NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Phare de Mērsrags

Le phare de Mērsrags (en letton : Mērsraga bāka) est un phare actif qui est situé à Mērsrags dans la région de Kurzeme en Lettonie. Il est géré par les autorités portuaires de Riga. Il est considéré comme monument culturel de Lettonie depuis le 5 septembre 2005. Histoire Le premier phare a été construit en 1875, et s'appelait la Française, à cause de sa fabrication française en tour préfabriquée, lanterne et système optique. Le phare a été gravement endommagé pendant la Première Guerre mondiale quand sa structure métallique a été déformée par un incendie. Son objectif avait été enlevé par l'armée russe. En 1920, une lumière provisoire a été réinstallée sur une tour en bois en attendant la remise en état du phare. Le phare actuel a été reconstruit en 1922 et il est renforcé par huit inserts en fer forgé, les murs extérieurs étant gainés de placage métallique riveté. Description Le phare est une tour cylindrique blanche en fonte à claire-voie de 39 mètres de haut, avec galerie et lanterne. Son feu isophase émet à une hauteur focale de 37 mètres, un éclat blanc toutes les 5 secondes. Sa portée nominale est de 15 milles nautiques (environ 28 km). Identifiant : ARLHS : LAT-009 - Amirauté : C-3494 - NGA : 12228 - Numéro Lettonie : UZ-375 . Caractéristique du Feu maritime Fréquence : 5 secondes (W) Lumière : 1 seconde Obscurité : 4 secondes Voir aussi Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Mērsrags Lighthouse » (voir la liste des auteurs). Lien connexe Liste des phares de Lettonie Liens externes (en) Lighthouses of Latvia - The Lighthouse Directory. University of North Carolina at Chapel Hill (en) Lighthouses in Latvia - Site Latvijas Bakas (en) Online List of Lights - Latvia (en) Liste ARLHS - Lettonie (en) Mērsrags Light Latvia - Site Lightphotos.net Mērsrags Light - Lighthouse Explorer Portail des phares Portail de la mer Baltique Portail de la Lettonie
Lūznava Manor

Lūznava Manor (also known as: Dlužneva or Glužņeva) is a manor house located in the village of Lūznava, Rēzekne Municipality, in the Latgale region of Latvia. Today the local primary school of Lūznava is located in the manor house. There is also a 19th-century barn near the manor house. History Lūznava Manor was built between the years 1905–1911. The owner of the manor was the Lithuanian and Polish engineer Stanisław Kierbedź and the architect is unknown, but rumours tell that it was built after Kierbedź's own project. It was built of red brick, with window openings, a cornice, and terrace columns. In the Lūznava Manor an interesting symbiosis of Historicism and Art Nouveau can be seen. The non-homogeneous division of the façade, the varied architectonic elements such as asymmetric wings, porches, balconies and bays, generally corresponded to the principles of the Art Nouveau style, although the building was not free from the motifs of Neo-Gothic. One of the rooms in the mansion was decorated with wall paintings in the Polish Secession style by the Polish painter Kazimierz Stabrowski. The building was erected in bricks and stone. The owner of the new manor building was Eugenia Kierbedź (1855-1946), known as big devotee of Polish modern art and patroness. So, the manor house for many summers became home for many Polish and Lithuanian painters. See also List of palaces and manor houses in Latvia References Sources Zarāns, Alberts (2006). Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (in Latvian and English). Riga. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.: CS1 maint: location missing publisher (link) External links Media related to Lūznava Manor at Wikimedia Commons
Moricsala Nature Reserve

Moricsala Nature Reserve (Latvian: Moricsalas dabas rezervāts) is a nature reserve in western Latvia (Courland). It is situated on two islands in Lake Usma and consists of boreal, mixed broad-leaf and oak old-growth forest as well as swamps. Founded in 1912, it is the oldest nature reserve in Latvia. Being a so-called strict nature reserve, entry into the reserve is prohibited except for scientific purposes. The nature reserve serves as a habitat for several rare species of moss, lichen and insects; for example, 222 species of butterflies can be found here. For some of these butterflies, the nature reserve is the only known habitat in the Baltic states. References
Natuurreservaat Moricsala

Het Natuurreservaat Moricsala (Lets: Moricsalas dabas rezervāts) is een natuurreservaat in de regio Koerland in het westen van Letland. Gesticht in 1912 is het het oudste natuurreservaat in Letland. Als strikt natuurreservaat is de toegang verboden tenzij voor wetenschappelijk onderzoek. Het omvat de eilanden Moricsala (83 ha) en Lielalksnīte (33 ha) zowel als de Luziķērte-bocht (702 ha) in het Usma-meer, en bezit boreaal woud, gemengd loofbos, oude eiken en linden zowel als moerassen. Moricsala bezit een uitzonderlijk rijke flora en fauna: 409 soorten vaatplanten, 157 soorten mossen, 338 soorten paddenstoelen, 82 soorten korstmossen, meer dan 40 soorten vogels en 320 soorten vlinders, voor sommige daarvan is dit de enige vindplaats in de Baltische staten. Meer dan 100 soorten worden als zeldzaam beschouwd en zijn niet alleen in Letland maar in veel Europese landen beschermd.
Moricsalas dabas rezervats

Moricsalas dabas rezervats este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI, arie de protecție specială avifaunistică — SPA) din Letonia întinsă pe o suprafață de 815 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Moricsalas dabas rezervats este situat la coordonatele 57.1934°N 22.1292°E﻿ ()57.1934; 22.1292. Înființare Situl Moricsalas dabas rezervats a fost declarat arie de protecție specială avifaunistică în octombrie 2002 pentru a proteja 2 specii de plante și 20 de specii de animale. Alte tipuri de protecție: sit de importanță comunitară (în mai 2004) arie specială de conservare (în mai 2004) Biodiversitate Situată în ecoregiunea boreală, aria protejată conține 10 habitate naturale: Lacuri eutrofice naturale cu vegetație de tip Magnopotamion sau Hydrocharition, Cursuri de apă de la nivel de câmpie la nivel montan, cu vegetație Ranunculion fluitantis și Callitricho-Batrachion, Formațiuni de Juniperus communis pe lande sau pajiști calcaroase, Pajiști fino-scandinave uscate până la mezice, bogate în specii de altitudine mică, Taiga vestică, Păduri caducifoliate bătrâne naturale hemiboreale fino-scandinave (Quercus, Tilia, Acer, Fraxinus sau Ulmus) bogate în specii epifite, Păduri caducifoliate de mlaștină fino-scandinave, Păduri de stejar sau de stejar și carpen sub-atlantice și medio-europene de Carpinion betuli, Mlaștini împădurite, Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae). La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: plante (2): mușchi (Dicranum viride), Najas flexilis păsări (15): buhai de baltă (Botaurus stellaris), buha (Bubo bubo), erete de stuf (Circus aeruginosus), lebădă de iarnă (Cygnus cygnus), lebădă de vară (Cygnus olor), ciocănitoare cu spate alb (Dendrocopos leucotos), ciocănitoarea de stejar (Dendrocopos medius), ciocănitoare neagră (Dryocopus martius), muscar (Ficedula parva), cocor (Grus grus), codalb (Haliaeetus albicilla), vultur pescar (Pandion haliaetus), viespar (Pernis apivorus), ciocănitoare verzuie (Picus canus), chiră de baltă (Sterna hirundo) mamifere (1): liliac de iaz (Myotis dasycneme) nevertebrate (3): Anthrenochernes stellae, Cucujus cinnaberinus, Osmoderma barnabita pești (1): zvârluga (Cobitis taenia) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 13 specii de plante, 1 specie de păsări, 1 specie de mamifere, 7 specii de nevertebrate, 1 specie de pești. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Letonia
Aiviekste hydroelectric power station

Aiviekste hydroelectric power station is the first hydroelectric power station constructed in Latvia. It is located on the Aiviekste River. The power station was commissioned in 1925 and until 1938 it was the largest in Latvia. The power station was decommissioned in 1969; however, in 1988 it was decided to restore it. In 1993, the power station restarted power generation. The power station has total capacity of 0.8 MW. In 2007, it generated 3GWh of electricity. The power station is operated by Latvenergo. The reconstruction of the hydropower plant was completed in 2022, and the plant’s capacity increased from 0.8 MW to 1.5 MW. The connection of Aiviekste HPP to the electricity network was also rebuilt. In 2023, 4.2 GWh of electricity were generated at Aiviekste HPP. "Generation". Latvenergo. Retrieved 2025-02-10. See also Riga Hydroelectric Power Plant References
Centrale hydroélectrique d'Aiviekste

La centrale hydroélectrique d’Aiviekste (en letton Aiviekstes hidroelektrostacija) est la première centrale hydroélectrique construite en Lettonie. Elle est située sur la rivière Aiviekste. Présentation La centrale fut mise en service en 1925 et jusqu'en 1938, elle était la plus grande de Lettonie. La centrale fut mis hors service en 1969. Cependant, en 1988, il fut décidé de la remettre en service. En 1993, la production d'énergie redémarra. La centrale a une capacité totale de 0,8 MW. En 2007, elle généra ou a produit 3 GWh/an d'électricité. La centrale est exploitée par Latvenergo. Voir aussi Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Aiviekste hydroelectric power station » (voir la liste des auteurs). Portail de l’énergie Portail de la Lettonie Portail des lacs et cours d'eau
Akmensrags Fyr

Akmenrags Fyr (lettisk: Akmensraga bāka eller Akmeņraga bāka) er et fyrtårn i Sakas novads på Akmenrags huk ved Østersøens bred i det vestlige Letland. Fyrtårnet er opførtes i mursten og benyttedes første gang i 1884. Under 1. verdenskrig blev fyrtårnet fuldstændig ødelagt, og kun det seks meter høje fundament bevaredes. Det nuværende fyrtårn opførtes i 1921. Byggematerialerne blev fragtet via Østersøen fra Liepāja, og læssedes ved Akmenrags over i lavtflydende pontoner, med hvilke leverance foregik fra havet via et nybygget midlertidigt stillads. Fyrtårnet er 38 meter højt murstenstårn, der sammen med lanternen har en diameter på 2½ meter, med et svensk AGA-apparat – acetylen-glødelampe med tre roterende lyskegler – monteret 1922, og lysende i 37½ m.o.h. I 2008 udgav Latvijas Pasts et frimærke med motiv af Akmenrags Fyr. Kilder Rowlett, Russ. "Lighthouses of Latvia". The Lighthouse Directory. University of North Carolina at Chapel Hill. Arkiveret fra originalen 18. maj 2015. Hentet 22. november 2011. "Lighthouses of Latvia" (PDF). LIST OF AIDS TO NAVIGATION IN THE WATERS OF THE REPUBLIC OF LATVIA. Maritime Administration of Latvia Hydrographic Service. Hentet 8. marts 2015.: CS1-vedligeholdelse: url-status (link)
Akmeņrags Lighthouse

Akmeņrags Lighthouse (Latvian: Akmeņraga bāka) is a lighthouse on the Latvian coast of the Baltic Sea, located to the south of the resort town of Pāvilosta. The lighthouse of Akmeņrags is a key navigation point, in one of the most dangerous spots on the Baltic Sea to navigate by - this is due to several factors: the lighthouse is located by a stony sand bank, which extends by a distance of 2 nautical miles (about 3,7 kilometres) to the north-west of the lighthouse; another point of danger is the depth of the sea - which is on average 2 metres in the lighthouse's vicinity. The location of the lighthouse has remained the same over the decade; however the coast has receded. History The lighthouse has seen several shipwrecks during its existence - a notable one being the shipwreck of September 1923; when a famous Latvian steamer Saratow, which housed the Latvian Provisional Government for a period in 1919, struck the ground. The current tower was constructed in 1921, as the previous lighthouse was destroyed during World War I. Currently the lighthouse is open to the public, with its one hundred and twenty six steps reaching up to the viewing gallery. See also List of lighthouses in Latvia References External links
Phare d'Akmenrags

Le phare d'Akmeņrags (en letton : Akmeņraga bāka) est un phare actif qui est situé au sud de la station balnéaire Pāvilosta, sur le littoral de la mer Baltique, dans la région de Kurzeme en Lettonie. Il est géré par les autorités portuaires de Ventspils. Il est considéré comme monument culturel de Lettonie depuis le 5 septembre 2005. Histoire Cette station de signalisation marque l'un des endroits les plus dangereux de la côte. La première lumière provisoire a été remplacée par une tour en bois de 28 m en 1889. Puis il a été remplacé par une tour en pierre, en 1911, qui a été détruite pendant la Première Guerre mondiale. Le phare actuel a été construit en 1921. Il est localisé sur un cap à environ 35 km au nord de Liepāja. Le phare est visitable du lundi jusqu'à vendredi. La galerie est accessible par un escalier intérieur de cent vingt-six marches. Description Le phare est une tour cylindrique en maçonnerie de 38 mètres de haut, avec galerie et lanterne métallique. Le phare est entièrement peint en rouge. Il émet, à une hauteur focale de 38 mètres, deux éclats blancs rapprochés toutes les 7.5 secondes. Sa portée nominale est de 18 milles nautiques (environ 33 km). Identifiant : ARLHS : LAT-002 - Amirauté : C-3442 - NGA : 12120 - Numéro Lettonie : UZ-680 . Caractéristique du Feu maritime Fréquence : 7.5 secondes (W-W) Lumière : 1 seconde Obscurité : 1 seconde Lumière : 1 seconde Obscurité : 4.5 secondes Voir aussi Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Akmenrags Lighthouse » (voir la liste des auteurs). Lien connexe Liste des phares de Lettonie Liens externes (en) Lighthouses of Latvia - The Lighthouse Directory. University of North Carolina at Chapel Hill (en) Lighthouses in Latvia - Site Latvijas Bakas (en) Online List of Lights - Latvia (en) Liste ARLHS - Lettonie (en) Akmenrags Latvia - Site Lightphotos.net Akmenrags Light - Lighthouse Explorer Portail des phares Portail de la mer Baltique Portail de la Lettonie
Latarnia morska Akmeņrags

Latarnia morska Akmeņrags – latarnia morska w okręgu lipawskim na Łotwie. Stoi na przylądku o tej samej nazwie. Latarnia została wybudowana w 1884 r. Działała do I wojny światowej, kiedy to została całkowicie zniszczona. W 1918 r. przystąpiono do jej odbudowy, którą ukończono w 1921 r. Materiały budowlane wyprodukowano w Lipawie, a następnie przetransportowano je na przylądek drogą wodną. Latarnia ma 38 metrów wysokości i 2,5 metra średnicy. Posiada trzy soczewki wirujące wyprodukowane przez szwedzką firmę AGA. Zostały one zainstalowane na wysokości 37,5 metra w 1922 r. Latarnia jest udostępniona do zwiedzania za opłatą. Bibliografia Latarnia Morska Akmeņrags (łot.)
Jüdischer Friedhof (Tukums)

Der Jüdische Friedhof Tukums liegt in der Stadt Tukums (deutsch Tuckum) im Nordwesten Lettlands. Auf dem jüdischen Friedhof im Nordosten der Stadt sind Grabsteine erhalten. Siehe auch Liste jüdischer Friedhöfe in Lettland Geschichte der Juden in Lettland Weblinks
Escola Universitària de Ventspils

L'Escola Universitària de Ventspils (en letó: Ventspils Augstskola) és una institución d'educaió superior situada a Ventspils, Letònia. Història L'Escola Universitària de Ventspils (VUC) va ser fundada el 1997 com un col·legi universitari estatal autònom i una institució científica. La seva activitat bàsica és la de portar a terme la recerca científica i posar en pràctica programes d'estudi acadèmic i professional. El 20 de maig de 2013, VUC va adquirir estatus d'institució científica, el que demostra que s'ha complert amb tots els criteris adoptats per l'estat d'un organisme científic. Estructura L'Escola té un rector electe, actualment (2015) Gita Rēvald i compta amb tres facultats, una biblioteca i algunes institucions científiques. Facultats Tecnologies de la Informació Aquesta és la nova facultat fundada el 2006. Hi ha programes disponibles que ofereixen títols de llicenciatura i mestratge en Ciències de Computació i Electrònica. L'any 2014 es va establir un nou programa d'estudi internacional en anglès, el que permet als estudiants estrangers obtenir una llicenciatura. Economia i Administració Programes d'estudi actuals permeten obtenir una llicenciatura, un títol de mestratge o doctorat en administració d'empreses, per tant, proporcionar mà d'obra professional per a un gran nombre d'empreses locals. Traducció Aquesta facultat és la més popular pel nombre d'alumnes matriculats. Un dels principals objectius és preparar els especialistes de la comunicació intercultural amb coneixements de llengües estrangeres per al treball a les institucions de la Unió Europea i d'altres organitzacions internacionals. Centres El Centre de Lingüística Aplicada de l'Escola Universitària de Ventspils és una institució científica reconeguda internacionalment que s'especialitza en el llenguatge i la traducció, així com aplicacions de la tecnologia. El Centre d'Innovació i Desenvolupament Regional és finançat per l'ajuntament de la ciutat de Ventspils i té com a objectiu millorar el potencial intel·lectual de la ciutat de Ventspils, la regió de Curlàndia i Letònia. Se centra en la realització de treballs científics a les àrees de la iniciativa empresarial, la innovació i el desenvolupament regional. El Centre Ventspils Internacional Ràdio Astronomy - VIRAC supervisa el octau radiotelescopi més gran del món que va ser utilitzat pels militars soviètics durant la Guerra Freda. Cooperació Internacional L'Escola Universitària de Ventspils té Convenis Bilaterals del Programa Erasmus amb més de 60 universitats. Algunes d'aquestes inclouen: Universitat Jònica Universitat Vytautas el Gran Universitat d'Istanbul Referències
Вентспилсская высшая школа

Вентспилсская высшая школа (латыш. Ventspils Augstskola) — высшее учебное заведение, основанное в городе Вентспилс в 1997 году. Факультеты Всего 3 факультета: Факультет экономики и менеджмента Факультет информационных технологий Факультет переводоведения Примечания
Palau de Rundāle

El Palau de Rundāle (en letó: Rundāles pils; en alemany: Schloss Ruhental, anteriorment també anomenat Ruhenthal i Ruhendahl) és un dels palaus barrocs més importants construïts pels Ducs de Curlàndia en el territori de l'actual Letònia, juntament amb el Palau de Jelgava. Situat a la localitat de Pilsrundale, a 12 km a l'oest de Bauska, el palau i els jardins dels voltants són ara un museu. Història El palau va ser construït com a residència d'estiu per a Ernst Johann von Biron, duc de Curlàndia i Semigàlia, en dos períodes: 1736-1740 i 1764-1768, sota la direcció de l'arquitecte italià Francesco Bartolomeo Rastrelli. Durant la Primera Guerra Mundial, l'exèrcit imperial alemany va instal·lar-hi un hospital de campanya. Durant els disturbis després de la caiguda de l'Imperi Rus, les tropes de Pavel Bermondt-Avalov van ocupar Rundāle i van causar greus danys a l'edifici. Després de la independència del nou estat de Letònia, i d'acord amb la reforma agrària, el castell va ser confiscat i nacionalitzat. Malgrat el seu lamentable estat de conservació es va convertir en una escola i en apartaments. El 1933 va ser donat als museus de Letònia que, a poc a poc, van anar rehabilitant-ho. No va ser fins al 1972 que les autoritats van crear-hi un museu i les rehabilitacions es van reprendre fins a la seva finalització el maig del 2014. Referències Vegeu també Parc del Palau de Rundale Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
Rundāle

Zámek Rundāle (lotyšsky Rundāles pils, německy Schloss Ruhental nebo Ruhenthal, Ruhendahl) je barokní zámek v Pilsrundāle poblíž městečka Bauska v Lotyšsku, někdejší rezidence rodu Bironů. Historie Zámek byl vybudován jako letní sídlo favorita ruské carevny Anny Ivanovny Ernsta Johanna von Birona v barokně-rokokovém stylu podle projektu Bartolomea Rastrelliho, podle předlohy francouzského Versailles. Základní kámen byl položen v roce 1735, stavební práce trvaly do roku 1740. Trojkřídlá dvoupatrová budova má užitnou plochu téměř 7 000 m² a 138 místností a sálů. Zámecký park byl rovněž založen ve francouzském stylu. Ernst Johann užíval zámku jen krátce, po smrti Anny Ivanovny pozbyl všeho majetku a byl vypovězen na Sibiř. Teprve když se ujala moci carevna Kateřina Veliká, získal zámek zpět a v letech 1763–1768 se opět prováděly stavební práce na zámku a především bylo dokončeno vnitřní zařízení. Po smrti Ernsta Johanna užíval zámek jeho syn Petr Biron až do roku 1795, poté – po Třetím dělení Polska – ho Kateřina Veliká darovala knížeti Valerianu Zubovovi, bratrovi jejího milence Platona Zubova. Po jeho smrti zámek zdědila jeho žena Tekla, jež se poté podruhé provdala za knížete Šuvalova. V držení rodiny Šuvalovů zámek zůstal do roku 1917 a po první světové válce přešel do vlastnictví lotyšského státu; byly zde zřízeny byty a základní škola, v roce 1933 sem bylo přesídleno Lotyšské historické muzeum a bylo započato s renovací. Druhá světová válka na zámku nenapáchala škody, po válce byl však využíván jako obilné silo, čímž došlo k těžkému poškození interiérů. Konečně v roce 1972 zde bylo zřízeno Zámecké muzeum a započaty restaurační práce. Zámek, po roce 1991 komplexně rekonstruovaný, je jednou z nejkrásnějších šlechtických rezidencí v Lotyšsku – bývá často označován za baltské Versailles. Je zde sídlo zámeckého muzea se stálou expozicí Poklady na zámku Rundāle, která prezentuje umělecké předměty Evropy a východu z období před čtyřmi staletími – nábytek, porcelán, stříbro, obrazy aj. Výstava Dům Bironů je věnována osudům rodiny prvního zámeckého pána. V současnosti jsou zde také ubytovávány státní návštěvy. Odkazy Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Pałac w Rundāle na polské Wikipedii a Rundāles pils na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rundāle na Wikimedia Commons Oficiální stránky muzea paláce Archivováno 10. 4. 2021 na Wayback Machine.
Rundāle Palads

Rundāle Palads (lettisk: Rundāles pils) er et af to store barokpaladser bygget i det 18. århundrede for hertugerne af Kurland i hvad der nu er Letland, det andet er Jelgava Palads. Rundāle Palads ligger i Pilsrundāle, 12 kilometer vest for Bauska. Det blev opført i 1730'erne efter tegninger af Bartolomeo Rastrelli som en sommerresidens for Ernst Johann von Biron – Hertugen af Kurland. Efter Birons regeringstid stod paladset tomt indtil 1760'erne, da Rastrelli vendte tilbage for at fuldføre sin indretning af paladset. Efter Kurland absorberedes af det Russiske Kejserrige i 1795, forærede Katharina 2. af Rusland paladset til sin elsker, Fyrst Zubov, som tilbragte sin aftægt der. Hans unge enke, Tekla Walentinowicz, en lokal godsejers datter, giftede sig med Grev Shuvalov, hvorved paladset kom i Shuvalovfamiliens eje, hos hvem den forblev indtil den tyske besættelse under 1. verdenskrig, hvor den tyske hær etablerede et hospital og et befalingskontor der. Paladset led alvorlig skade i 1919 under den lettiske krig for uafhængighed. I 1920 blev en del af lokalerne benyttet af den lokale skole. I 1933 blev Rundāle Palads overtaget af det statslige Letlands Museum for Historie. Det var et alvorligt slag for paladset efter 2. verdenskrig, da lokalerne benyttedes som kornlager, og senere blev den tidligere hertugs spisestue omdannet til skolens gymnastiksal. Først i 1972 blev et permanent paladsmuseum etableret. Paladset er et af de største turistmål i Letland. Det bruges også til indkvartering af vigtige gæster såsom udenlandske statsledere. Paladset og de omkringliggende haver er nu et museum. Kildehenvisninger Eksterne henvisninger Rundāle Palads Museums Hjemmeside Arkiveret 13. juli 2011 hos Wayback Machine (engelsk)