. M. Reynolds, The Inscriptions of Roman Tripolitania (Rome 1952) Външни препратки Tripolitania timeline Map of Tripolitania showing its important cities and towns. Worldstatesmen.org's History and list of rulers of Tripolitania. Hostkingdom.net's History and list of rulers of Tripolitania Архив на оригинала от 2006-08-13 в Wayback Machine.. Brief history of Tripolitania
Tripolitania

Tripolitania o Tripolitana (que en latín significa «el país de las tres ciudades», de donde procede el nombre actual: en árabe, طرابلس; trans., Tarābulus) es una región histórica cultural del Magreb, que corresponde actualmente a Libia occidental, centrada en la ciudad costera de Trípoli. La región fue originalmente habitada por la etnia bereber. En el siglo VII a. C. los fenicios instalaron colonias a lo largo de la costa, siendo la más prospera la ciudad de Leptis Magna, que más tarde pasaría a estar bajo el control de Cartago. Los numidios, aprovechando la derrota de los cartagineses por los romanos, la invadieron y capturaron el 146 a. C. Los romanos llegaron un siglo más tarde, haciendo de Tripolitania una próspera región dentro de la Libia romana. Los vándalos asumieron el control de la región en 435 y en el siglo VI fueron suplantados por el Imperio bizantino. Los árabes se hicieron con su control en el siglo VII y se mantuvo así, exceptuando el breve dominio de Carlos V desde 1510 sobre la plaza de Trípoli. Esa situación se prolongó hasta el año 1553, cuando los turcos otomanos les sucedieron manteniendo la región como valiato de Tripolitania (que incluía también parte de la Cirenaica y del Fezán) hasta 1911, cuando los italianos la capturaron durante la guerra ítalo-turca. Al final de la guerra, en octubre de 1912, Turquía cedió Cirenaica y Trípoli (que se rebautizó como Tripolitania) a Italia. En 1934, Italia unió ambos territorios en la colonia italiana de Libia. Italia le concedió oficialmente la autonomía a Tripolitania después de la guerra, pero ocupó gradualmente la región. Administrada originalmente como una sola colonia, Tripolitania fue una única colonia desde el 26 de junio de 1927 hasta el 3 de diciembre de 1934 cuando pasó a formar parte de Libia. Durante la Segunda Guerra Mundial fue ocupada por los aliados y hasta 1947 Tripolitania y Cirenaica fueron administrados por el Reino Unido; Italia renunció formalmente ese mismo año a su demanda sobre el territorio. La Sociedad Tripolitana se presenta como la guardiana de los intereses de Trípoli, ciudad central en la geografía, la historia y la identidad de la región de Tripolitania[cita requerida]. Gobernantes de Tripolitania (Los datos en cursiva indican continuidad en el cargo)
Tripolitanija

Tripolitanija (grčki: Tripolis, „tri grada“; arapski: طرابلس, Tarabulus) je regija na sjeverozapadu Libije, koja je uz Kirenaiku na istoku i Fezan na jugu jedna od tri povijesne libijske pokrajine. Glavni grad ove regije je Tripoli, koji je ujedno i glavni grad Libije. Ovo područje izvorno je bilo nastanjeno Berberima. U 7. stoljeću pr. Kr. u obalnom području Feničani osnivaju svoje kolonije koje kasnije potpadaju pod kontrolu Kartage. U narednim stoljećima ovim područjem vladaju Rimljani, Vandali i Bizantinci, sve do dolaska Arapa u 7. stoljeću. Osmansko Carstvo uspostavlja kontrolu nad ovim područjem 1553. godine i ovo područje pretvara u vilajet koji se održao sve do 1911. kada je Kraljevina Italija zauzela Libiju u tursko-talijanskom ratu. Nakon rata regiji je odobrena autonomija, ali Italija je postupno okupirala ovo područje. Iako je osvojenim dijelom sjeverne Afrike Italija u početku upravljala kao jedinstvenom kolonijom, Tripolitanija je od 1927. do 1934. bila posebna kolonija poznata kao Talijanska Tripolitanija, koja je kasnije postala dio Talijanske Libije. U Drugom svjetskom ratu Libiju su zauzeli Saveznici, te je do 1947. Tripolitanijom i susjednom Kirenaikom upravljalo Ujedinjeno Kraljevstvo. Godine 1951., Tripolitanija je zajedno s ostale dvije libijske regije postala dio nezavisne Libije. Vanjske poveznice Povijest i popis vladara Tripolitanije - Worldstatesmen.org. Povijest i popis vladara Tripolitanije - Hostkingdom.net Arhivirana inačica izvorne stranice od 13. kolovoza 2006. (Wayback Machine)
Tripolitanië

Tripolitanië of Tripolitana (Grieks: Tripolis; "driestad" of "drie steden", Arabisch: طرابلس; Tarabulus of Taraboeloes) is een landschap in het noorden van Afrika, ruwweg in het noordwesten van het huidige Libië. Het landschap heette oorspronkelijk Tripolitana; de naam Tripolitania is modern. De drie steden waaraan Tripolitanië haar naam ontleent zijn: Sabratha Oea (het huidige Tripoli) Lepcis Magna, ook wel -eigenlijk incorrect- Leptis Magna genoemd. De over het Middellandse Zeegebied overheersende noordenwind brengt wolken met zich mee die in de winter regen brengen boven het Nafusa-gebergte, waarna het water door wadis naar de kust stroomt. Als gevolg van de regen was het gebied zeer vruchtbaar, zodat de drie steden, die ooit door de Feniciërs waren gesticht, zeer rijk werden. Geschiedenis Het gebied maakte achtereenvolgens deel uit van het Carthaagse Rijk, het Numidische koninkrijk van Massinissa en -na ongeveer 110 v.Chr.- van de Romeinse provincie Africa Proconsularis, om in de Late Oudheid een zelfstandige Romeinse provincie te worden. De verdediging van het open woestijngebied tegen de Garamanten stelde speciale eisen aan het Derde legioen Augusta. Pas de Romeinse keizer Septimius Severus (193-211) vond een definitieve oplossing: de Limes Tripolitanus, een drietal forten in Ghadames, Gheriat el-Garbia en Bu Njem die konden worden gevoed door de ontginning van een enorm deel van de halfwoestijn. Hoewel de forten na ruim een halve eeuw werden opgegeven, bleven de versterkte boerderijen (centenaria) nog eeuwen in gebruik. De Limes Tripolitanus overleefde de crisis van de derde eeuw, het Dominaat (toen Tripolitanië voor het eerst een onafhankelijke provincie werd), de heerschappij van de Vandalen en de komst van de islam. Al-Idrisi dateert de vernietiging van de waterwerken in de elfde eeuw. In 1551 veroverde het Ottomaanse Rijk het gebied, dat tot dan toe nauwelijks een centraal gezag kende, op de Orde van Malta. In de jaren zestig van de 19e eeuw werd in het Ottomaanse Rijk een bestuurlijke hervorming doorgevoerd. In 1864 werd Tripolitanië als een van de eerste gebieden een vilajet. Bij de Italiaans-Turkse Oorlog van 1911 tot 1912 ging het gebied voor het Ottomaanse Rijk verloren en werd als Italiaans-Libië een Italiaanse kolonie. Op 24 december 1951 werd Tripolitanië verenigd met Fezzan en Cyrenaica tot het onafhankelijke Koninkrijk Libië. Literatuur Graeme Barker e.a., Farming the Desert. The UNESCO Libyan Valleys Archaeological Survey (1996) Jona Lendering, "Het Rijk naar buiten vergroot. De veldtochten van Septimius Severus", in: Oorlogsmist. Veldslagen en propaganda uit de Oudheid (2006) blz.346-354. D.J. Mattingly, Tripolitania (1995) Externe link Limes Tripolitanus
Trypolitania

Trypolitania (arab. ‏طرابلس‎, Tarabulus, Ţarābulus; łac. Regio Tripolitana; gr. Τριπολιτάνια) – kraina historyczna w zachodniej Libii nad wybrzeżem Morza Śródziemnego zamieszkana w starożytności przez Berberów. Od VIII wieku p.n.e. u jej wybrzeży zaczęły powstawać kolonie fenickie. Pod koniec VI wieku p.n.e. kolonie te podporządkowała sobie Kartagina. Po III wojnie punickiej (fenickiej) podbita przez Rzymian, w roku 435 przez Wandalów, w 533 przez Bizancjum, w VIII wieku przez Arabów. W latach 1146–1160 przejściowo w rękach Normanów z Sycylii, zdobyta przez Jerzego z Antiochii, admirała na dworze króla Rogera II. Od drugiej połowy XVI wieku pod panowaniem Imperium Osmańskiego (przy czym od drugiej połowy XVII wieku zależne od Stambułu tylko nominalnie państwo berberyjskie zarządzane przez piratów). Na początku XIX wieku Trypolitanią władał Jusuf Karamanli, który w 1801 roku wypowiedział wojnę Stanom Zjednoczonym, skutkiem czego była pierwsza wojna berberyjska (zwaną wojną trypolitańską). Wojna została zakończona w 1805 roku wskutek przegranej Trypolitanii w bitwie o Darnę. Od 1835 roku Trypolitania znalazła się ponownie pod bezpośrednim zwierzchnictwem imperium osmańskiego. W latach 1911–1912, w wyniku wojny trypolitańskiej, Trypolitanię zajęli Włosi. Terytorium włączono w skład Włoskiej Afryki Północnej jako Trypolitanię włoską (wł. Tripolitania Italiana), a następnie, wraz z sąsiadującą Cyrenajką (Cirenaica italiana), włączono do kolonii pod nazwą Libia (1934–1943). Republika Włoska zrzekła się tej kolonii po zakończeniu II wojny światowej. W 1951 roku z obszaru Trypolitanii, Cyrenajki i Fazzanu utworzono niepodległe Królestwo Libii. Przypisy
Триполитанија

Триполитанија (стгрч. Τρίπολις, Τριπολτὲις; лат. Tripolitana, Tripolitanus; арап. طرابلس‎ [Ṭarābulus]; берб. Ṭrables) је северозападна регија Либије и бивша провинција или држава Либије (уз Киренаику и Фезан) у административном систему од пре 1970-их. У Триполитанији живи највећи број становника Либије. Године 2006. ту је живело 3.601.853 људи, или 63,3% становништва Либије. Триполитанија обухвата град Триполи. Ова два појма су синоними у арапском језику. Историја Ову регију су у давној прошлости насељавали Бербери. У 7. веку п. н. е. Феничани су ту основали колоније уз море. Оне су касније дошле под утицај Картагине. Под влашћу Рима ова област је постала просперитетна. Почетком 3. века област се називала „Регион три града“ (Regio Tripolitana) по своја три важна града: Оеа, Лептис Магна и Сабрата. Вандали су заузели ово подручје 435, док су их Византинци сменили у 6. веку. Арапи су преплавили област Триполитаније у 7. веку. Османски Турци су заузели Триполитанију 1553. и организовали је као свој „вилајет Триполи“. Област је постала италијански посед 1911. после Италијанско-турског рата. Дана 3. децембра 1934. Триполитанија је постала део јединствене колоније Либија. Спољашње везе
Tripolitanien

Tripolitania (arabiska Tarabulus, grekiska tri - tre, polis - stad) är den västliga kustregionen i Libyen. Ursprungligen var det ett fenikiskt stadsområde om tre städer som kontrollerade handeln i området. Historia Hamnstäderna byggdes upp av fenicier på 700-talet f.Kr. och utgjorde den östra delen av Karthagoriket under 300-talet f.Kr. Området hamnade sedan under Numidien under 200-talet f.Kr. Efter kriget mot Romarriket år 46 f.Kr. införlivades städerna i den romerska provinsen Africa Terra. Vandalerna övertog området år 435 och sedan övertog Bysantinska riket makten på 600-talet. Araber styrde området på 700-talet varpå det år 1551 hamnade under det Osmanska riket. Osmanska riket styrde området fram till år 1912 då Italien erhöll området. Under andra världskriget ockuperades området av de allierade. 1951 förenades de tre territorierna Cyrenaika, Fezzan och Tripolitanien för att bilda kungadömet Libyen. Tillhörande städer Oea - nutida Tripoli Sabratha - nutida Jamahiriya Leptis Magna - nutida övergiven, nära Al-Khums Referenser Fotnoter Externa länkar bilder av Tripolitania
Дарна

Дарна (на арабски: درنة) е град, център на едноименна община в Североизточна Либия, наследник е на историческия град Дерна. Той е бивша столица на провинция Киренайка, една от най-богатите провинции на Берберската държава. Там през 1805 г. се състои битката при Дерна, при която силите на американския генерал Уилям Итън изминават 500 мили през либийската пустиня и пленяват града по време на Първата берберска война.