NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Biržų giria

Biržų giria este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI, arie de protecție specială avifaunistică — SPA) din Lituania întinsă pe o suprafață de 17.683,28 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Biržų giria este situat la coordonatele 56.2794°N 24.9547°E﻿ ()56.2794; 24.9547. Înființare Situl Biržų giria a fost declarat arie de protecție specială avifaunistică în aprilie 2005 pentru a proteja 1 specie de plante și 20 de specii de animale. Alte tipuri de protecție: sit de importanță comunitară (în mai 2005) arie specială de conservare (în ianuarie 2021) Biodiversitate Situată în ecoregiunea boreală, aria protejată conține 12 habitate naturale: Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Pajiști fino-scandinave uscate până la mezice, bogate în specii de altitudine mică, Pajiști cu Molinia pe soluri calcaroase, turboase sau argilos-nămoloase (Molinion caeruleae), Liziere de ierburi înalte hidrofile de câmpie și de nivel montan până la alpin, Pajiști aluvionare boreale nordice, Fânețe de joasă altitudine (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis), Taiga vestică, Păduri caducifoliate bătrâne naturale hemiboreale fino-scandinave (Quercus, Tilia, Acer, Fraxinus sau Ulmus) bogate în specii epifite, Păduri fino-scandinave bogate în ierburi cu Picea abies, Păduri caducifoliate de mlaștină fino-scandinave, Mlaștini împădurite, Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae). La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: plante (1): papucul doamnei (Cypripedium calceolus) păsări (15): minunița (Aegolius funereus), acvilă țipătoare mică (Aquila pomarina), cocoșul de mesteacăn (Bonasa bonasia), caprimulg (Caprimulgus europaeus), barză neagră (Ciconia nigra), cristeiul de câmp (Crex crex), ciocănitoare cu spate alb (Dendrocopos leucotos), ciocănitoare neagră (Dryocopus martius), ciuvică (Glaucidium passerinum), cocor (Grus grus), viespar (Pernis apivorus), ciocănitoare de munte (Picoides tridactylus), ciocănitoare verzuie (Picus canus), huhurezul mic (Strix uralensis), cocoșul de mesteacăn (Tetrao tetrix tetrix) mamifere (2): vidră de râu (Lutra lutra), râs eurasiatic (Lynx lynx) nevertebrate (3): Cucujus cinnaberinus, fluturele flitirar (Euphydryas maturna), fluturele purpuriu (Lycaena dispar) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 6 specii de mamifere, 2 specii de nevertebrate. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Lituania
Kościół św. Krzyża w Stalmujży

Kościół św. Krzyża w Stalmujży – katolicki kościół w Stalmujży (Litwa, okręg uciański, rejon jezioroski). Kościół jest najstarszą zachowaną drewnianą świątynią na Litwie. Kościół katolicki ufundowany przez baronów Foelkerzambów zbudowano w 1650. W 1727 właściciele miejscowego majątku przebudowali kościół i przekazali miejscowym kalwinom. W 1808 kościół został zwrócony katolikom. Po 1945 zamknięty, a po remoncie umieszczono w nim oddział muzeum z Rakiszek. Ponownie zwrócony katolikom na początku lat 90. XX wieku. Budowla na planie prostokąta, z pięciokątnym prezbiterium, zakrystią i przedsionkiem, węższym od nawy. Do wejścia prowadzi portyk z dwunastoma kolumnami i trójkątnym frontonem. Budowla przykryta jest wysokim dachem krytym gontem. We wnętrzu zachowały się ołtarz i ambona z początków XVII wieku. Obok kościoła stoi drewniana, dwukondygnacyjna dzwonnica z połowy XVII wieku, przebudowana w 1873. Kościół jest otoczony parkiem dworskim w którym rośnie najstarszy dąb na Litwie. Bibliografia Grzegorz Rąkowski: Ilustrowany przewodnik po zabytkach kultury na Litwie. Warszawa: Burchard Edition, 1999-10-16, s. 260-261. ISBN 83-87654-07-8.
Виеситес

Ви́еситес (латыш. Viesītes ezers; Ме́лнэзерс, латыш. Melnezers; Ви́есиша, латыш. Viesīša ezers; устар. Весит, Вессит) — эвтрофное озеро в Виеситской волости Виеситского края Латвии. Относится к бассейну Лиелупе. Располагается в 2 км восточнее Виесите, на Селийском всхолмлении Аугшземской возвышенности. Уровень уреза воды находится на высоте 94,8 м над уровнем моря. Озёрная котловина длинная и узкая, занимает глубокую субгляциальную ложбину. Акватория вытянута в широтном направлении на 7,5 км, шириной — до 0,5 км. Площадь водной поверхности — 232 га. Наибольшая глубина составляет 20 м, средняя — 5,9 м. Площадь водосборного бассейна — 45,8 км². С северной стороны впадает канава из озера Васарая и вытекает река Виесите, впадающая в Мемеле — приток Лиелупе. Примечания
Església de la Santíssima Trinitat (Riga)

L'Església de la Santíssima Trinitat (en letó: Svētās Trīsvienības evaņģēliski luteriskā baznīca) és una església luterana a la ciutat de Riga, capital de Letònia, està situada al carrer Sarkandaugavas, 10. És una església parroquial de l'Església Evangèlica Luterana de Letònia. Referències
Église luthérienne de la Sainte-Trinité de Riga

L'église luthérienne de la Sainte-Trinité de Riga (letton : Rīgas Svētās Trīsvienības luterāņu baznīca) est une église évangélique-luthérienne située dans le voisinage de Sarkandaugava à Riga, capitale de Lettonie. Histoire L'église de la Sainte Trinité a été construite entre 1876 et 1878 selon le projet de l'architecte Johans Daniels Felsko. La construction a été supervisée par l'architecte Kārlis Neiburgers. Elle fut consacrée le 21 mai 1878, lors de la fête de la Sainte-Trinité. L'orgue a été construit par August Martins en 1882, il constitue un monument culturel d'importance nationale. Architecture L'église a été construite dans le style gothique en brique d'Allemagne du Nord. Elle compte trois travées avec un chœur plus large et des parties symétriques. Une petite tour s'élève au-dessus du faîte du toit au bout de l'autel. Les murs extérieurs de la nef divisent le contrefort. Le dernier étage de la tour est octogonal et au-dessus s'élève un haut toit pointu. L'extérieur de l'église est dominé par des formes et des plans géométriques. Le portail d'entrée principal a des chapiteaux de style gothique primitif. L'église peut accueillir 1450 personnes. Dans le chœur, il y avait un autel gothique en bois dû au menuisier Bernhard avec des sculptures en bois en forme de vigne et deux sculptures des apôtres. Le retable a été peint à Erfurt en Allemagne, et il représente une idée principale de l'Ancien Testament, le sacrifice d'Abraham, ou l'« Agneau de Dieu qui enlève le péché du monde » (Jn 1,29). Références Voir aussi Liens internes Liens externes Site officiel Site officiel Portail de la Lettonie Portail du protestantisme Portail de l’architecture chrétienne
Krimulda Castle

The Krimulda Castle (German: Burg Kremon) is located just outside Sigulda, Sigulda Municipality in the Vidzeme region of Latvia and is a tourist attraction. The castle dates from the 14th century and was destroyed in a war in 1601. Prince Liven's living house was built in the classic style. The manor complex consists of steward's house, coach house, Swiss cottage, etc. Home wine tasting is available by prior arrangement. History During the 13th century, the left bank of the Gauja river was governed by the Order of the Brethren of the Sword, (later known as the Order of Livonia), while the territories on the right bank were under the domain of the Archbishop of Riga. Krimulda castle belonged to the Riga High Council which was a group of twelve high priests who advised the archbishop. Krimulda castle was built on the edge of a high bank on the right side of Gauja near the Vikmeste castle mound and the village of Livs. This placement made it nearly impossible to conquer. On one side it was protected by the steep valley wall of Gauja river, two additional sides were obstructed by the Vikmeste river, which had equally steep banks, and the fourth side bordered on a man-made ravine with a draw-bridge leading into the forecastle. The deep valley of the Vikmeste River also provided a natural borderline between the lands of Krimulda and Turaida. The castle was built using large-sized boulders. The outer wall of the castle at ground level was about 2 meters/6–7 feet thick. The castle was involved in a number of battles between the Livonian Order and the Archbishop of Riga as well as many of the later wars of Livonia. In the spring of 1601 during the Swedish-Polish war, it was conquered by the Swedish army. In the fall of that same year advancing Polish troops burned the castle down so it would not fall into the hands of the enemy. The castle was left unrepaired after the fire. The castle regained purpose in the mid-19th century under the ownership of Prince Lieven, though not as a military fortification but as a romantic addition to a park. Gallery Krimulda Castle ruins in 2014. See also List of castles in Latvia Sigulda Castle Turaida Castle References External links Media related to Krimulda Castle ruins at Wikimedia Commons
Castillo de Krimulda

El castillo de Krimulda (en alemán: Burg Kremon, en letón: Krimuldas pils) se encuentra a las afueras de Sigulda, municipio de Sigulda en la región de Vidzeme de Letonia y es una atracción turística. El castillo data del siglo XIV y fue destruido en una guerra en 1601.​ Fue vivienda del príncipe Liven, construida en estilo clásico. El castillo forma parte de la mansión de Krimulda, abierta al público y que ofrece servicios de hospedaje y cata de vinos.​ Historia Durante el siglo XIII, la margen izquierda del río Gauja estaba gobernada por la Orden de los Hermanos de la Espada (más tarde conocida como la Orden de Livonia), mientras que los territorios de la margen derecha estaban bajo el dominio del consejo de arzobispos de Riga. El castillo de Krimulda pertenecía al Consejo Superior de Riga, que era un grupo de doce sumos sacerdotes que asesoraban al arzobispo. El castillo de Krimulda fue construido cuando Albert Suerbeer era arzobispo de Riga, probablemente en 1255.​ Se ubica en el borde de un banco alto en el lado derecho de Gauja, cerca del del río Vikmeste y el pueblo de Livs. Esta ubicación hizo que fuera casi imposible de conquistar. Por un lado, estaba protegido por la empinada pared del valle del río Gauja, dos lados adicionales estaban obstruidos por el río Vikmeste, que tenía orillas igualmente empinadas, y el cuarto lado bordeaba un barranco artificial con un puente levadizo que conducía al castillo. El profundo valle del río Vikmeste también proporcionó una frontera natural entre las tierras de Krimulda y Turaida. El castillo fue construido utilizando rocas de gran tamaño. El muro exterior del castillo a nivel del suelo tenía unos 2 metros/6 a 7 pies de espesor. El castillo estuvo involucrado en una serie de batallas entre la Orden de Livonia y el Arzobispo de Riga, así la invasión por parte de Iván el Terrible en el siglo XV.​ En la primavera de 1601, durante la guerra sueco-polaca, fue conquistada por el ejército sueco. En el otoño de ese mismo año, los suecos incendiaron el castillo al ver a las tropas polacas acercarse.​ El castillo quedó sin reparar después del incendio. El castillo recuperó su función a mediados del siglo XIX bajo la propiedad del Príncipe Lieven, quien hizo una reconstrucción parcial.​ Galería Véase también Castillo de Turaida Referencias Enlaces externos Sitio de la Mansión de Krimulda
Castelul Krimulda

Castelul Krimulda este situat în afara orașului Sigulda, Letonia și este o atracție turistică. Castelul datează din secolul al XIV-lea și a fost distrus într-un război în 1601. Casa de locuit a prințului Liven a fost construită în stil clasic. Complexul conacului este format printre altele din casa administratorului, garajul pentru trăsuri, o cabană elvețiană. Localul pentru degustarea de vinuri este disponibil în urma unei rezervări. Istoria În secolul al XII-lea malul stâng al râului Gauja era guvernat de Ordinul Fraților de Sabie, (mai târziu cunoscut sub numele de Ordinul livoniann), în timp ce teritoriile de pe malul drept făceau parte din domeniul arhiepiscopului de Riga. Castelul Krimulda aparținea de Marele Consiliul al Rigăi, care era un grup de doisprezece preoți sfătuitori ai arhiepiscopului. Castelul Krimulda a fost construit pe marginea unui banc înalt de pe partea dreaptă a râului Gauja, lângă o movilă a castelului Vikmeste și lângă satul Livs. Această localizare făcea aproape imposibilă cucerirea lui. De o parte acesta era protejat de peretele abrupt al văii râului Gauja, alte două părți erau asigurate de râul Vikmeste, care a avea și el maluri abrupte, iar cea de-a patra parte era mărginită de un șanț cu apă peste care cobora un pod ce ducea în castel. Valea adâncă a râului Vikmeste oferea o graniță naturală între ținuturile Krimulda si Turaida. Castelul a fost construit folosind bolovani de dimensiuni mari. Peretele exterior al castelului de la nivelul solului avea o grosime de aproximativ 2 metri. Castelul a fost implicat într-o serie de lupte între Ordinul Livonian și arhiepiscopul de Riga, precum și mai multe războaie din Livonia de mai târziu. În primăvara anului 1601, în timpul războiului suedezo-polonez, a fost cucerit de armata suedeză. În toamna aceluiași an trupele poloneze au ars castelul pentru a nu cădea în mâinile inamicului. Castelul nu a mai fost reparat după incendiu. Castelul și-a recâștigat renumele, la mijlocul secolului al 19-lea pe când se afla în proprietatea Prințului Lieven, dar nu ca o fortificație militară, ci ca o zonă romantică a unui parc. Aici se găsește un frumos loc numit 'Bellevue' de se pot observa numeroasele curbe pitorești ale râului Gauja. Imagini Ruinele castelului Krimulda în 2014. Referințe Legături externe Materiale media legate de Castelul Krimulda la Wikimedia Commons
Кримулдский замок

Кри́мулдский за́мок (латыш. Krimuldas pils; в исторической литературе также Кремон, Крумен, от нем. Schloß Krumen) — памятник средневековой архитектуры близ города Сигулда в Латвии, сохранившийся в руинированном виде. Описание Расположен на возвышенном месте на правом берегу реки Гауя. Представляет собой ливонский замок с церковью, основанный по указанию Рижского домского капитула во второй половине XIII века. История Первое документальное упоминание относится к 1312 году. Здание имело не столько военное, сколько гражданское и дипломатическое предназначение. Считается, что в 1601 году оно было захвачено шведскими войсками и разрушено, однако некоторые авторы утверждают, что оно использовалось и позднее, в качестве оборонительного сооружения в ходе польско-шведской войны в Лифляндии 1617—1618 годов. В XIX веке руины замка перешли во владение генерал-лейтенанта Иоганна Георга Ливена, командира эпохи наполеоновских войн, который инициировал проведение раскопок и реставрационных работ на территории замка. Галерея См. также Список замков Латвии Примечания
Esplanaden (Riga)

Esplanaden (lettisk: Esplanāde) er et rummeligt parkanlæg i den østlige del af Rigas centrum, hovedstaden i Letland. Pladsen benyttedes indtil 1812 som eksercerplads af tsaristiske tropper, et område som frem til midten af 1800-tallet lå udenfor Rigas befæstning, og som hovedsagelig bestod af sanddyner. Området købtes af Rigas byråd, og blev første gang bebygget, efter det fandtes egnet til opførslen af et udstillingsområde i anledning af 700-året for Rigas grundlæggelse i 1901. Frem til 1. verdenskrig var det bynære område blevet omringet af bebyggelse efter udvidelsen af Rigas østlige forstæder. Her opførtes blandt andet bygningen hvor Letlands Kunstakademi i dag har til huse, Letlands Nationale Kunstmuseum og Kristi Fødsel-Katedralen. På parkområdet står i dag flere mindesmærker for betydelige personligheder gennem Letlands historie, blandt andre af forfatteren Rainis. Litteratur Jochen Könnecke, Vladislav Rubzov (2005). "Neustadt und Boulevardring". Lettland. DuMont Kunstreiseführer (tysk). Ostfildern: DuMont Reiseverlag. s. 82-85. ISBN 3-7701-6386-9.
Esplanade (Riga)

Die Esplanade (lettisch Esplanāde) ist eine weiträumige Parkanlage im östlichen Zentrum der lettischen Hauptstadt Riga. Der Platz wurde bis 1812 als Exerzierplatz der in Riga stationierten zaristischen Truppen benutzt, im Mittelalter lag dieser Bezirk außerhalb der Stadtbefestigung und war ein von Sanddünen durchzogenes Ödland. Auf der Suche nach einem geeigneten Ausstellungsgelände für die 700-Jahr-Feier Rigas wurde das Gelände von der Stadtverwaltung erworben und begrünt. Das stadtnahe Gelände wurde bis zum Ersten Weltkrieg durch die Erweiterung der östlichen Vorstädte eingerahmt und teilweise für öffentliche Bauten benutzt. Hier befinden sich die Lettische Kunstakademie, das Staatliche Kunstmuseum und die Christi-Geburt-Kathedrale (Riga). Im Parkgelände wurden mehrere Denkmäler für bedeutende Persönlichkeiten der lettischen Kunst aufgestellt, hierzu zählt das Rainis-Denkmal für den der Schriftsteller Jānis Pliekšāns (genannt Rainis). Darüber hinaus befinden sich im Park auch das Barclay-de-Tolly-Denkmal und das Kalpaks-Denkmal. Am 29. Oktober 1998 wurde die Parkanlage unter der Nummer 7863 in das lettische Denkmalverzeichnis eingetragen. Literatur Jochen Könnecke, Vladislav Rubzov: Lettland. In: DuMont Kunstreiseführer. DuMont Reiseverlag, Ostfildern 2005, ISBN 3-7701-6386-9, Neustadt und Boulevardring, S. 82–85. Weblinks Eintrag 7863 im lettischen Denkmalverzeichnis (lettisch)
Museu d'Art Nacional de Letònia

El Museu d'Art Nacional de Letònia (en letó:Latvijas Nacionalais mākslas muzejs) té la més rica col·lecció d'art nacional a Letònia. Alberga més de 52.000 obres representatives del desenvolupament de l'art en la regió bàltica i a Letònia, des de mitjan segle xviii fins a l'actualitat. També exhibeix obres de l'art rus des del segle xvi fins a la primera meitat del segle xx. Edificis del museu La seu principal del museu a Riga situat al carrer Krišjāņa Valdemāra n. 10, es troba a un edifici catalogat com d'importància nacional i presenta una monumental façana en arquitectura barroca i classicista, en el seu interior es pot apreciar grans decoracions amb elements de l'Art Nouveau. També el museu té altres edificis filials on s'allotgen: Arsenāls – Museu de Belles Arts Museu de Romanos Suta i Aleksandra Beļcova Museu d'Arts Decoratives i Disseny de Letònia Museu Letó d'Art Estranger. Va ser dissenyat per l'arquitecte i historiador de l'art alemany-letó Wilhelm Neumann i construït el 1905. És un dels més impressionants edificis històrics en la zona de Riga. Va ser el primer edifici al Bàltic que es va construir amb el propòsit de ser un museu. El museu es troba tancat en procés de renovació des de l'any 2013. Referències Enllaços externs «Pàgina web oficial». Arxivat de l'original el 2010-07-30. [Consulta: 8 gener 2015].
Lotyšské národní umělecké muzeum

Lotyšské národní umělecké muzeum (lotyšsky Latvijas Nacionālais mākslas muzejs) v Rize je největší sbírka národního umění Lotyšska. Zahrnuje přes 52 tisíc uměleckých děl, pocházejících z doby od poloviny 18. století do současnosti. Budovu z roku 1905 navrhl Wilhelm Neumann a šlo o první stavbu v Pobaltí určenou pro provoz muzea. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lotyšské národní umělecké muzeum na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Letlands Nationale Kunstmuseum

Letlands Nationale Kunstmuseum (lettisk: Latvijas Nacionālais mākslas muzejs) er det største kunstmuseum i Letland, hvor mere end 52.000 kunstværker af lettiske, baltiske og russiske kunstnere opbevares og udstilles. Museets hovedbygning befinder sig på Krišjāņa Valdemāra ielā 10a i Riga, hovedstaden i Letland. Museumsbygningen er en betydelig historicistisk bygning opført fra 1903 til 1905, efter tegninger af Wilhelm Neumann, som også var museets første direktør i perioden fra 1905 til 1919. Bygningen er en af de senest opførte eklektiske bygninger i Riga, med barokke former udført i sandsten og granit. Indenfor kan man bl.a. spore inspiration fra Jugendstil. Museet lukkede pga renovering i februar 2013 og er genåbnet igen i maj 2016 med bl.a. et nyt stort terrasseanlæg og en større udvidelse under jorden. Museet har desuden følgende andre afdelinger: Udstillingssalen Arsenāls på Torņa ielā 1, Romana Sutas og Aleksandras Beļcovas Museum på Elizabetes ielā 57a, Museet for Udenlandsk Kunst (Mākslas muzejs Rīgas Birža) på Doma laukums 6 og Museet for Dekorativ Kunst og Design (Dekoratīvās mākslas un dizaina muzejs) på Skārņu ielā 10/20. 1869 anses for at være museets etableringsår – da åbnede Rigas Maleri-Galleri. I 1905 omdøbtes dette til Rigas Kunstmuseum, i 1940 til Lettiske SSR's Sovjetiske Kunstmuseum, i 1945 til Lettiske SSR's Statslige Lettiske og Russiske Kunstmuseum, i 1964 til Lettiske SSR's Kunstmuseum og i 1987 til Statslige Kunstmuseum. I 1995 fik museet sit nuværende navn. I begyndelsen rummede museet hovedsagelig udenlandske kunstneres værker fra flere private samlinger. Samlingen af lettiske kunstneres værker igangsatte Vilhelms Purvītis – museets direktør fra 1919 til 1940, og det rummer i dag landets største samling af lettisk kunst. Museet havde før renoveringen omkring 100.000 besøgende årligt på adressen på Krišjāņa Valdemāra ielā, men fik i 2016, samme år som de genåbnede, 333.589 gæster. Referencer Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside Arkiveret 12. juli 2011 hos Wayback Machine (engelsk)
Lettisches Nationales Kunstmuseum

Das Lettische Nationale Kunstmuseum (Latvijas Nacionālais mākslas muzejs) ist ein Museum in der lettischen Hauptstadt Riga. Es befindet sich am Park Esplanāde nordöstlich der Altstadt in einem Gebäude von 1905, das der Architekt Wilhelm Neumann entwarf. Das Museum beherbergt die bedeutendste Sammlung lettischer Kunst, darunter Gemälde von Vilhelms Purvītis und Janis Rozentāls. Insgesamt verfügt das Museum über etwa 52.000 Werke der lettischen, baltischen und russischen Kunst von der Mitte des 18. Jahrhunderts bis heute. Nach einer mehrjährigen Restaurierung wurde das Museum im Mai 2016 wieder eröffnet. Weblinks deutschsprachige Website des Museums englischsprachige Website des Museums (ausführlicher als die deutschsprachige Website) Fußnoten
Latvian National Museum of Art

The Latvian National Museum of Art (Latvian: Latvijas Nacionālais mākslas muzejs) is an art museum in Riga, Latvia. It contains the largest collection of national art in Latvia. The museum houses more than 65,000 works of art reflecting the development of professional art in the Baltic area and in Latvia from the middle of the 18th century until the present time. The museum is located in Riga at Janis Rozentāls Square. History The main building of the museum was built between 1903 and 1905 and is a notable historicist-style structure. The building was designed by the Baltic German architect Wilhelm Neumann, who was also the museum's first director from 1905 to 1919. It is one of the last eclectic-style buildings constructed in Riga, designed in Baroque forms and finished with plaster, sandstone, and granite.The sculptural groups were created by August Volz, while the paintings were done by Vilhelms Purvītis and G. Rozens. The interior decoration features Art Nouveau elements. Ludwig Kerkovius, who served as the Mayor of Riga from 1890 to 1901, played a significant role in the museum's construction. It is located next to the Art Academy of Latvia. It was the first building in the Baltics to be built for the purposes of a museum. Between 2010 and 2015, the museum underwent a reconstruction, during which the total size of the building was doubled. In 2025, the Golden Globe and Academy Award for the 2024 animated film Flow, were placed on display at the museum. Location and branches The LNMM comprises six sites: Main building of Latvian National Museum of Art, Art Museum RIGA BOURSE, Museum of Decorative Arts and Design, Romans Suta and Aleksandra Beļcova Museum, Art Museum ARSENĀLS, Museum Storage Facility. Gallery See also Girl in a Folk Costume by Jānis Tīdemanis Man Entering a Room by Niklāvs Strunke The White and the Black by Aleksandra Beļcova Flow (2024 film) References External links Official website Latvian National Museum of Art within Google Arts & Culture Media related to Latvian National Museum of Arts at Wikimedia Commons