NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Truppenübungsplatz Ādaži

Der Truppenübungsplatz Ādaži ist ein Truppenübungsplatz in Lettland. Er befindet sich nordöstlich von Ādaži im Bezirk Ādaži, ca. 25 km nordöstlich Rigas. Das Territorium beträgt 7950 ha. Im Südwesten des Areals befindet sich das gleichnamige Camp Ādaži, in dem das Gros der Lettischen Landstreitkräfte und der Multinational Brigade Latvia stationiert sind. Das militärische Übungsgelände wurde 1927 von den lettischen Streitkräften gegründet. Geschichte (seit 2014) Nach der Entscheidung der NATO auf ihrem Gipfel 2014 in Wales begann in Ādaži der Aufbau der NATO Battlegroup Latvia, die seinerzeit der lettischen Infanteriebrigade unterstellt wurde. Die Führungsnation der Battlegroup wurde Kanada, die diesen Einsatz als Operation REASSURANCE bezeichnet. Als Folge der russischen Vollinvasion des Ukraine beschloss die Allianz auf ihrem Gipfel in Madrid 2022 die kanadisch geführte Präsenz auf Brigadestärke zu vergrößern. Hierzu begann im Anschluss der Ausbau der Infrastruktur in Ādaži. Der Kasernenbereich der sich abwechselnden dänischen und schwedischen Kontingente wurde 2024 als Camp Valdemar eröffnet. Stationierte Truppen Hauptquartier der Multinational Division North (HQ MND N), seit 2019 Infanteriebrigade des Lettischen Heers Multinational Brigade & Battlegroup Latvia, seit 2024 (zuvor ab 2017 lediglich die NATO eFP Battlegroup Latvia) Rotierende Artilleriebrigaden der US Army im Rahmen der Operation Atlantic Resolve Weblinks Birds in Ādaži Life+ Project Kurzer Abriss der Geschichte (engl.) NATO Multinational Division North auf der Homepage der dänischen Streitkräfte NATO Multinational Division North auf Facebook NATO Multinational Brigade & Battle Group Latvia auf Facebook Einzelnachweise
Struves park

Struves park är en av staden Jēkabpils parker i Lettland och ligger på vänstra sidan av Daugava, nära Jekabpils Gymnasium. Parken avgränsas av gatorna Brīvības, V. Strūves, R. Blaumaņa och Pļaviņu. Parken omfattar 1,2 ha och liksom den intilliggande gatan har den fått sitt namn efter astronomen och geodetikern Friedrich Georg Wilhelm Struve. Historia Struves park var i äldre tider en vacker plats för stadens rika befolkning. I parken spelade orkester. Inträde till parken mot en avgift. Det fanns en tid då den hette Kroņa dārzu (Kronträdgården). Under sovjettiden, i dåvarande Lettiska SSR, hette parken Pusjkins park och renoverades upp – möblerad med bänkar och med gångar täckta med betongplattor. I parken, invid floden Daugava, uppfördes det numera rivna monumentet Alexander Pusjkins krūštēls. Efter Estlands självständighet 1992 döptes parken om och har numera namnet Struves park. Struves meridianbåge Den 16 maj till 14 juli 1826 arbetade Friedrich Georg Wilhelm Struve med uppmätningen av mätpunkten "Jacobstadt" på meridianbågen han arbetade på från Fuglenes i Norge till Izmajil i dagens Ukraina. I parken avtäcktes den 17 juni 2006 en sten till minne av uppmätningen. Platsen ingår sedan 2005 i världsarvet Struves meridianbåge. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från lettiskspråkiga Wikipedia, tidigare version.
Ambassade de Lituanie en Lettonie

L'ambassade de Lituanie en Lettonie est la représentation diplomatique de la République de Lituanie auprès de la République de Lettonie. Elle est située à Riga, la capitale du pays, et son ambassadeur est, depuis 2016, Artūras Žurauskas. L'ambassade L'ambassade se situe à Riga, 24 Rūpniecības iela. Histoire Ambassadeurs de Lituanie en Lettonie Relations diplomatiques Notes et références Voir aussi Articles connexes Ministère des Affaires étrangères (Lituanie) Représentations diplomatiques de la Lituanie Ambassade de Lettonie en Lituanie Liens externes Ambassade de Lituanie en Lettonie Portail de la Lituanie Portail de la Lettonie Portail des relations internationales
Рижки вагоностроителен завод

Рижкият вагоностроителен завод (РВЗ) (на латвийски: Rīgas vagonbūves rūpnīca, RVR, на руски: Рижский вагоностроительный завод) – e предприятие в Рига, един от най-големите машиностроителни заводи на територията на Латвия. Заводът е основан през 1895 г. от немско-балтийския предприемач Оскар Фрейвирт като акционерно дружество „Fenikss“. Става един от най-големите производители на вагони в Руската империя. При настъплението на немците през 1915 г. през Първата световна война, заводът, заедно с други, намиращи се в Рига е евакуиран на изток, дълбоко в територията на Русия. През 30-те години в празните помещения на „Fenikss“ е създадено акционерно дружество „Vairogs“. Новото дружество получава лиценз от Форд Мотър Къмпани за монтаж на автомобили. Заводът става най-големия производител на автомобили в страните от Прибалтика. До 1940 г. отново започват да се произвеждат вагони. В периода, когато Латвия е част от СССР заводът е един от най-големите производители на електрически и дизелови мотрисни влакове и трамвайни вагони. Сред производствата на завода са трамвайни вагони „МТВ-82“, трамваи „РВЗ-6“, електрически мотрисни влакове „ЭР1“, „ЭР2“, „ЭР7“, „ЭР9“, „ЭР22“ (за СССР), „ЭР25“ (за България), „ЭР31“ (за Югославия/Сърбия) и „ЭР33“ (за България). Освен това, в завода през 1973 и през 1988 г. са произведени двата състава на единствения съветски скоростен електрически влак „ЭР200“. В последните години завода произвежда електрическите влакове „ER2T“, „ER2TM“ и „ER9TM“), дизеловия влак „DR1B“, автомотрисата „AR2“, градските трамваи „RVR-2002“, а също и ремонтира железопътна техника. От 2017 г. е започната процедура по несъстоятелност на предприятието Страни, експлоатиращи техника, произведена в „RVR“ Спад на производството След разпадането на СССР през 1991 г. обемите на производството постоянно намаляват. Последният електрически влак, построен в „РВЗ“ за Русия излиза през 1993 г.. След това Русия започва собствено производство на електрически мотрисни влакове. Продукцията на „РВЗ“ се реализира в Украйна (до 2001 г.)) и Грузия (до 2003 г.). Производството на серията „ЭР9“ спира още през 1996 г. След 2003 г. единственият завършен мотрисен влак в „РВЗ“ е теснолинейния електровлак „Эп-563“ през 2014 г. за Новоатонския пещерен железен път. Галерия Бележки Външни препратки Официальный сайт АО „Рижский вагоностроительный завод“
Rīgas vagonbūves rūpnīca

Rīgas vagonbūves rūpnīca (RVR, česky Rižská továrna na výrobu vagonů, rusky Рижский вагоностроительный завод (РВЗ), Rižskij vagonostrojitělnyj zavod (RVZ)) je firma v lotyšské Rize, která se zabývá výrobou, modernizací a opravami kolejových vozidel a výrobou náhradních dílů. Společnost byla založena roku 1895 jako akciová společnost Fēnikss. Byla to nejlepší továrna na vagony v Ruském impériu, po rekonstrukci v roce 1925 to byl jeden z největších strojírenských podniků v Lotyšsku, vyrábějící tramvaje a železniční vozy, od roku 1936 vyrábějící také automobily pod značkou Ford-Vairogs. Po druhé světové válce se stal jednou z největších železničních továren v SSSR. Vlaky se vyvážely také do Jugoslávie, Bulharska a na Kubu. Nejoblíbenějšími řadami byly elektrické jednotky ER1, ER2, ER22 a ER9 a tramvaje RVZ-6. Vyráběly se zde také tramvaje MTV-82 a RVZ-7. Rižský závod se proslavil prvním vysokorychlostním sovětským vlakem ER200 (vyráběn mezi lety 1973 až 1988), dosahujícím až 200 km/h. Od 60. let 20. století vagónka vyrábí v různých modifikacích motorové jednotky řady DR1 s maximální rychlostí 120 km/h, které i po rozpadu Sovětského svazu dodává do postsovětských republik a států bývalé Jugoslávie. Luxusní verzi těchto jednotek firma dodala do Běloruska, kde již dříve jezdilo 92 podobných jednotek v provedení pro regionální a příměstskou dopravu. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Rīgas vagonbūves rūpnīca na lotyšské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rīgas vagonbūves rūpnīca na Wikimedia Commons
Rīgas vagonbūves rūpnīca

Rīgas vagonbūves rūpnīca (RVR) (oprindeligt Phoenix) oprettedes i 1895 af forretningsmanden Oscar Freywirth, og er i dag én af de største maskinfabrikker i Letland med hovedkontor og produktion i hovedstaden Riga. RVR var i mange år den største producent af elektriske togsæt, diesellokomotiver og sporvogne i det tidligere Sovjetunionen. RVR's bedst kendte produkter er ER1, ER2, ER7 ogER9 elektriske togsæt, hvoraf mange stadig kører den dag i dag. I perioden fra 1973 til 1988 fremstillede RVR højhastighedstoget ER200, og RVR har senest stået for renoveringen af det rullende materiel hos det lettiske jernbaneselskab Pasažieru vilciens. Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside (engelsk)
Rīgas vagonbūves rūpnīca

Rīgas vagonbūves rūpnīca (deutsch: Rigaer Waggonbaufabrik; kurz: RVR; russischer Name: Рижский вагоностроительный завод/Rischski wagonostroitelny sawod; kurz: РВЗ/RWS) ist ein lettisches Waggonbauunternehmen. Geschichte Am 31. März 1895 erhielt der österreichische Industrielle Oscar Freivert (deutsch: Freywirth) vom Kaiser des Russischen Reiches die Erlaubnis, eine Aktiengesellschaft „Phoenix“ (Phoenix) zu gründen. Ende 1897 beschäftigte die Fabrik bereits mehr als 2000 Arbeiter. Die Fabrik spezialisierte sich auf die Herstellung von Güter- und Reisezugwagen. Bis 1902 produzierte sie rund 7000 Wagen. 1910 steigerte das Unternehmen seine Produktion. 1913 lieferte das Werk 4000 Güter- und 200 Personenwagen, darunter einen Salonwagen für den Kaiserhof des Russischen Reiches und hochwertige Reisezugwagen für Italien. Am 30. Juni 1922 wurde die Satzung der kombinierten Hütten-, Lokomotiv-, Wagen- und Maschinenfabrik »Phoenix« in Riga genehmigt. 1925 begann die Fabrik mit der Produktion neuer Wagentypen im Auftrag der Lettischen Eisenbahnen. Bis 1931 wurden insgesamt 196 Wagen gefertigt. Zur Zeit der Sowjetunion produzierte RVR Straßenbahn- und Eisenbahntriebwagen für das ganze Land. Exportiert wurden die Fahrzeuge vor allem in das damalige Jugoslawien, nach Bulgarien und nach Kuba. In den Jahren 1973 und 1988 entstanden hier drei sowjetische Hochgeschwindigkeitszüge der Reihe ER200. Seit 2001 war das Unternehmen Teil der Felix Holding und gelangte später in das Eigentum der East-West Industrial Group. Im Jahr 2017 musste es aufgrund von Steuerschulden und fehlender liquider Mittel Insolvenz anmelden. Wichtige Produktserien SŽD-Baureihe ДР1 SŽD-Baureihe ЭР2 Weblinks Rīgas Vagonbūves Rūpnīca. Seite der Felix Holding. felixholding.lv, archiviert vom Original (nicht mehr online verfügbar) am 5. März 2016; abgerufen am 2. November 2021 (englisch, lettisch, russisch). Fabrikfoto eines vierachsigen Reisezugwagens. railwaymuseum.lv, abgerufen am 18. April 2016. Einzelnachweise
Rīgas vagonbūves rūpnīca

Rīgas vagonbūves rūpnīca (RVR) was a Latvian rail and tram vehicle manufacturer, most notable for its multiple unit trains and tram vehicles used throughout the Soviet Union and its successor states. It has been insolvent and non-operational since 2017. History The original works were founded in 1895 by the businessman Oscar Freywirth under the name Fēnikss. In 1936, Fenikss was reorganised into Joint Stock Company Vairogs, which later manufactured Ford-Vairogs automobiles under licence. Expropriated by the state following the takeover of Latvia by the Soviet Union and renamed RVR, it became for many years the largest producer of electric and diesel trains in the USSR and also produced tramcars. Its best known products are the ER1, ER2, ER7, ER9 and ER31 electric trains, DR1, DR1A and DR1P diesel trains, many of which are still in service today. Between 1973 and 1988 it built the high-speed ER200 train. Following the collapse of the Soviet Union and the Comecon, the factory ceased operations in 1996 and was declared bankrupt in 1998. Privatized in two parts, one was bought by Severstal, a company controlled by Russian oligarch Alexey Mordashov. In 2001 the factory was bought by a holding company and new diesel units were built for Belarusian Railways from 2005 to 2008. Other orders were primarily for the refurbishment of the units it had previously manufactured. After its ownership structure changed several times it entered insolvency in 2017, following a dearth of orders for new vehicles for several years and several failed attempts at partnerships with other rail manufacturers. Products Trains AR-1 first produced 1969 AR-2 first produced 1997 DR-1 / DR-1P / DR-1A / DR-1B beginning in 1963 ER-1 first produced 1957 ER-2 / ER-2R / ER-2T beginning in 1962 ER-3 produced 1963 ER-6 prototype only in 1965 ER-7 first produced 1957 ER-9 / ER-9P / ER-9M / ER-9E / ER-9ET / ER-9T first produced 1962 ER-10 first produced 1960 ER-11 produced 1965 ER-12 first produced 1976 ER-31 first produced 1980 ER-35 first produced 1980 Er-200 first produced 1974 Trams From 1923 to 1930 the factory produced some 40 tram cars for Riga. After World War II, in 1949 the factory started producing the MTV-82 tram. Between 1960 and 1989 more than 6000 RVR-6 tram cars were built. Current operators Many RVR trains built during the Soviet period are still in active service across the former USSR. Current operators are shown below. Very few, if any, RVR tramcars are still in operation, with most cities of the former USSR favouring tramcars built by ČKD Tatra. See also Category:Electric multiple units of Russia at Wikimedia Commons References External links Official website of RVR
Rigai Vagongyár

A Rigai Vagongyár, rövidítve RVR (lettül: Rīgas vagonbūves rūpnīca) Rigában működő, vasúti vagonokat, motorvonatokat és villamosokat gyártó gépgyár, Lettország egyik legjelentősebb gépgyártó vállalata. A Szovjetunió idején az orosz elnevezése RVZ (РВЗ – Рижский вагоностроительный завод / Rizsszkij vagonosztroityelnij zavod) volt. Története A gyárat Fenix néven 1895-ben alapította Oszkar Ivanovics Freiwirt osztrák származású orosz iparos. A Riga–Pszkov-vasútvonal mellett kapott területet a gyár felépítésére, amelyet a cár 1895. március 31-én engedélyezett. 1897 végére az öntődében, a kovács-, lakatos- és összeszerelő műhelyben már kétezer ember dolgozott. Kezdetben személy- és tehervagonokat gyártottak. 1902-re a gyártási darabszám elérte a hétezret. 1910-ben a gyárat korszerűsítették és növelték a gyártási kapacitást. 1913-ban már négyezer tehervagon és kétszáz személyvagon készült Rigában, köztük a cári család számára gyártott szalon-kocsik is. Az első világháború alatt a gyár termelése leállt. 1915-ben a berendezések nagy részét evakuálták, Ribinszkbe telepítették át. Ford típusú teherautókat is gyártott. A Szovjetunióban a rigai vagongyár volt a dízel- és villamos motorvonatok legnagyobb előállítója. Legnagyobb mennyiségben gyártott típusai az ER1, ER2, ER7 és ER9 villamos motorvonatok, az MTV–82, RVZ–6 és RVZ–8 villamosok. Rigában készült a Szovjetunió első nagysebességű (200 km/h utazósebességű) villamos motorvonata, az ER200 is. Ezekből 1973-ban és 1988 két-két példány készült. Az RVR-t 2001-ben a Felix Holding vásárolta meg. További információk A Rigai Vagongyár (RVR) honlapja (lettül, angolul és oroszul) A Felix Holding honlapja Orosz nyelvű dokumentumfilm a gyárról
Rīgas vagonbūves rūpnīca

Rīgas vagonbūves rūpnīca (rusko Рижский вагоностроительный завод, v prevodu Riška tovarna vagonov) je nekdanji proizvajalec tirnih vozil v Rigi. Zgodovina Podjetje je leta 1895 ustanovil ruski industrialec avstrijskega porekla Oskar Ivanovič Freywirth kot delniško družbo Fēnikss. Do prve svetovne vojne, ko so proizvodnjo evakuirali v Tver, je postalo ena največjih tovarn vagonov v Ruskem imperiju, poleg tovornih in potniških vagonov pa so izdelovali tudi železniške platforme in kmetijsko mehanizacijo. Postroj za gradnjo vagonov, ki je ostal v Rigi, je zadostoval za obnovitev proizvodnje v novoustanovljeni Latvijski republiki. Med veliko depresijo je podjetje zapadlo v krizo in bilo leta 1936 likvidirano, nato pa postalo last podjetja Vairogs, kjer so po Fordovi licenci izdelovali avtomobile, tovornjake in avtobuse Ford-Vairogs. Sovjetska vlada je podjetje nacionalizirala in poimenovala Rižskij gosudarstvennyj vagonostroitel'nyj zavod. V Sovjetski zvezi je bila tovarna eden največjih proizvajalcev veččlenskih tirnih vozil, predvsem električnih in dizelskih vlakov ter tramvajev. Poleg domačega tržišča so vlake izvažali v Bolgarijo in Jugoslavijo. Najbolj množično izdelane serije so bile elektromotorne garniture ER1, ER2, ER9 in ER22 ter tramvaji RVR-6, razvili pa so tudi prvi hitri vlak v ZSSR, ER200. V določenih obdobjih je tovarna proizvajala tudi izdelke za široko potrošnjo, kot so hladilniki. Po obnovitvi neodvisnosti Latvije se je obrat leta 1993 preoblikoval v delniško družbo Rīgas vagonbūves rūpnīca v državni lasti. Obseg proizvodnje je po razpadu ZSSR upadel in leta 1998 je bila družba razglašena za plačilno nesposobno, nakar so jo po delih privatizirali. Leta 2003 je izvozila zadnjo garnituro v Gruzijo, zatem je večinoma sprejemala naročila za modernizacijo in popravila svojih obstoječih garnitur. Po več spremembah lastništva je leta 2017 tovarna šla v stečaj. Izdelki Vlaki Prototipi Načrtovane neizdelane serije ER5 (1958) ER24 (1980) ER30 (1985) Tramvaji Načrtovani modeli Sklici Zunanje povezave Arhivirano uradno spletno mesto
Rīgas vagonbūves rūpnīca

Rīgas vagonbūves rūpnīca (RVR), på svenska ungefär Rigas vagnbyggnadsfabrik, var en av Lettlands största tillverkare av spårfordon. Fabriken grundades ursprungligen under namnet "Fenix" 1885 av den ryske affärsmannen Oscar Freywirth. Fabriken byggde järnvägsvagnar, spårvagnar, bussar, lastbilar och personbilar. Under perioden 1937-1940 licensbyggde man bilar för Ford . Under Sovjettiden byggdes spårvagnar, dieseldrivna tåg och elektriska tåg för hela Sovjetunionen. Bland annat byggdes eltågen ER1, ER2, ER7 och ER9, vilka fortfarande är i trafik i en del länder. Likaså byggdes höghastighetståget ER200 på fabriken (1973-1974). År 2001 blev fabriken en del av holdingbolaget Felix Holding. Man lämnade anbud på drift-, underhålls- och ombyggnadskontrakt för de fordon man tidigare tillverkat, men konkurrensen var hård. Efter att ägarskapet flera gånger ändrat struktur under en följd av år gick företaget i konkurs 2017. Fotogalleri Källor Noter Externa länkar Rīgas vagonbūves rūpnīcas webbplats Felix Holdings webbplats
Mērsrags Fyrtårn

Mērsrags Fyrtårn (lettisk: Mērsraga bāka) er et fyrtårn i Mērsraga novads på Mērsrags huk ved Rigabugtens bred, omtrent 3½ kilometer fra landsbyen Mērsrags. Fyrtårnet fremstilledes i Frankrig og blev sejlet til Mērsrags og samlet på stedet. Selve fyrtårnsbygningen stod færdig i 1875, hvor også lyset blev tændt. Under 1. verdenskrig blev selve lysgivningsapparatet ført væk til Rusland, mens selve tårnet blev hårdt medtaget af beskydning. I 1920 tændtes lyset atter i et seks meter højt midlertidigt fyrtårn opført i træ. I 1922 afsluttedes genopførslen af det oprindelige fyrtårn, denne gang på et betonfundament. Fyrtårnet er et 19 meter højt rundt hvidmalet støbejernstårn på et fundament af beton og med galleri og lanterne. Lyselementet sidder 26 m.o.h., lyser hvidt, er synligt på 17 sømils afstand, og lyser i 0,10 sekund med 4,90 sekunders mellemrum. Fyrtårnet er tændt hele året rundt under mørketid. I 2006 udgav Latvijas Pasts et frimærke med fyrtårnet som motiv. Kilder Rowlett, Russ. "Lighthouses of Latvia". The Lighthouse Directory. University of North Carolina at Chapel Hill. Arkiveret fra originalen 18. maj 2015. Hentet 8. marts 2015. "Lighthouses of Latvia" (PDF). LIST OF AIDS TO NAVIGATION IN THE WATERS OF THE REPUBLIC OF LATVIA. Maritime Administration of Latvia Hydrographic Service. Hentet 8. marts 2015.: CS1-vedligeholdelse: url-status (link)
Leuchtturm Mērsrags

Der Leuchtturm Mērsrags (lettisch Mērsraga bāka) befindet sich gut 3 km nördlich von Mērsrags (deutsch Markgrafen) im Bezirk Talsi an der lettischen Ostseeküste. Er befindet sich auf einer Düne und sichert das durch Untiefen und die „Teufelssteine“ (lettisch Velna akmens) gefährdete Seegebiet in der Bucht von Riga. Auch das Wrack des deutschen Torpedobootes SMS S31, das bei dem Vorstoß in die Rigaer Bucht bei versank, stellt eine Gefahr für Schifffahrt und Fischerei dar. Geschichte Der gusseiserne Leuchtturm wurde in Frankreich hergestellt und, nach Lieferung auf dem Seeweg und Aufrichtung auf einem Sockel, 1875 in Betrieb genommen. Er wurde „Französin“ genannt, da die optische Einheit, eine Erfindung der Franzosen, als Signal verwendet wurde. Während des Ersten Weltkriegs wurde die Lichtanlage nach Russland verbracht, der Turm wurde schwer zerschossen und die Metallstruktur hatte sich durch Feuer verzogen. 1920 wurde auf einem 6 m hohen provisorischen Holzturm ein neues Feuer angezündet. Der heutige Leuchtturm wurde 1922 erbaut und wird durch acht schmiedeeiserne Einsätze verstärkt, wobei die Außenwände mit genieteten Metallplatten ummantelt sind. Seit Oktober 2005 ist der Leuchtturm als „Technisches Kulturdenkmal“ № 8566 eingetragen. Siehe auch Liste von Leuchttürmen in Lettland Weblinks Mersraga Baka. In: leuchtturm-anke.de. Abgerufen am 29. August 2020. Online List of Lights -> C3494 Lighthouse. In: listoflights.org. Abgerufen am 29. August 2020. Hauptfeuer von Mērsrags, Westküste des Golf von Riga, Lettland. In: leuchtturm-web.de. Abgerufen am 29. August 2020. Markgtaf-Leuchtturm. (JPEG-Datei) In: leuchtturm-welt.net. Abgerufen am 3. September 2020. Lettisches Leuchtfeuerverzeichnis. Login als Gast erforderlich! In: ANONSCADA. 2020, abgerufen am 3. September 2020 (englisch). ARLHS World List of Lights (WLOL). List of the world's lighthouses by the Amateur Radio Lighthouse Society. In: ARLHS.arlhs.com. Abgerufen am 3. September 2020. Russ Rowlett: Lighthouses of Eastern Latvia. University of North Carolina, 25. April 2005, abgerufen am 3. September 2020 (englisch). Latvijas Jūras administrācija: List of Aids to Navigation in the Waters of the Republic of Latvia. (PDF) In: Latvijas Jūras administrācija Hidrogrāfijas dienests. Hidrogrāfijas dienests, 2009, abgerufen am 3. September 2020 (englisch). Einzelnachweise
Mērsrags Lighthouse

Mērsrags Lighthouse (Latvian: Mērsraga bāka) - a lighthouse located on the Bay of Riga, on the Latvian coast of the Baltic Sea. It is located on a headland, stretching as a cape into the Bay of Riga, by a stony shoal. History The lighthouse was built in 1875, and is called the Frenchwoman, as the lens, an invention of the French, is used as its signal. The lighthouse was devastated in World War I, when its metal structure was distorted by a fire. The current lighthouse was built in 1922, and is strengthened by eight wrought iron inserts, with the exterior walls sheathed with riveted metal plating. See also List of lighthouses in Latvia References External links