NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Église Saint-François (Riga)

L'église catholique romaine Saint-François (letton : Rīgas Svētā Franciska Romas katoļu baznīca) est une église catholique située dans le quartier Maskavas Forštate à Riga en Lettonie. Architecture Le bâtiment de l'église a été construit dans le style néo-gothique avec un plan roman français. L'église comporte trois zones, chacune avec trois arcs. Dans la zone centrale, il y a un arc unique supplémentaire contenant le presbytère, flanqué de chaque côté par la sacristie, au-dessus de laquelle se trouvent les loges. Les extrémités des fenêtres, des tours et des couronnements du toit sont constitués d'éléments gothiques - des fleurs en forme de croix, ainsi que des croix forgées. L'église est construite en briques rouges. A l'extérieur sa longueur est de 43,35 m et sa largeur de 22,5 m. Les tours sont également construites uniquement en briques. Les briques jaunes sont utilisées pour les cadres et piliers de fenêtres et de portes, ainsi que pour les avant-toits. Les tours et le toit sont recouverts de tôle galvanisée. Les fondations de l'église sont recouvertes de granite des champs grossièrement taillé. Historique Sur le site de cette église se trouvait une maison de prière catholique (dépendante de la paroisse de Rīga Sāpju Dievmātes), autour de laquelle se déroulaient les enterrements des catholiques de Riga. En 1888, il fut décidé de construire une nouvelle église à la place, l'initiateur fut le doyen Francisks Afanasovičs, qui a créé un comité de construction d'église. Le projet de l'église a été approuvé et développé par Floriāns von Viganovskis, étudiant en architecture à l'Institut polytechnique de Riga, qui a également été membre du comité de construction. Le 24 septembre 1889, la première pierre de l'église Saint-François fut posée et consacrée, et la construction rapide de l'église commença, puisque le toit de l'église fut déjà posé en 1890. Un an plus tard, les deux tours (60 mètres de haut) étaient achevées, des voûtes et une façade étaient construites et un an plus tard, le chauffage était installé. En 1892, l'évêque auxiliaire de Mogilev Albins Simons consacra l'église en l'honneur de saint-François. En 1930, un mur fut construit autour de l'église pour la séparer du jardin de la Paix. En 1960, l'église a été restaurée, restituant les dessins de 1900, dont les prototypes provenaient de la basilique Saint-François d'Assise à Assise en Italie. Galerie Références Bibliographie (lv) Jānis Broks, Katolicisms Latvijā 800 Gados : 1186-1986, Vēsturisks Atskats [« Le catholicisme en Lettonie pendant 800 années : 1186-1986, une rétrospective historique »], 2002, 407 p. (ISBN 9984-619-40-0) (lv + de + en + ru) Vita Banga et Marina Levina, Rīgas dievnami : Arhitektūra un māksla. Riga's Churches. Architecture and Art, Riga, Zinātne, Apgads Mantojums, 2007 (ISBN 978-9984-823-00-3) Voir aussi Liens externes (lv) Site officiel Articles connexes Cathédrale Saint-Jacques de Riga Église Sainte-Marie-Madeleine de Riga Portail du catholicisme Portail de la Lettonie Portail de l’architecture chrétienne
Церковь Святого Франциска (Рига)

Церковь Святого Франциска (латыш. Svētā Franciska Romas katoļu baznīca) — католическая церковь в Риге (Латвия), расположенная в Латгальском предместье по адресу улица Католю, 16. Один из трёх рижских храмов, имеющих два шпиля. История Построена в XIX веке на месте католического кладбища (парк Миера) из красного кирпича в неоготическом стиле с северофранцузской планировкой. Церковь Святого Франциска имеет три нефа, в каждом из которых — три арки. Освящение состоялось в 1892 году. Во время Второй мировой войны (в 1944 году) погибла часть витражей храма. В 1960-е годы церковь Святого Франциска была отреставрирована, в частности, была восстановлена стенная роспись 1900 года — копия фресок Джотто в базилике Святого Франциска в Ассизи. Тогда же в одном из боковых алтарей установлено изображение Иоанна Крестителя работы Якоба Миттенлейтера (1795). Изображение Девы Марии написал Войцех Герсон. Церковь Святого Франциска дольше других храмов Риги сохраняла традицию звонить в колокола три раза в день, однако горожане, которых будил утренний колокольный звон, настояли на том, чтобы рассветные звоны прекратились. Примечания Ссылки Костел Св.Франциска (недоступная ссылка) Католическая церковь Святого Франциска Церковь святого Франциска и парк Миера
Церква святого Франциска (Рига)

Церква святого Франциска (латис. Rīgas Svētā Franciska baznīca) — римо-католицький храм у місті Рига, столиці Латвії. Є однією з найстаріших і найважливіших католицьких церков міста. Історія Заснування та ранній період Першу дерев’яну церкву святого Франциска було зведено у 1784 році для потреб католицької громади Риги, яка у той час поступово зростала. Храм було освячено на честь святого Франциска Ассізького. У зв’язку з пожежею та зношеністю будівлі наприкінці XVIII століття виникла потреба у спорудженні кам’яного храму. Будівництво сучасної будівлі Сучасну муровану церкву було зведено у 1889–1892 роках у період перебування Латвії у складі Російської імперії. Проєкт реалізовано в неоготичному стилі, популярному для католицьких храмів кінця XIX століття. Храм став важливим духовним центром для католиків Риги, зокрема для латиської, польської та литовської громад. XX століття Після проголошення незалежності Латвійської Республіки у 1918 році церква продовжила функціонувати без перерви. У радянський період, на відміну від багатьох інших культових споруд, храм святого Франциска не був закритий, хоча перебував під постійним контролем влади. Він залишався одним із небагатьох діючих католицьких храмів у Ризі. Після 1991 року Після відновлення незалежності Латвії у 1991 році парафія активізувала свою діяльність. Було проведено реставраційні роботи, спрямовані на збереження архітектурного вигляду та оновлення інтер’єру. Сьогодні церква є важливим осередком релігійного життя католицької спільноти міста. Архітектура Храм збудований у стилі неоготики з характерними вертикальними акцентами, стрільчастими вікнами та декоративними елементами фасаду. Будівля має витягнуту наву та вежу над головним входом. Інтер’єр прикрашений вівтарями, вітражами та скульптурними зображеннями, присвяченими святому Франциску Ассізькому та іншим католицьким святим. Див. також Католицька церква в Латвії Релігія в Латвії Рига Франциск Ассізький Примітки Посилання Вікісховище: Svētā Franciska Romas katoļu baznīca Вікідані: Svētā Franciska Romas katoļu baznīca
Església Luterana de Sant Pau

L'Església Luterana de Sant Pau (en letó: Svētā Pāvila evaņģēliski luteriskā baznīca) és una església luterana a la ciutat de Riga, capital de Letònia, està situada al carrer Augusta Deglava, 1. És una església parroquial de l'Església Evangèlica Luterana de Letònia. Referències
St. Paul's Lutheran Church, Riga

St. Paul's Lutheran Church (Latvian: Svētā Pāvila evaņģēliski luteriskā baznīca) is a Lutheran church in Riga, the capital of Latvia. It is a parish church of the Evangelical Lutheran Church of Latvia. The church is situated at the address 1 Augusta Deglava Street. Church building was consecrated in 1887. Church was designed by German architect Gustav Hilbig, however after his death in 1887 last building works was finished under supervision of his son architect Hermann Hilbig. References
Église Saint-Paul (Riga)

L'église luthérienne évangélique Saint-Paul (letton : Rīgas svētā Pāvila evaņģēliski luteriskā baznīca) est une église évangélique-luthérienne située dans le voisinage de Grizinkalns à Riga, capitale de Lettonie. Historique La première pierre est posée en 1885. L'édifice est conçu par Gustavs Hilbigs (lv) et la construction est terminée après sa mort par son fils Hermanis Hilbigs. Le bâtiment est inauguré le 8 novembre 1887. Le retable est peint en 1937 par Jānis Roberts Tillbergs. Références Voir aussi Liens internes Liens externes Ressource relative à la musique : MusicBrainz Eglise Saint-Paul Portail de la Lettonie Portail du protestantisme Portail de l’architecture chrétienne
Kościół św. Pawła w Rydze

Kościół św. Pawła (łot. Pāvila baznīca) – neogotycka świątynia luterańska we wschodniej części Rygi, przy Jāņa Asara iela. Historia 11 marca 1878 roku rada miasta Ryga przeznaczyła 30 000 rubli na budowę nowego kościoła. 15 lutego 1882 budowę dofinansowała również Wielka Gildia, przekazując 125 000 rubli. 7 marca 1883 rada miasta wyznaczyła działkę pod budowę świątyni. 15 lutego 1884 profesor architektury Gustavs Ferdinands Hilbigs zatwierdził plan kościoła. 19 maja 1885 podłożono fundamenty. Po śmierci Gustavsa w 1887 budową kierował jego syn, Hermanis Hilbigs. Konsekracja gotowego budynku odbyła się 8 listopada 1887. W 1908 roku wymieniono dach. Wyposażenie W ołtarzu głównym znajduje się obraz Zmartwychwstanie Chrystusa z 1937 autorstwa Jānisa Robertsa Tillbergsa. Obrazy po bokach poświęcono 8 listopada 1941, przedstawiają one Boże Narodzenie oraz Zesłanie Ducha Świętego. Znajdujące się w kościele organy pochodzą z 1912, wykonało je przedsiębiorstwo Walcker Orgelbau. Galeria Przypisy
Церковь Святого Павла (Рига)

Церковь Святого Павла — лютеранская церковь в Риге. Расположена недалеко от городского центра — в районе Гризинькалнс, при пересечении улиц Августа Деглава и Яня Асара, в створе улиц Авоту и Артилерияс. История В 1883 году, после нескольких лет согласований и поисков источников финансирования, Рижская городская управа выделила участок земли под строительство новой церкви и причтового дома. Строительство кирпичного здания по проекту архитектора Густава Фердинанда Александра Хилбига началось в 1885 году, после его смерти работами руководил его сын — архитектор Герман Отто Хилбиг. Орган был изготовлен германской фирмой Эберхарда Фридриха Валкера в 1912 году, колокол отлит в 1887 году в Вестфалии. В годы Второй мировой войны здание пострадало, были разбиты практически все витражи и плиты натурального шифера, покрывавшие крышу. В ходе реставрационных работ 1988 и 1994 годов были заново остеклены окна и восстановлены витражи масверков. Архитектура Особенностью проекта стало использование декоративных деталей, отлитых из цемента и цинка. Нижняя часть стен была решена в виде высокого цоколя. Прямоугольный в плане однонефный зал и примыкающие к нему боковые сакристии завершены полигональной апсидой. К западному фасаду пристроена башня с остроконечным шпилем. Основной объём здания выделен щипцами с фиалами и покрыт двухскатной крышей. Внутреннее убранство объединено единым ансамблем, выполненным в стиле характерном для английских готических церквей. Зал окружён резными галереями в работе над которыми принимали участие рижские мастера Г. Ф. Бернхардт, Р. Нейгебауэр и Г. Мюллер. Алтарь отделён от зала триумфальной аркой. Трёхчастную композицию венчает картина «Вознесение Христа», написанная художником Янисом Робертом Тиллбергсом в 1937 году. Примечания Литература Marina Levina (darba grupas vad.) Rīgas dievnami: arhitektūra un māksla / Die Kirchen Rigas: Architektur und Kunst / Riga’s churches: architecture and art / Храмы Риги: архитектура и искусство. Rīga : Zinātne : Mantojums, 2007. — 747 lpp. Павла церковь // Рига : Энциклопедия = Enciklopēdija Rīga / [пер. с латыш. ; гл. ред. П. П. Еран]. — Рига : Главная редакция энциклопедий, 1989. — С. 531. — ISBN 5-89960-002-0. Ссылки Церкви Московского форштадта Церковь Святого Павла на странице staroriga (латыш.)
Ķīpsala

Ķīpsala és una illa del país europeu de Letònia, en la riba esquerra del riu Daugava, connectada al centre de la ciutat de Riga i a Pardaugava a través del pont Vanšo. Kipsala està separada de la resta de Riga pel Daugava en l'est, Roņo dīķis en el nord, Zunda en l'oest i Agenskalna līcis en el sud. Referències Vegeu també Geografia de Letònia Enllaços externs Mapa de localització de l'illa
Ķīpsala

Ķīpsala er en ø ved venstre bred af Daugava og en af Rigas 47 bydele (lettisk: apkaime, sing.) beliggende i Pārdaugava. Ķīpsala har 817 indbyggere og dets areal udgør 197,50 hektar, hvilket giver en befolkningstæthed på 4 indbyggere per hektar. Eksterne kildehenvisninger Apkaimes – Rigas bydelsprojekt Kildehenvisninger
Ķīpsala

Ķīpsala [ˈciːpsala] (älter auch Žagarsala, deutsch Kiepenholm oder Schaggersall) ist eine Insel am linken Ufer der Daugava in Riga, die über eine große Drahtseilbrücke mit der Altstadt und dem Stadtzentrum verbunden ist. Ķīpsala wird vom restlichen Riga getrennt durch die Daugava im Osten, den Roņu dīķis im Norden, durch einen Sund im Westen und durch die Āgenskalns-Bucht im Süden. Die Insel hat eine Fläche von ca. 1,975 km² und wird von 817 Menschen (Stand 2008) bewohnt. Neben historischen Wohnstraßen wie der Ķīpsalas iela gibt es auf der Insel auch Gewerbeflächen, ein Messezentrum und zwei innerstädtische Campingplätze. Ķīpsala ist in den letzten Jahren zunehmend zu einem Prestige-Wohnviertel in Riga geworden und beherbergt zwischen verfallenen ursprünglichen Gebäuden die Wohnsitze von wohlhabenden Einwohnern wie Botschaftern und Managern. Weblinks Einzelnachweise
Ķīpsala

Ķīpsala is an island on the left bank of the Daugava river, connected to Riga city center and Pārdaugava by the Shroud Bridge. Ķīpsala is divided from the rest of Riga by the Daugava in the east, Roņu dīķis in the north, Zunda in the west and Agenskalna līcis in the south. Buildings In recent years Ķīpsala has become a prestigious area for living in Riga. There is a campus of the Riga Technical University including dormitories on Ķīpsala as well as the Olimpia shopping mall. The International School of Riga campus has also been located on Ķīpsala since 2001, but has moved in 2018. The Žanis Lipke Memorial is located on the island at Mazais Balasta dambis 9. It was built next to the home of Jānis Lipke, where he had arranged a shelter for rescued Jews during the Nazi occupation. Gallery References
Ķīpsala

Ķīpsala​​ es una isla del país europeo de Letonia,​ en la orilla izquierda del río Daugava, conectada al centro de la ciudad de Riga y a Pardaugava a través del puente Vanšu. Kipsala está separada del resto de Riga por el Daugava en el este, Roņu dīķis en el norte, Zunda en el oeste y Agenskalna līcis en el sur. En los últimos años Kipsala se ha convertido en una prestigiosa zona para vivir en Riga. Referencias Véase también Geografía de Letonia Geografía de Europa Enlaces externos Mapa de localización de la isla
Ķīpsala

Ķīpsala est un voisinage du district de Kurzeme à Riga en Lettonie. Géographie Ķipsala, anciennement appelé île Žagari, est un quartier de la ville de Riga et une île située sur la rive gauche du fleuve Daugava. Ķīpsala est séparée de la rive gauche par le Zunds, et Āzene dans la partie sud-ouest de l'île. La longueur de l'île est d'environ 2,7 km et la largeur est d'environ 500 mètres, sa superficie est d'environ 1 km2. L'altitude moyenne de l'île est d'environ 3 à 5 mètres au-dessus du niveau de l'eau de la Daugava. La partie la plus haute de l'île se trouve du côté du barrage de Ballast, tandis que la partie la plus basse de l'île est la partie ouest de Ķipsala. Īpsala se compose principalement d'une couche de 8 à 15 mètres d'épaisseur de dépôts alluviaux de sable avec des couches intermédiaires de sable limoneux. Du gravier dans la partie inférieure, et du sable limoneux le long du Zunds et de la dolomite du Dévonien forment sa base. Les rues principales de Ķīpsala sont les rues Krišjāņa Valdemāra iela, Krišjāņa Valdemāra iela, Āzenes iela, Ķīpsalas iela, Zvejnieku iela, Matrožu iela, Ogļu iela et Balasta dambis. Transports Bus: 13. 30. 37. 41. 53. 57. Trolleybus: 5. 12. 25. Bibliographie (lv) Pēteris Jērāns, Enciklopēdija «Rīga», Rīga, 1989, 880 p. (ISBN 5-89960-002-0) Notes et références Voir aussi Liens externes (lv) Site officiel (lv) Département du développement urbain de Riga sur le site officiel de Rigas Dome Articles connexes Voisinages de Riga Portail de la Lettonie
Ķīpsala

Ķīpsala – jeden z mikrorejonów Rygi – stolicy Łotwy – położony w dystrykcie Kurzeme. Według danych na rok 2021 Ķīpsala zamieszkiwało 814 osób a gęstość zaludnienia wyniosła 413 os./km². Geografia Całkowita powierzchnia Ķīpsala wynosi 1,97 km², czyli prawie 5 razy mniej niż wynosi średnia powierzchnia wszystkich mikroregionów Rygi. Graniczy z Āgenskalns, Centrs, Dārzciems oraz Vecmīlgrāvis. Galeria Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona internetowa miasta Ryga
Ķīpsala

Ķīpsala är en ö i Daugava, väster om flodens mittfåra, i Riga i Lettland. Ķīpsala har efter hand bildats genom att mindre öar i floden vuxit samman. Ķīpsalas bebyggelse uppkom från början som ett fiskarsamhälle. Ön saknade landförbindelse fram tills Vanšubron invigdes 1981. På ön uppkom under slutet av 1800-talet och början av 1900-talet en trähusbebyggelse utmed stranden på den östra sidan mot Rigas centrum, vilken under andra hälften av 1900-talet var i djupt förfall, men som under senare år börjat restaureras. Omkring 1900 anlades Gyps-, Schlämmkreide-, Ofen- und Thonwaaren-Fabrik Zelm & Boehm på ön, som var den första gipsfabriken i Europa utanför Storbritannien. Denna drevs till andra världskriget. Fabriksbyggnaderna har under 2010-talet byggts om till ett bostadsområde, Ģipša fabrika. På ön ligger idag bland andra Rigas tekniska universitet, Riga International School, Swedbanks kontorshus och andra större kontorshus, ett köpcentrum samt ett par större hotell. Dessutom ligger där sedan 2014 personmuseet Žaņa Lipkes memoriāls, bredvid det hus som Jānis Lipke bodde i under och efter andra världskriget. Bildgalleri Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från lettiskspråkiga Wikipedia, Ķīpsala, 12 januari 2018.
Jelgava Gymnasium

Jelgava Gymnasium eller Academia Petrina (lettisk: Jelgavas akadēmiskā ģimnāzija) er den ældste uddannelsesinstitution i Letland indenfor højere uddannelser. Det blev etableret i 1775 i Mitau (i dag Jelgava), dengang hovedstaden i Hertugdømmet Kurland og Semgallen, af hertug Peter von Biron. Efter Polens tre delinger kom Mitau til at ligge i Det Russiske Kejserrige, og gymnasiet ansøgte uden held om at blive et universitet. På trods af dette, blev det et vigtigt kulturelt omdrejningspunkt ikke kun for letter, men også for litauere. Under 1. verdenskrig blev gymnasiet evakueret til Taganrog i Rusland, mens dets 42.000 bind blev afbrændt af Bermondthæren. Under 2. verdenskrig blev den historiske skole næsten fuldstændig ødelagt, hvorfor det blev genetableret i nye lokaler. I dag fungerer gymnasiet som et almindeligt gymnasium (lettisk: Jelgavas 1. ģimnāzija). Kendte studenter Gymnasiets studenter omfattede de lettiske præsidenter Jānis Čakste og Alberts Kviesis, Litauens præsident Antanas Smetona, de litauiske premierministre Ernestas Galvanauskas og Mykolas Sleževičius, den lettiske folklorist Krišjānis Barons, den lettiske filolog Kārlis Mīlenbahs, den lettiske poet Aspazija og den litauiske forfatter Gabrielė Petkevičaitė-Bitė. Kildehenvisninger Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside Arkiveret 10. maj 2018 hos Wayback Machine (lettisk)
Jelgava Gymnasium

Jelgava Gymnasium or Academia Petrina is the oldest higher educational establishment in Latvia. Based on an idea by Friedrich Wilhelm von Raison, it was established in Mitau, capital of the Duchy of Courland and Semigallia, by Duke Peter von Biron in 1775. The duke wanted to attract professors like Immanuel Kant and Johan Gottfried Herder, but they refused. After the partitions of the Polish–Lithuanian Commonwealth, Jelgava became part of the Russian Empire and the gymnasium unsuccessfully petitioned to become a university. Nevertheless, it became an important cultural hub not only for Latvians, but also Lithuanians. Many famous professors had lectured in Academia Petrina for example Johann Benjamin Koppe (1775), Johann August von Starck (1777–1781) and Wilhelm Gottlieb Friedrich Beitler (1775–1811). During World War I, the school was evacuated to Taganrog in Rostov Oblast while its 42,000-volume library was burned by troops of Pavel Bermondt-Avalov. During World War II, the historical school building was almost completely destroyed, therefore school was reestablished in new premises. The original building was later restored and now functions as the Ģederts Eliass Jelgava History and Art Museum. Name 1775 Academia Petrina Gymnasium Petrinum since 1837: official name in German Gouvernements-Gymnasium 1934 to 1940: Hercoga Pētera ģimnāzija (Herzog-Peter-Gymnasium) after 1945: Jelgavas 1. vidusskola (Jelgavan Secondary School Nr. 1) 15. August 1991: 1. Gymnasium 2012: Jelgavas Tehnoloģiju vidusskola (Technical Secondary School Jelgava) History The establishment of the academy was based on an idea by Friedrich Wilhelm von Raison: "But the whole province owes him excellent thanks for the effective part, which he took at the foundation of the Mitauian Gymnasium. He was actually the one who persuaded Duke Peter to do so; it was he who corresponded with Sulzern regarding the plan to be drawn up and because of the appointment of the first teachers and he who prescribed the books for the library and the instruments for the observatory; just as he also continuously participated in the perfection of the institute until his death". The intention was to establish a complete university with all four faculties in Mitau. This plan was rejected because of Kurland's dependence on Catholic-Polish rule. Under the law of Poland a university could not be founded without the consent and confirmation of the Pope, and it was unclear whether and when the permission by the papal curia to establish a Protestant theological faculty could have been obtained. Therefore, this intention was abandoned and it was decided to found an academic gymnasium which - half school, half university - should enjoy all the rights of a university, with the exception of the privilege of granting academic dignity. People Notable students Teachers References External links Official website
Academia Petrina

Academia Petrina fue un gymnasium academicum, la institución más antigua de enseñanza existente en Letonia. Está en la ciudad de Mitau. Historia Establecer una institución de altos estudios fue una idea de Friedrich Wilhelm von Raison. El edificio fue modificado entre 1773 y 1775 por el arquitecto danés Severin Jensen. La academia fue fundada el 8 de junio de 1775 por Peter von Biron. Estudiantes notables Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Academia Petrina. sitio internet
Academia Petrina

L'Academia Petrina était la plus ancienne institution d'enseignement supérieur en Lettonie. Elle a été fondée en 1775 à Mitau (lettone: Jelgava), la capitale du duché de Courlande et Sémigalie, par le duc Pierre von Biron à l'instigation de Friedrich Wilhelm von Raison. Elle a existé avec une histoire mouvementée jusqu'en 1944. En 1991, la fondation d'une école secondaire technique dans un endroit différent de la ville, avec le statut renouvelé du Gymnasium, se réclame de l'Academia Petrina. Personnalités liées à l'école Diplômés Professeurs Notes et références Liens externes Portail de l’éducation Portail de la Lettonie