NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Leuchttürme Ventspils

Der Leuchttürme Ventspils (lettisch Ventspils bākas) befinden sich in Ventspils (deutsch Windau), der größten Hafenstadt Kurlands. Unter sowjetischer Herrschaft wurde eine Erdöl-Pipeline nach Ventspils errichtet, und die Stadt avancierte zu einem der wichtigsten Häfen für den Rohöl-Export der UdSSR. Somit gab es einen Bedarf an ausreichenden Navigationshilfen. Der Hafen von Ventspils ist immer noch der wichtigste Umschlagort für russisches Öl und Kohle an der Ostsee. Seit Dezember 2012 ist der Leuchtturm als „Architektonisches Kulturdenkmal“ № 8883 eingetragen. Siehe auch Liste von Leuchttürmen in Lettland Weblinks Russ Rowlett: Lighthouses of Latvia. In: The Lighthouse Directory. University of North Carolina at Chapel Hill; abgerufen im 1. Januar 1 (englisch). Ventspils. In: leuchtturm-anke.de. Abgerufen am 4. September 2020. Molenfeuer Ventspils (Windau), Lettland. In: leuchtturm-web.de. Abgerufen am 4. September 2020. Inga Ieviņa: Lighthouses. In: portofventspils.lv. Freeport of Ventspils authority, 21. Mai 2020, abgerufen am 4. September 2020 (englisch). Klaus Hülse: Windau Mole. (JPEG-Bild) In: leuchtturm-welt.net. Abgerufen am 5. September 2020 Klaus Hülse: Windau Mole im Winter. (JPEG-Bild) In: leuchtturm-welt.net. Abgerufen am 5. September 2020 Klaus Hülse: Altes Südmolenfeuer. (JPEG-Bild) In: leuchtturm-welt.net. Abgerufen am 5. September 2020 Klaus Hülse: Altes Nordmolenfeuer. (JPEG-Bild) In: leuchtturm-welt.net. Abgerufen am 5. September 2020 ARLHS World List of Lights (WLOL). List of the world's lighthouses by the Amateur Radio Lighthouse Society. In: ARLHS.arlhs.com. Abgerufen am 3. September 2020. Einzelnachweise
Cimetière des Frères

Le cimetière des Frères (en letton : Brāļu kapi) est une nécropole militaire située à Riga en Lettonie. Description Le cimetière est le plus grand cimetière militaire de Lettonie. Il s'étend sur 9 hectares au nord-est de la ville de Riga. Le cimetière est un mémorial et un lieu de sépulture pour des milliers de soldats lettons qui ont été tués entre 1915 et 1920 pendant la Première Guerre mondiale et la guerre d'indépendance. La conception du complexe commémoratif s'est poursuivie de 1924 à 1936 par les architectes Alexander Birzenieks et Peter Fedders, le paysagiste Andrey Zeydak et le sculpteur Karlis Zale. Des deux côtés de l'entrée se trouvent deux groupes sculpturaux de cavaliers. Une allée de tilleuls relie l'entrée à la terrasse principale, et des deux côtés se trouvent des chênaies. Deux escaliers sur les côtés mènent de la terrasse à un parterre géométriquement régulier avec des tombes contenant chacune une dalle de grès. Près des marches se trouvent deux groupes sculpturaux de « Cavaliers mourants », et dans la partie centrale se trouve un haut-relief des « Frères déchus ». L'ensemble est complété par un mur avec les armoiries historiques des villes et comtés de Lettonie. Près du mur se trouvent quatre statues d'anciens guerriers lettons, symbolisant les régions de Lettonie - Kurzeme, Zemgale, Vidzeme et Latgale - et au centre, au-dessus du mur de neuf mètres d'épaisseur, il y a un monument : « Mère Lettonie », bénissant ses fils tombés au combat. Inhumations Environ 2 000 soldats sont enterrés au cimetière des Frères. À partir d'octobre 1915, les fusiliers morts au cours des batailles de la Première Guerre mondiale y furent enterrés. Après la révolution de février 1917, les soldats abattus pour avoir refusé de combattre dans l'armée tsariste furent enterrés et, au printemps 1919, les tirailleurs rouges lettons morts dans la lutte contre la contre-révolution y furent enterrés. Le leader du mouvement révolutionnaire en Lettonie, Fricis Roziņš (lv) (1870-1919), y est aussi enterré. Pendant les années d'indépendance de la Lettonie, les officiers de l'armée lettone ont été enterrés au cimetière fraternel. En 1958, les soldats morts pendant la Seconde Guerre mondiale et les combattants des brigades partisanes furent enterrés au cimetière fraternel. En 1942, le sculpteur Kārlis Zāle fut enterré au centre du complexe commémoratif et en 1980 l'auteur de l'ensemble l'architecte Aleksandrs Birzenieks. Galerie Bibliographie (lv) Pēteris Jērāns, Latvijas padomju enciklopēdija, t. 9, Rīga, Galvenā enciklopēdiju redakcija, 1989 Vaidelotis Apsītis: Brāļu kapi. Zinātne, Riga 1982; 1995, (ISBN 5-7966-1111-9) Vaidelotis Apsītis: Rīgas Brāļu kapi. Avots, Riga 1984. Aleksandrs Birzenieks: Brāļu kapi. Latvijas Valsts izdevniecība, Riga 1959. Références Voir aussi Liens externes Brāļu kapi Brāļu kapi Articles connexes Ancien cimetière juif Cimetière de Torņakalns Grand cimetière de Riga Cimetière Rainis Cimetière boisé de Riga Portail de la mort Portail de la Lettonie
Cmentarz Braterski w Rydze

Cmentarz Braterski w Rydze, zwany też Cmentarzem Brackim (łot. Rīgas Brāļu kapi) – łotewski panteon narodowy, na którym spoczywają żołnierze polegli w czasie I wojny światowej oraz uczestnicy łotewskich walk o niepodległość (1918–1920). Historia Nekropolia jest główną częścią cmentarnego założenia Rygi, które rozciąga się na północny wschód od miasta i obejmuje również cmentarze: Leśny i Rainisa. Jej kształt został uformowany u progu niepodległości Łotwy przez głównego ogrodnika Rygi Georga Kuphaldta i jego ucznia Andrejsa Zeidaksa. Kamień węgielny pod budowę nekropolii położono 18 listopada 1924 w szóstą rocznicę uzyskania przez Łotwę niepodległości. Budowa cmentarza została ostatecznie ukończona w listopadzie 1936. Konkurs na zagospodarowanie artystyczne wygrał ryski rzeźbiarz Kārlis Zāle – autor m.in. Pomnika Wolności w Rydze. Na cmentarz prowadzi symboliczna brama. Po obu stronach osi głównej znajdują się lipy – w łotewskiej kulturze symbol kobiecości – którymi obsadzono alejki wiodące do gaiku złożonego z ponad setki dębów. Mają one symbolizować pierwiastek męski w kulturze. W środku gaiku pali się wieczny ogień. Do gaiku przylega kompleks 315 grobów żołnierzy poległych w latach 1915–1920 oraz mogiły 87 nieznanych. Pole grobowe jest otoczone symbolicznymi figurami oraz ścianami wapiennymi, które prowadzą do "łotewskiego muru" (Latvijas siena) ozdobionego reliefami wojennymi z herbami miast łotewskich, z których pochodzili zmarli. Opodal ściany znajdują się cztery figury żołnierzy z różnych regionów kraju: Inflant, Łatgalii, Kurlandii i Semigalii. Zakończenie cmentarnej kompozycji stanowi 10-metrowa statua autorstwa Zālego stojąca na 9-metrowym cokole "Matka z poległymi synami". W czasie I Republiki Łotewskiej byli tu chowani oficerowie młodego państwa. W 1942 spoczął tu na zawsze sam Zāle. Po II wojnie światowej na cmentarzu chowano żołnierzy armii radzieckiej oraz sekretarzy partii komunistycznej, co spotykało się z niechęcią większości Łotyszy. Literatura Vaidelotis Apsitis, Brālu kapi, Latvijas dabas un piemineklu aizsardzibas biedriba, Riga 1982 Zobacz też Cmentarz Rainisa w Rydze
Братское кладбище (Рига)

Рижское Братское кладбище (латыш. Rīgas Brāļu kapi) — крупнейшее воинское кладбище в Латвии. Проектирование мемориального комплекса продолжалось с 1924 по 1936 год. Архитекторы — Александр Бирзениекс и Пётр Феддерс. Архитектор ландшафтной части — Андрей Зейдак. Скульптор — Карлис Зале. Описание С обеих сторон от входа расположены две скульптурные группы всадников. Липовая аллея соединяет вход с главной террасой, а по обе стороны находятся дубовые рощи. Две лестницы по бокам ведут с террасы вниз к геометрически правильному партеру с могилами, на каждой из которых лежит плита из песчаника или плитняка. Возле ступеней находятся две скульптурные группы «Умирающих всадников», а в средней части — горельеф «Павшие братья». Ансамбль завершает стена с историческими гербами городов и уездов Латвии. У стены находятся четыре изваяния древнелатышских воинов, символизирующие края Латвии — Курземе, Земгале, Видземе и Латгале — а в центре, над девятиметровым массивом стены возвышается монумент: «Мать Латвия», благословляющая венком своих павших сыновей. Захоронения На Братском кладбище похоронено около 2000 воинов. Начиная с октября 1915 года здесь хоронили стрелков, павших в боях Первой мировой войны; после Февральской революции 1917 года захоронили солдат, расстрелянных за отказ сражаться в царской армии, а весной 1919 года — красных латышских стрелков, погибших в борьбе с контрреволюцией. Здесь похоронен деятель революционного движения в Латвии Ф. Розиньш (1870—1919). В годы независимости Латвии на Братском кладбище хоронили офицеров Латвийской армии. В 1958 году на Братском кладбище захоронили воинов, павших во Второй мировой войне, и бойцов партизанских бригад. В 1942 году в центре мемориального комплекса был похоронен скульптор Карлис Зале, а в 1980 году автор ансамбля — архитектор Александр Бирзениекс. Примечания Литература Апситис В. Я. Рижское Братское кладбище / Пер. с латыш.; Предисл. Э. Жагара; Латв. о-во охраны природы и памятников.. — Рига: Зинатне, 1990. — 144 с. — ISBN 5-7966-0511-9. Братское кладбище // Рига : Энциклопедия = Enciklopēdija Rīga / [пер. с латыш. ; гл. ред. П. П. Еран]. — Рига : Главная редакция энциклопедий, 1989. — С. 202-203. — ISBN 5-89960-002-0. Ссылки Рижское Братское кладбище Архивная копия от 18 декабря 2019 на Wayback Machine — официальная страница Рижское Братское кладбище Архивная копия от 5 марта 2016 на Wayback Machine
Братське кладовище (Рига)

Братське кладовище (латис. Brāļu kapi) — національний військовий меморіальний некрополь у Ризі, присвячений латвійським воїнам, які загинули під час Першої світової війни та Війни за незалежність Латвії. Історія Кладовище було засноване у 1915 році як місце поховання латвійських стрільців, загиблих на Східному фронті Першої світової війни. Після проголошення незалежності Латвії воно набуло статусу загальнонаціонального меморіалу. У 1920–1936 роках на території кладовища було створено монументальний меморіальний ансамбль за проєктом скульптора Карліса Зале та архітектора Александрса Бірзнієкса. Комплекс поєднав у собі елементи скульптури, ландшафтної архітектури та символіки латвійської державності. На кладовищі поховано понад 2 тисячі воїнів, зокрема латвійських стрільців і солдатів національної армії. Індивідуальні могили оформлені уніфікованими надгробками, що підкреслює ідею братства та колективної жертви. У радянський період кладовище збереглося, однак його національне значення було частково маргіналізоване. Після відновлення незалежності Латвії Братське кладовище стало центральним місцем державних пам’ятних заходів і військових церемоній. Братське кладовище є одним з ключових символів латвійської історичної пам’яті та національної ідентичності. Примітки