Baalat Gebal

Baalat Gebal (feniciană: 𐤁𐤏𐤋𐤕 𐤂𐤁𐤋 sau Baalat Gubal;literal „Doamna din Byblos”), cunoscută și sub numele de Bēltu ša Gubla (akkadiană: dNIN ša uruGub-la) și Baaltis, a fost zeița patroană a orașului fenician Byblos. În timp ce în trecut se presupunea adesea că numele ei este doar un epitet, atribuit unor alte zeițe, în prezent cercetătorii presupun că este un nume propriu, menit să evidențieze legătura strânsă a zeiței cu orașul Gebal (Byblos). Ea a fost identificată adesea cu zeița egipteană Hathor și mai târziu, posibil, cu Isis a egiptenilor antici și cu Afrodita grecilor antici. Filon din Byblos se referă, în schimb, la ea ca „Dione”, deși motivele acestei alegeri rămân necunoscute. Baalat Gebal era zeița principală din panteonul local din Byblos, iar un templu dedicat ei, care a rămas în uz din mileniul al III-lea î.Hr. până în perioada romană, era situat în centrul acestui oraș. Ea era venerată de regii din Byblos, un număr mare de referințe la ea fiind găsite în scrisorile trimise de Rib-Addi ca parte a corespondenței aflată la Tell al-Amarna. Există, de asemenea, dovezi că era venerată de egipteni, atât în ​​Byblos, cât și în Egipt. Este menționată într-o serie de texte literare, inclusiv așa-numita Scrisoare a lui Hori, scrierile lui Filon din Byblos și „De Dea Syria” de Lucian din Samosata. Nume și identitate Teonimul fenician Baalat Gebal (b’lt gbl) poate fi tradus ca „Doamna din Byblos”. O traducere directă akkadiană, dNIN ša uruGub-la, citită Bēltu ša Gubla, apare în Scrisorile de la Amarna. Au existat și variante prescurtate ale numelui dNIN-nu (bēletnu, „doamna noastră”) și sunt atestate și nume de NIN. Numele avea scopul de a evidenția legătura zeiței cu orașul. S-a crezut că ar fi fost și un zeu masculin cu un nume similar, „Domnul din Byblos”, care poate fi identificat cu figura AN.DA.MU din Scrisorile de la Amarna, dar această ipoteză nu este universal acceptată. Nadav Naaman sugerează în schimb interpretarea lui AN.DA.MU ca un „titlu onorific” al lui Baalat Gebal însăși, „zeița vie”. Legătura cu Qudshu-Ashera și Astarte În trecut, cercetătorii au încercat adesea să demonstreze că „Baalat Gebal” ar trebui înțeleasă ca un epitet sau titl, mai degrabă decât un nume propriu. Ea a fost atunci identificată în diverse moduri ca o formă locală a lui Ashera, susținută ca fiind o zeiță tutelară potrivită pentru un oraș portuar, datorită faptului că la Ugarit era numită „doamna mării”, a fost identificată și cu Anat (așa cum a sugerat Edward Lipiński) și în special, cu Astarte. Frank Moore Cross a susținut că Baalat Gebal ar fi putut fi identică cu Qudshu, un nume alternativ al lui Așera (Elat), folosit în Ugarit și Egipt. Cu toate acestea, după Christiane Zivie-Coche Qudshu ar fi fost o invenție egipteană, fără precursori în Orientul Apropiat Antic. Izak Cornelius o consideră pe Baalat Gebal o zeitate separată, și respinge o asociere între ea și Așera, menționând că o legătură cu Astarte ar fi mai plauzibilă. Dovezile pentru presupusa identificare a lui Baalat Gebal cu Astarte se limitează la trei inscripții târzii,de proveniență incertă; Într-una dintre ele, care este bilingvă, numele Astarte apare în greacă iar Baalat Gebal în feniciană, ceea ce pare să indice că prima a servit drept „interpretatio graeca” pentru cea de-a doua, în timp ce în celelalte două inscripții, Astarte era numită Zeița din Byblos, deși cu titlul „rbt gbl” mai degrabă decât „b'lt gbl”. Dovezi directe contrarii provin din „Istoria feniciană” a lui Philo din Byblos, unde Astarte și Baaltis (Baalat Gebal) sunt două zeițe separate, portretizate ca surori, și doar cea de-a doua este legată de Byblos. Doamna Byblosului După cum a argumentat Anna Elise Zernecke (2013), nu este imposibil ca locuitorii din Byblos să fi văzut în „Baalat Gebal” un nume propriu, fără niciun alt „nume adevărat” care să desemneze zeița locală. Ea a subliniat că în inscripțiile feniciene numele ei este lăsat neîmpărțit, în timp ce între cele două elemente ale titlului mlk.gbl („regele din Byblos”) apare un separator, ceea ce ar indica faptul că primul a fost înțeles ca un nume propriu mai degrabă decât ca un titlu precum cel de-al doilea. Abordarea lui Zernecke a fost adoptată și de Michael J. Stahl în studiul său despre zeiță (2021). S-a subliniat că majoritatea dovezilor explicite pentru identificarea lui Baalat Gebal și a altor zeități se limitează la surse egiptene și grecești, ceea ce face posibil ca astfel de texte să constituie un exemplu de interpretatio graeca și fenomene analoage. Frances Pinnock a sugerat că caracterul vag al numelui ei ar fi putut duce la identificarea ei de către conducătorii străini din Egipt, și posibil și din Ebla și din alte părți, ca un aspect al propriilor zeități. Legătura cu Hathor și Isis Datorită contactelor dintre Byblos și Egipt, Baalat Gebal a ajuns să fie identificată cu Hathor. Egiptenii se refereau la aceasta din urmă ca la „Doamna din Byblos” (nbt kpn), o reflectare a numelui lui Baalat Gebal. Ea putea fi numită și „Doamna din Dendera care locuiește în Byblos”. Cea mai veche atestare a legăturii dintre cele două zeițe apare în Textele Sarcofagelor. În pasajul relevant, Hathor este numită „Doamna din Byblos”, în timp ce este invocată ca protector al pasagerilor bărcii solare. Această asociere găsește paralele în cazurile în care numele aceleiași lui Hathor era legat de diverse alte regiuni îndepărtate, inclusiv Sinai, Punt, Wadi el-Hudi și Jebel el-Asr.Este posibil ca acest fenomen să fi avut o dimensiune ideologică, deoarece interpretarea zeiței străine drept Hathor a făcut posibilă prezentarea plăților efectuate către templele locale din zone precum Byblos și Punt, posibil efectuate pentru achiziționarea de bunuri locale, ca o demonstrație de venerație a unei zeități egiptene. Într-un text din timpul domniei lui Tutmes al III-lea Minmose-ul oficial enumeră templul „Hathor, Doamna din Byblos” printre templele aparținând zeităților egiptene și este posibil ca legătura să fi fost întărită de implicarea egipteană în proiectele de construcție locale în Byblos. Nicio referință la legătura dintre Baalat Gebal și Hathor nu este ulterioară Noului Regat, atât datorită contactului mai puțin frecvent cu Byblos, cât și datorită faptului că Hathor a fost parțial înlocuită în religia egipteană prin Isis. Aceste două zeițe egiptene au fost, de asemenea, parțial identificate una cu cealaltă, existând dovezi că Baalat Gebal ar fi putut fi identificată și cu Isis, inclusiv o inscripție de pe o statuie a lui Osorkon al II-lea găsită la Byblos, care o menționează pe Isis, precum și o referință la o legătură între Isis și orașul Byblos în De Iside et Osiride de Plutarh. Marwan Kilani observă că locuitorii din Byblos ar fi putut încerca să se adapteze schimbărilor care au avut loc în religia Egiptului identificându-și zeița cu Isis. Reprezentările lui Baalat Gebal din perioada ahemenidă prezintă asemănări cu imaginile cu „Hathor-Isis” din Egipt, ceea ce ar putea indica faptul că a fost identificată în mod specific cu forma sincretică a acestor două zeițe. Ea a fost portretizată ținând un sceptru egiptean și purtând o coroană cu coarne decorată cu discul solar. Legătura cu Afrodita sau cu Diona Autorii greci, se pare, ca vedeau în Baalat Gebal un personaj analog Afroditei. Philon din Byblos e echivala cu Diona, mama Afroditei. După Alan I.Baumgarten nu se pot găsi factorii acestei identificări. Cultul Baalat Gebal a fost zeitatea principală din panteonul local din Byblos, situat pe coasta mediteraneană în Libanul de astăzi.. Ea a fost asociată cu comerțul maritim Un templu dedicat ei se afla în centrul localității. El a rămas în uz fără întrerupere din mileniul al III-lea î.Hr. până în perioada romană. A fost cel mai mare sanctuar din Byblos. Deoarece este puțin probabil că Baalat Gebal să fi avut mai mult de un templu în oraș, „Templul Obelisc”, identificat și el în timpul săpăturilor, ar fi putut fi dedicat unei figuri masculine legate de ea. O serie de figurine din tablă au fost descoperite ca parte a ofrandei votive din templul lui Baalat Gebal. Majoritatea sunt reprezentări ale unor bărbați, fie cu pălării conice, fie fără, în timp ce una singură ar putea fi o reprezentare a lui Anubis ținând sceptrul. Se presupune în mod obișnuit că au fost create local, deși a existat și presupunerea că că au fost importate din Egipt aproximativ între 2050 și 1800 î.Hr., datorită paralelelor stilistice cu obiecte similare din mormântul lui Mentuhotep II situat la Deir el-Bahri. Baalat Gebal a fost venerată de regii din Byblos, posibil încă de la începutul epocii bronzului, deși nu sunt identificați conducători individuali în izvoarele din acea perioadă. Rib-Addi, care a domnit în perioada documentată în scrisorile de la Amarna, și-a încheiat majoritatea mesajelor pe care le-a trimis faraonului cu o dorință ca Baalat Gebal să îl protejeze pe acesta din urmă. Formule similare apar și în scrisorile sale către alți oficiali egipteni. Au fost identificate în total douăzeci și șapte de cazuri. Acest obicei nu își găsește paralele în restul corespondenței din acest corpus de texte. Deși urările pentru bunăstarea destinatarului erau frecvente, niciun alt conducător local nu și-a invocat propria zeitate locală pentru a-l binecuvânta pe faraon. Mai mult, într-un singur caz, Rib-Addi a prezentat-o pe Baalat Gebal ca fiind una dintre zeitățile cărora faraonul le datora poziția sa, ceea ce, de asemenea, nu s-a mai văzut la alți conducători de state din Levantul antic. Nu se știe dacă el a folosit formule similare în scrisori adresate persoanelor din afara Egiptului, deoarece astfel de texte nu au supraviețuit. În majoritatea cazurilor, el o invocă doar pe Baalat Gebal, deși în câteva cazuri ea este asociată cu zeul egiptean Amon, care în toate dintre aceste cazuri este menționat înaintea ei. Nu se știe cum au fost primite scrisorile, deși Marwan Kilani speculează că frecventele referințe la Baalat Gebal probabil nu au putut fi percepute pozitiv de contemporanul lui Rib-Addi, Akhenaton, din cauza reformelor sale religioase. Nu se cunosc referințe directe la atitudinea acestui faraon față de zeiță, dar în timpul domniei sale, Byblos nu a fost recunoscut în sursele egiptene ca un centru religios de o importanță deosebită. Într-o scrisoare, Rib-Addi o menționează pe o anumită Ummaḫnu, „slujitoarea” lui Baalat Gebal, despre care se presupune că era preoteasă. Se pare că ea a încercat să joace un rol în relațiile externe ale orașului, ceea ce nu-și are paralelă în niciun alt caz de personal religios menționat în scrisorile de la Amarna. Această situație a fost acceptată de rege, care a încercat să acționeze ca intermediar între presupusa preoteasă și faraonul, pe care aceasta dorea să-l contacteze. Marwan Kilani observă că, spre deosebire de sursele din Egipt și Mesopotamia, referințele la clerul feminin sunt rare în textele din zonele vorbitoare de limbi semitice occidentale din epoca bronzului și sugerează că faptul că zeitatea tutelară a Byblosului era o zeiță mai degrabă decât un zeu ar putea fi motivul din spatele poziției privilegiate ale acestei Ummaḫnu. Mai mulți regi ai Byblosului din primul mileniu î.Hr., inclusiv Zekarbaal Abibaal, Elibaal , Shipitbaal, s-au autointitulat protejați de Baalat Gebal. Elibaal i-a dedicat o stelă, așa cum indică inscripția care a supraviețuit acestui obiect, în care i se adresează cu „stăpâna lui”.. Shipitbaal, în propria inscripție, i-a cerut o domnie lungă. Un alt rege al Byblosului, Yehawmilk, care a domnit în secolul al V-lea î.Hr., spera în mod similar că Baalat Gebal îi va acorda o viață lungă și domnie. Receptarea în Egipt Există dovezi că egiptenii ar fi fost implicați în cultul lui Baalat Gebal în Byblos. Egiptul și Byblos au avut o lungă istorie de interacțiuni care datează din mileniul al III-lea î.Hr., așa cum menționează conducătorii locali precum regele Rib-Addi, care la un moment dat, într-o scrisoare trimisă faraonului, a scris că „Byblos nu este ca acele alte orașe. Byblos a fost orașul loial domnului meu, regele, din timpuri imemoriale”. Se presupune că templul lui Baalat Gebal a jucat un rol în interacțiunile politice dintre cele două state. Un relief din Vechiul Regat cu o inscripție egipteană care se referă la un monarh al cărui nume nu este păstrat ca fiind „iubitul lui Hathor, Doamna din Byblos” a fost identificat în timpul săpăturilor templului lui Baalat Gebal. O dedicație pentru aceeași zeitate a fost găsită și în așa-numitul Templu al Obeliscurilor, în Epoca Bronzului Mijlociu. O inscripție pe o masă de piatră din primul dintre cele două temple menționează o donație în numele ei făcută în timpul domniei lui Pepi I din A VI-a Dinastie. Texte ulterioare, datate din vremea lui Thutmes al III-lea, fac aluzie la implicarea egipteană în întreținerea templului. Însuși faraonul o menționează pe o stelă din templul lui Amon din Jebel Barkal în Nubia, care comemorează construcția de nave pentru o campanie militară în nord, cu lemnul provenit din „vecinătatea Doamnei din Byblos”. O referință la ea ar putea fi prezentă și într-un text deteriorat găsit în mormântul teban al unuia dintre funcționarii săi oficiali, Senneferi, care descrie o expediție la Byblos. Andrés Diego Espinel observă că actele egiptene de devoțiune față de Baalat Gebal ar fi putut fi unul dintre mijloacele de a asigura relații politice și economice favorabile cu conducătorii locali, deoarece Byblos era un centru comercial important și o sursă de lemn, untdelemn, vin și lapis lazuli importate în Egipt. Se presupune că Baalat Gebal a fost venerat într-o oarecare măsură și în Egipt. Traducerea numelui ei, nbt-kbn, este atestată ca prenume, una dintre purtătoarele acestui nume fiind doica uneia dintre fiicele lui Ahmes I. Cele mai vechi exemple au fost identificate în texte din Regatul Mijlociu. Nu se știe dacă familiile vreuneia dintre femeile numite nkt-kbn proveneau din Byblos sau dacă alegerea acestui nume a fost influențată de cultul egiptean al lui Baalat Gebal. Alte mențiuni O referință la Baalat Gebal a fost identificată în textul satiric egiptean cunoscut sub numele de „Scrisoarea lui Hori”, posibil compusă inițial în timpul domniei lui Ramses al II-lea, în care figura omonimă vorbește despre centrul său de cult: „Vă voi povesti despre un alt oraș misterios. Byblos este numele lui; cum este? Și zeița lor, cum este ea?”. Conform lui Marwan Kilani, nu se știe sigur dacă descrierea orașului Byblos ca fiind „misterios” (sau alternativ: „ascuns”) este o aluzie la un eveniment mistic sau religios necunoscut sau o figură de stil sarcastică menită să sublinieze faptul că scribul obișnuit ar trebui să fie familiarizat cu orașul. Baalat Gebal este menționată și, de două ori, într-o colecție de incantații egiptene, majoritatea îndreptate împotriva șerpilor, din timpul domniei lui Ramses al XI-lea (BM EA 9997 + 1030). Într-un text păstrat, care descrie cum Isis își vindecă fiul Horus, care este portretizat ca un copil și a fost mușcat de un șarpe, ea este invocată pentru a vindeca otrăvirea alături de alte zeițe, precum Nephthys și Serket. Pe baza unui pasaj deteriorat restaurat, în acest context ea este cel mai probabil identificată cu Hathor Din motive necunoscute, Baalat Gebal lipsește complet din Povestea lui Wenamun, chiar dacă descrie o călătorie către Byblos. O referință implicită la ea ar putea fi prezentă doar în descrierea unui sacrificiu adus zeităților locale. În „Istoria feniciană” a lui Filon din Byblos, pe care este prezentată ca o traducere în greacă a operelor unui autor fenician, Sanchuniathon,, dar pe care cercetătorii moderni o consideră a fi o combinație de elemente feniciene și greco-romane, Baalat Gebal este denumită Diona. Uranos o trimite pe ea și pe cele două surori ale ei, Astarte și Rhea, să-l păcălească și să-l învingă pe fratele lor Kronos, dar acesta din urmă se căsătorește cu ele, iar ulterior dau naștere copiilor săi. Uranus reprezintă cel mai probabil o zeitate feniciană a cerului. Rea nu este identificată explicit cu nicio zeitate feniciană și ar putea fi zeița greacă..În altă parte în „Istoria feniciană”, Cronos este denumit și El dar nu există alte dovezi pentru o relație consorțială între Baalat Gebal și El, iar asocierea dintre Diona și Cronos este, de asemenea, neobișnuită din perspectiva greacă, deoarece zeița care purta acest nume era de obicei asociată cu Zeus. Numărul și numele copiilor Dionei nu s-au păstrat. Mai târziu, când Cronos atribuie orașe diferitelor zeități, Diona este cea care primește Byblos ca domeniu al său. Templul lui Baalat Gebal este menționat și în De Dea Syria de Lucian. Ea este numită „Afrodita Byblosului” (greacă modernă Ἀφροδίτης Βυβλίης). Lucian afirmă că în epoca romană rituri axate pe Adonis aveau loc în templul ei, ceea ce putea fi un ecou al cultului unei posibile zeități masculine neidentificate înrudite cu ea, care, potrivit lui Marwan Kilani a fost asociat cu Templul Obelisc în perioadele anterioare. Lecturi suplimentare Albert I.Baumgarten,The Phoenician history of Philo of Byblos: a commentary. Leiden: Brill. 2015 [1981] ISBN 978-90-04-29568-1. OCLC 930925582. Izak Cornelius The Many Faces of the Goddess: The Iconography of the Syro-Palestinian Goddesses Anat, Astarte, Qedeshet, and Asherah c. 1500-1000 BCE. Orbis Biblicus et Orientalis. 2008 Vol. 204. doi:10.5167/uzh-138019. ISBN 978-3-7278-1485-3. Frank Moore Cross- Canaanite Myth and Hebrew Epic: Essays in the History of the Religion of Israel. Harvard University Press.2009 ISBN 978-0-674-03008-4. Retrieved 2023-01-20. Constantin Daniel (studiu introductiv) și Athanase Negoiță (traducere, notițe introductive și note)- Gîndirea feniciană în texte Editura Științifică și Enciclopedică București, 1979 Andrés Diego Espinel The Role of the Temple of Ba'alat Gebal as Intermediary between Egypt and Byblos during the Old Kingdom . Studien zur Altägyptischen Kultur.2002 30: 103-119. Marwan Kilani Byblos in the late bronze age: interactions between the Levantine and Egyptian worlds. Studies in the Archaeology and History of the Levant. Vol. 9. 2020 Leiden: Brill. ISBN 978-90-04-41660-4. OCLC 1111637050. Nadav Naaman On Gods and Scribal Traditions in the Amarna letters . Ugarit-Forschungen. Band 22. 1990 pp. 247–255. Michael J.Stahl Between City, King, and Empire: Will the Real "Lady of Byblos" Please Stand Up? Journal of Ancient Near Eastern Religions.2021 20 (2). Brill: 225–263. doi:10.1163/15692124-12341316. ISSN 1569-2116. S2CID 234878302. Eusebiu din Cezareea - "Teologia fenicienilor" ,în Praeparatio evangelica, Jean-Pierre Thiollet, Je m'appelle Byblos, H & D, 2005 (ISBN 2 914 266 04 9). Legături externe Britannica Philip J.Boyes.Variation in alphabetic cuneiform: Rethinking the 'Phoenician' inscription from Sarepta . Understanding Relations Between Scripts II: Early Alphabets. Oxbow Books. 2020 pp. 29–52. situl akhretnotes despre zeii egipteni Ted Kaizer . Lucian on the Temple at Heliopolis. The Classical Quarterly. 66 (1). The Classical Association, Cambridge University Press 2016: 273–285. Anna Elise Zernecke Die Welt des Orients, Bd. 43, H. 2 (2013), pp. 226-242 Vandenhoeck & Ruprecht Christiane Zivie-Coche. "Foreign Deities in Egypt". UCLA Encyclopedia of Egyptology. (5 April 2011) 1 (1) Izvoare primare: Lucian din Samosata Despre Zeița siriană, traducere în engleză de Herbert A. Strong si John Garstang, Constable, London,1913 Sanchunation - Sacred Texts: Ancient Fragments, ed. and trans. I. P. Cory, 1832: "The Theology of the Phœnicians from Sanchoniatho" (în engleză) Eusebiu din Cezarea - Preparatio evangelica Cartea 1 trad in engleza de W G Farrar 1920 Note și referințe