Presa de Katse

La presa de Katse és una presa d'arc de formigó al riu Malibamatšo a Lesotho. En el moment de la seva execució, era la segona presa d'arc de doble curvatura més gran d'Àfrica després de la presa de Tekezé a Etiòpia. Situada al riu Malibamatšo, 3 km a sota de la confluència del riu Bokong que forma el braç occidental de l'embassament de Katse, a una vall entre les muntanyes Maloti que en aquesta zona són de basalt. La superfície total és de 35,8 km2 i un volum de 1950 milions de m3. Aquesta presa proporciona aigua a Lesotho, però també a Sud-àfrica. La presa forma part del Projecte d'Aigua de les Terres Altes de Lesotho que ha d'incloure cinc grans preses en zones rurals remotes. El 1953, l'enginyer civil sud-africà Ninham Shand va identificar el projecte, com a possible mitjà per complementar el subministrament d'aigua del cor industrial de Sud-àfrica, al Witwatersrand. El Banc Mundial va organitzar un tractat entre els governs de Sud-àfrica i Lesotho que va permetre que el projecte tirés endavant. Construcció La presa va ser construïda per un consorci de Bouygues, Concor, Group 5, Hochtief, Impregilo, Kier Group i Sterling International. Les obres es van completar el 1996 i l'embassament es va omplir d'aigua el 1997. El cost total del projecte va ser de 8.000 milions de dòlars. L'aeroport de Katse es va construir 3 quilometres (2 mi) al sud-est de la presa per facilitar l'accés. Impactes La massa d'aigua va provocar una sismicitat induïda. Els agricultors que van perdre terres a causa del projecte han tingut problemes per restablir nous mitjans de subsistència. Hi ha poca terra cultivable a les muntanyes per reemplaçar tot el que es va perdre i els esforços per ajudar-los amb nous mitjans de subsistència no han tingut èxit. Com a mitigació de la pèrdua d'hàbitat, es van dur a terme missions de rescat de plantes a la zona que s'inundaria i es van establir els Jardins Botànics de Katse per allotjar i propagar les plantes rescatades. Subministrament d'aigua L'aigua de la presa recorre 45 quilòmetres abans d'arribar a la central hidroelèctrica prop de 'Muela. L'alçada de la presa permet un sistema de subministrament d'aigua per flux gravitacional per Sud-àfrica, a més de proporcionar energia hidroelèctrica per a Lesotho. El subministrament d'aigua va començar oficialment el 22 de gener de 1998. La presa subministra uns 30 metres cúbics per segon (1,100 cu ft/s) d'aigua a Sud-àfrica que paga a Lesotho 35 milions de dòlars anuals, més uns drets variables basats en els beneficis calculats de l'ús de l'aigua. En els darrers anys, l'aigua del projecte també s'ha abocat al riu Mohokare (Caledon) per subministrar aigua a la capital de Lesotho, Maseru, en èpoques d'escassetat. L'abocament d'aigua de les preses als rius aigües avall continua en un esquema dissenyat per preservar els equilibris ecològics. Tot i l'intent de preservar el statu quo ecològic, les comunitats allunyades dels rius es veuen privats d'aigua i els projectes per proporcionar subministrament d'aigua als agricultors desplaçats de les Terres Altes no han tingut gaire èxit. El projecte de la presa també ha estat una font de corrupció generalitzada. Els tribunals de Lesotho han pres la mesura inusual de processar les grans empreses implicades en l'escàndol, a més dels buròcrates de Lesotho que van acceptar els suborns. Fins ara, hi ha hagut diverses condemnes i almenys una empresa ha estat inhabilitada pel Banc Mundial pel seu paper en l'escàndol. Característiques de la presa Alçada - 185 m (607 peus) (el segon més alt d'Àfrica) Longitud de la cresta: 710 m (2.330 peus) Disseny: doble arc, formigó Formigó - 2,320,000 m³ Altitud - 1,993 m (6.539 peus) sobre el nivell del mar (presa a la més alta elevació d'Àfrica) Referències Enllaços externs Secció transversal de la presa Especificacions de la presa Autoritat de Desenvolupament de les Terres Altes de Lesotho Centre de Recursos de Transformació