NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Museo Nacional de Laos

El Museo Nacional de Laos se encuentra en la ciudad de Vientián, Laos. Está instalado en un edificio francés colonial. Fue fundado como museo nacional de la «revolución laosiana de 1970» en 1990. A partir del año 2000 se dedicó a la prehistoria e historia de Laos. Los Estados Unidos donaron una subvención en 2007 para ayudar al desarrollo del museo. El Museo Nacional de Laos es el más grande de los diez museos fundados y dirigidos por el Gobierno del país. Exposiciones La parte expositiva del museo está dividida en diferentes salas temáticas: la exposición de fósiles de grandes dinosaurios encontrados en Savannakhet; civilizaciones tempranas; los reinos de los Mon y Jemeres (años 1 al 1000); la diversidad étnica; la historia del reino de Lan Xang hasta 1707; la división de Lang Xang en tres principados 1707-1779; la regla de Siam 1779-1893; el período francés colonial 1893-1945; la primera guerra de Indochina 1945-1954; intervención estadounidense 1964-1973; la liberación del país en 1975; y el período de desarrollo nacional desde 1975. El museo incorpora una tienda de objetos de regalo y una pequeña galería de pinturas donde se exponen obras de artistas locales. Historia del edificio El Museo Nacional está instalado en un ambiguo edificio colonial de dos plantas. Al principio construido en 1925 como el Hôtel du commissariat, el edificio fue gravemente dañado durante la guerra en 1945, pero después de la restauración albergó las oficinas del Ministerio de la Defensa Nacional y posteriormente del primer ministro del Gobierno Real Lao (RLG). De 1975-1980 el edificio sirvió como oficina central del Departamento de Irrigación del Ministerio de Agricultura, Industria y Pesca, pero en 1980, sobre el quinto aniversario del establecimiento del PDR Lao, fue remodelado para albergar la exposición conmemorativa "Sendero del Laos Revolucionario" , una muestra permanente de artefactos, fotografías y documentos que se relacionan con la lucha para la independencia y la revolución. En 1985, en la celebración del décimo aniversario del PDR Lao, fue mejorado para hacerse el Museo Revolucionario de Laos . A principios de 2000 fue restablecido como el Museo Nacional de Laos , con una nueva directiva para presentar la prehistoria y la historia de la nación. Bibliografía Lenzi, Iola (2004). Museums of Southeast Asia. Singapur: Archipelago Press. pp. 200 páginas. ISBN 981-4068-96-9. Enlaces externos Laos Cultural Profile | Museo Nacional de Laos Lonely Planet | Museo Nacional de Laos Frommer's | Museo Nacional de Laos
Musée national du Laos

Le Musée national du Laos est situé à Vientiane, la capitale du Laos. Il a été fondé pour mettre en valeur la révolution des années 1970 et est installé dans l'ancienne résidence du gouverneur français, construite en 1925. En 2007, les États-Unis ont accordé une aide pour son développement. Collections Le musée présente l'histoire du Laos, particulièrement la lutte de libération nationale, à travers une série de salles thématiques, allant des dinosaures de la province de Savannakhet à l'après-1975 en passant par l'histoire du royaume de Lan Xang, le Protectorat français du Laos et la Guerre d'Indochine. Il possède aussi quelques objets des anciens royaumes du Laos et une petite galerie de peintures d'artistes locaux. Accès Le musée est situé en centre-ville, avenue Samsenthaï. Il se trouve en face du centre culturel et à proximité du Stade Anouvong. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Lao National Museum » (voir la liste des auteurs). Bibliographie (en) Iola Lenzi, Museums of Southeast Asia, Singapour, Archipelago Press, 2004, 205 p., poche (ISBN 978-981-4068-96-3, LCCN 2005345640), p. 200 Liens externes (en) Laos Cultural Profile | Lao National Museum (en) Frommer's | Lao National Museum Portail du Laos Portail des musées
Museo nazionale del Laos

Il museo nazionale del Laos è un museo situato a Vientiane, la capitale del Laos. La struttura fu originariamente costruita nel 1925 come residenza del Protettorato francese del Laos e oggi presenta la storia della nazione, evidenziando la lotta del popolo laotiano per liberare il paese dall'occupazione straniera. Si trova sulla strada Samsenthai, di fronte alla sala culturale. Nel 2007, gli Stati Uniti hanno donato una sovvenzione per aiutare a sviluppare l'edificio. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Museo nazionale del Laos
Muzeum Narodowe Laosu

Muzeum Narodowe Laosu – muzeum narodowe w Wientianie w Laosie. Historia W 1985 roku powstało Laotańskie Muzeum Rewolucji, które w 2000 roku przemianowano na Muzeum Narodowe Laosu. W 2007 roku Stany Zjednoczone przekazały dotację na rozwój muzeum zgodnie z umową podpisaną 27 września w Wientianie przez ambasadora Ravic Huso i Thongsa Sayavongkhamdy, dyrektora generalnego Departamentu Muzeów i Archeologii w Ministerstwie Informacji i Kultury Laosu. 26 tysięcy dolarów przeznaczono na konserwację, zabezpieczenie zbiorów i szkolenie pracowników. 1 grudnia 2017 roku z udziałem wicepremiera Sonexaya Siphandone został oddany do eksploatacji nowy budynek. Otwarcie Muzeum miało miejsce w październiku 2020 roku. W uroczystości wziął udział minister informacji, kultury i turystyki Kikeo Khaykhamphithoune. Budynek Do grudnia 2020 roku muzeum mieściło się w piętrowym budynku w stylu kolonialnym, który został zbudowany w 1925 roku jako rezydencja francuskiego gubernatora. Podczas II wojny światowej został poważnie uszkodzony. Po wojnie odrestaurowano go i mieściło się tu Ministerstwo Obrony Narodowej, a potem gabinet premiera Królewskiego Rządu Laosu. W latach 1975–1980 budynek służył jako siedziba Departamentu Nawadniania Ministerstwa Rolnictwa, Przemysłu i Rybołówstwa. W 1980 roku, w piątą rocznicę powstania Laotańskiej Republiki Ludowo-Demokratycznej, zorganizowano w nim pamiątkową wystawę Ścieżka rewolucyjnego Laosu prezentując eksponaty związane z rewolucją i walką o niepodległość. W 1985 roku budynek po remoncie stał się siedzibą Laotańskiego Muzeum Rewolucji. Na początku 2000 roku jego nazwę zmieniono na Muzeum Narodowe Laosu. W 2013 roku przygotowano projekt nowego budynku, który został ukończony w 2017 roku. Zbiory Muzeum posiada w swoich zbiorach eksponaty pozyskane podczas wykopalisk takich jak garnki, bębny i narzędzia, kości dinozaurów oraz dokumentujące bogate dziedzictwo kulturowe i historię Laosu. Przypisy
Лаосский национальный музей

Лаосский национальный музей — расположен в столице Лаоса городе Вьентьян. Ранее был известен как музей лаосской революции. Музей расположен в здании бывшей резиденции французского губернатора, построенной в 1925 году. Музей представляет историю Лаоса, уделяя особое внимание борьбе лаосского народа за освобождение страны от иностранных оккупантов. Также представлены археологические находки каменного и бронзового веков, фотографии и документы. В 2007 году Соединённые Штаты выделили грант на поддержку развития музея. Примечания Литература Lenzi, Iola. Museums of Southeast Asia. — Сингапур: Archipelago Press, 2004. — 200 с. — ISBN 981-4068-96-9. Ссылки Laos Cultural Profile | Lao National Museum Lonely Planet | Lao National Museum (недоступная ссылка) Frommer’s | Lao National Museum
Narodni muzej Laosa

Laoški narodni muzej je stavba v Vientianeu, glavnem mestu Laosa. Stavba je bila prvotno zgrajena leta 1925 kot rezidenca francoskega guvernerja in danes predstavlja zgodovino naroda, s poudarkom na boju laoškega ljudstva za osvoboditev države izpod tuje okupacije. Stoji ob cesti Samsenthai, nasproti kulturne dvorane. Leta 2007 so Združene države Amerike donirale nepovratna sredstva za pomoč pri razvoju stavbe. Zgodovina Stavba, prvotno zgrajena leta 1925 kot Hôtel du Commissariat, je bila med vojno leta 1945 močno poškodovana, po obnovi pa je v njej delovalo ministrstvo za nacionalno obrambo in kasneje predsednik vlade kraljeve laoške vlade (RLG). Od leta 1975 do 1980 je stavba služila kot sedež oddelka za namakanje ministrstva za kmetijstvo, industrijo in ribištvo, leta 1980, ob peti obletnici ustanovitve laoške RDP, pa je bila preurejena v spominsko razstavo "Pot revolucionarnega Laosa, stalno razstavo artefaktov, fotografij in dokumentov, povezanih z bojem za neodvisnost in revolucijo. Leta 1985, ob deseti obletnici laoške RDP, je bila prenovljena in postala Laoški revolucionarni muzej. V začetku leta 2000 je bila ponovno ustanovljena kot Narodni muzej Laosa z novo direktivo o predstavitvi prazgodovine in zgodovine naroda. Zbirke Muzej predstavlja zgodovino Laosa, zlasti narodnoosvobodilni boj, skozi vrsto tematskih sob, od dinozavrov province Savannakhet do obdobja po letu 1975, vključno z zgodovino kraljestva Lan Xang, francoskega protektorata Laos in indokitajske vojne. Razstavni prostor muzeja je razdeljen na različne tematske sobe: razstava velikih fosilov dinozavrov, najdenih v Savannakhetu; zgodnje civilizacije; kraljestva Mon in Khmer (1. do 1000 n. št.); etnička raznolikost; zgodovina kraljestva Lang Xang do leta 1707; delitev Lang Xanga na tri kneževine od 1707 do 1779; vladavina Siama od 1779 do 1893; francosko kolonialno obdobje od 1893 do 1945; prva indokinajska vojna od 1945 do 1954; ameriška intervencija od 1964 do 1973; osvoboditev države leta 1975 in obdobje nacionalnega razvoja od leta 1975. Muzej vključuje trgovino s spominki in majhno umetniško galerijo, v kateri so razstavljena dela lokalnih umetnikov. Sklici Literatura Lenzi, Iola (2004). Museums of Southeast Asia. Singapore: Archipelago Press. str. 200. ISBN 978-981-4068-96-3. Zunanje povezave (angleško) Laos Cultural Profile | Lao National Museum (angleško) Frommer's | Lao National Museum
Vat Xieng Thong

Le Vat Xieng Thong est un temple bouddhiste laotien de l'ancienne capitale royale Luang Prabang. Fondé en 1560 par le roi Setthathirat du Lan Xang, il est généralement considéré comme le plus élégant du pays. Lorsque des Pavillons noirs pillèrent Luang Prabang en 1887, le Vat Xieng Thong fut l'un des seuls temples épargnés, car leur chef y avait été bonze dans sa jeunesse. Situé entre la Nam Khan et le Mékong, il est le centre d'un petit ensemble de bâtiments religieux, comprenant notamment un pavillon pour le char funéraire des anciens rois du Laos. Très fréquenté par les touristes, il est encore en activité. Portail du bouddhisme Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du Laos
Wat Xieng Thong

Wat Xieng Thong – laotańska buddyjska świątynia, która znajduje się w Luang Prabang. Historia W latach 1559-1560 świątynia została wybudowana przez króla Setthathiratha. W XIX wieku budynek został zniszczony podczas grabieży. W 1828 dodano Tripitakę. W latach 60. XX wieku wykonano remont, gdzie wejście zostało odnowione złotym lakierem. W 1998 roku świątynia została wpisana na Listę Światowego Dziedzictwa UNESCO. Opis Wnętrze Wejście do świątyni zdobią złocone drzwi, które przedstawiają sceny z życia Buddy. We wnętrzu znajdują się koła, które przedstawiają prawa buddyjskie oraz sceny z Jataki. Dach podtrzymują czarne, drewniane filary. W środku także znajduje się obraz czarnego Buddy pochodzący z czasów budowniczego tej świątyni. Od 1931 roku można było oglądać go w Paryżu, lecz po 33 latach powrócił do Wat Xieng Thong. Wnętrze ozdabia laotańska wersja Rajmany. Wnętrze zdobi także mozaika wykonana w latach 60. XX wieku. Pozostałe informacje Świątynia ma 12-metrowy wóz pogrzebowy, w którym przewożono prochy królów Laosu. Do końca czasu rządów monarchii w tym kraju, właśnie tam koronowano królów państwa. Opłata za wstęp wynosi 20 000 kipów za osobę. Galeria Zobacz też Inne buddyjskie świątynie w Luang Prabang: Wat Sen Wat Hosian Voravihane Wat Mai Suwannaphumaham Wat Pa Phon Phao Wat Manorom Przypisy
Ват Сиенгтхонг

Ват Сиенгтхонг (лаос. ວັດຊຽງທອງ) — буддийский храм (ват), расположенный в городе Луангпхабанг в Лаосе. Находится на северной оконечности полуострова, образованного реками Меконг и Нам Кханг. История Храм был возведён в 1560 году лаосским королём Сеттатиратом и во время существования Королевства Лаос находился под королевской опекой. Подобно королевскому дворцу, этот ват был расположен возле Меконга. В 1880 году к храму была добавлена библиотека Трипитака, а затем, в 1961 году, — барабанная башня. Ват Сиенгтхонг, наряду с храмом, носящим название Ват Май Суваннапхумахам, практически не пострадали во время разграбления города в 1887 году. Это произошло из-за того, что лидер «чёрных флагов», или «хо», по имени Део Ван Три в молодости обучался здесь как монах. Сам храм он использовал в качестве штаба во время вторжения. Архитектура Здание храма представляет собой воплощение классической храмовой архитектуры Луангпхабанга, когда скаты крыши, постепенно изгибаясь, спускаются почти к самой земле. На задней стене сооружения выложены мозаикой на красном фоне изображения различных птиц и зверей, запечатлённые в серебряных, сиреневых и зелёных цветах. Внутри же, помимо настенных изображений на деревянные колонны, несущие потолок, нанесены золотые изображения дхармачакр, или «колёс дхармы». С одной стороны храма есть несколько небольших зал и ступ, в которых находятся изображения Будды. Здесь также присутствует святилище лежащего Будды (фр. La Chapelle Rouhe — «Красная часовня»), где находится очень редкая статуя лежащего Будды. Создание этой единственной в своём роде статуи относят ко времени создания самого храма. В 1931 году она была перевезена в Париж и показана на Парижской выставке. Далее это произведение искусства хранилось во Вьентьяне вплоть до 1964 года, когда оно было возвращено в Луангпхабанг. Прямо перед статуей помещены несколько бронзовых сидячих Будд разных размеров и времён. По другую сторону алтаря в этом помещении находятся разукрашенные полотна, изображающие ступу и стоящего Будду. У восточных ворот комплекса стоит 12-метровое здание для королевского похоронного экипажа, в котором находится сам похоронный экипаж, украшенный головой дракона, и позолоченные урны для членов королевской семьи. Здесь же в стеклянных ящичках находятся куклы королей, которые когда-то использовались для специального кукольного представления. Позолоченные панели на внешних стенах здания изображают полуэротические сцены из «Рамаяны». Сегодня это место является достопримечательностью, привлекающей множество туристов. Галерея Примечания
Flughafen Savannakhet

Der Flughafen Savannakhet (laotisch ສະຫນາມບິນສະຫວັນນະເຂດ, IATA-Code: ZVK, ICAO-Code: VLSK) ist der Flughafen von Savannakhet, Laos. Er liegt mitten in der Stadt auf einer Höhe von 155 m. Unmittelbar westlich des Flughafens fließt der Mekong. Am Flughafen gibt es keine Taxis, Busse oder Tuk-Tuk-Service zum Zentrum. Ortsansässige organisieren die Fahrten bei Bedarf mit ihren Privatfahrzeugen. Ein Einreisevisum kann nach der Ankunft direkt am Flughafen beantragt werden. Seit den 1960er-Jahren wurde der Flughafen von der US-amerikanischen CIA-Fluggesellschaft Air America für geheime Unternehmen und Unterstützung von Partisanen benutzt. Während des Vietnamkrieges nutzte die US-Luftwaffe den Flughafen zur Suche nach Vermissten. Der Flughafen verfügt über eine betonierte Start- und Landebahn von 1633 m Länge. Er wird mehrmals pro Woche von Lao Airlines angeflogen. Zwischenfälle Am 25. November 1968 fiel an einer Curtiss C-46D-20-CU Commando der US-amerikanischen CIA-Fluggesellschaft Air America (Luftfahrzeugkennzeichen N1386N) kurz nach dem Start vom Flughafen Savannakhet ein Triebwerk aus. Die Maschine stürzte 3 Kilometer hinter dem Flughafen ab, eine Tragfläche löste sich und fing Feuer, der Rumpf kam auf dem Rücken zu liegen. Von den 28 Insassen kamen 26 ums Leben, alle drei Besatzungsmitglieder und 23 Passagiere. Weblinks Luftfahrtkarte für Flughafen Savannakhet auf SkyVector.com Einzelnachweise
Aéroport de Savannakhet

L‘aéroport de Savannakhet (code IATA : ZVK • code OACI : VLSK) est un petit aéroport domestique et international situé à Savannakhet, dans le sud du Laos. Il est desservi par la ligne Lao Airlines entre Vientiane et Paksé depuis l'hiver 2008-2009, avec des turbopropulseurs MA-60 de fabrication chinoise. Situation Compagnies et destinations Édité le 30/09/2017 Histoire Notes et références Liens externes World Aero Data Portail de l’aéronautique Portail du Laos
Aeroporto di Savannakhet

L'Aeroporto di Savannakhet è un aeroporto internazionale situato nella città di Savannakhet nel Laos (IATA: ZVK ICAO: VLSK);serve il centro-sud del Laos e lo collega a città come la capitale, Vientiane. È noto che l'esercito americano utilizza questo aeroporto anche con aerei C-130 Hercules a supporto delle squadre impegnate nella ricerca dei resti dei militari dichiarati dispersi in azione durante la Guerra del Vietnam. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su aeroporto di Savannakhet
Aeroportul Savannakhet

Aeroportul Savannakhet (IATA: ZVK, ICAO: VLSK) este un aeroport din Savannakhet Province⁠(d), Laos ce deservește zona ເມືອງໄກສອນ ພົມວິຫານ⁠(d)[[ເມືອງໄກສອນ ພົມວິຫານ (city of Laos)|​]]. A fost numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 155 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Savannakhet Airport

Savannakhet Airport är en flygplats i Laos. Den ligger i provinsen Savannakhet, i den södra delen av landet, 280 km sydost om huvudstaden Vientiane. Savannakhet Airport ligger 155 meter över havet. Terrängen runt Savannakhet Airport är platt. Runt Savannakhet Airport är det ganska tätbefolkat, med 207 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Savannakhét, 1,2 km nordväst om Savannakhet Airport. Omgivningarna runt Savannakhet Airport är en mosaik av jordbruksmark och naturlig växtlighet. Kommentarer Källor
Nam Theun 2

Nam Theun 2 är en dammbyggnad i Laos. Den ligger i provinserna Bolikhamsai och Khammuan, i den centrala delen av landet, 250 km öster om huvudstaden Vientiane. Nam Theun 2 ligger 546 meter över havet. Terrängen runt Nam Theun 2 är kuperad åt nordväst, men åt sydost är den platt. Nam Theun 2 ligger nere i en dal. Runt Nam Theun 2 är det glesbefolkat, med 9 invånare per kvadratkilometer. I omgivningarna runt Nam Theun 2 växer i huvudsak städsegrön lövskog. Kommentarer Källor
ГЕС Xekaman 3

ГЕС Xekaman 3 — гідроелектростанція у південно-східній частині Лаосу. Знаходячись вище від ГЕС Xekaman 1, входить до складу каскаду у сточищі річки Xe Kaman, лівої притоки Секонгу, котрий вже на території Камбоджі зливається з Тонле-Сан та невдовзі впадає ліворуч до Меконгу (басейн Південно-Китайського моря). У межах проекту праву притоку Xekaman річку Nậm Pagnou перекрили кам'яно-накидною греблею з бетонним облицюванням висотою 101,5 метра, довжиною 540 метрів та завтовшки по гребеню 10 метрів. Вона утворила водосховище з площею поверхні 2,13 км2, об'ємом 142 млн м3 та корисним об'ємом 109 млн м3, в якому припустиме коливання рівня поверхні в операційному режимі між позначками 925 та 960 метрів НРМ (на випадок повені останній показник може збільшуватись до 965 метрів НРМ). Зі сховища через правобережний гірський масив прокладений дериваційний тунель довжиною 6 км та діаметром 4 метри, котрий на завершальному етапі сполучений з запобіжним балансувальним резервуаром висотою 43 метри з діаметром 12 метрів. Після цього ресурс потрапляє у напірний водовід загальною довжиною понад 1,4 км, який включає дві вертикальні шахти висотою 172 та 92 метра. Завершальний діаметр водоводу зменшується до 3,1 метра. Основне обладнання станції становлять дві турбіни типу Френсіс потужністю по 127,5 МВт, які при напорі у 520 метрів повинні забезпечувати виробництво 978 млн кВт-год електроенергії на рік. 90 % виробленої на станції електроенергії призначено для експорту до В'єтнаму по ЛЕП, розрахованих на роботу під напругою 220 кВ. Частина продукції подається у місцеву мережу за допомогою ЛЕП з напругою 115 кВ. Примітки
ГЕС Xekaman 1

ГЕС Xekaman 1 — гідроелектростанція у південно-східній частині Лаосу. Знаходячись між ГЕС Xekaman 3 та ГЕС Xekaman Xanxay (32 МВт), входить до складу каскаду у сточищі річки Xe Kaman, лівої притоки Секонгу, котрий вже на території Камбоджі зливається з Тонле-Сан та невдовзі впадає ліворуч до Меконгу (басейн Південнокитайського моря). У межах проєкту річку перекрили греблею з ущільненого котком бетону висотою 120 метрів та довжиною 335 метрів, яка потребувала 1,065 млн м3 матеріалу (всього в процесі будівництва ГЕС використали 1,2 млн м3 бетону та провели екскавацію 6 млн м3 ґрунту). Ця споруда утворила водосховище з об'ємом 3120 млн м3 та корисним об'ємом 1683 млн м3, у якому припустиме коливання рівня поверхні в операційному режимі між позначками 218 та 230 метрів НРМ. Основне обладнання станції становлять дві турбіни типу Френсіс потужністю по 145 МВт, які при напорі у 105,4 метра повинні забезпечувати виробництво 1,1 млрд кВт·год електроенергії на рік. Вироблена на станції електроенергія призначена для експорту до В'єтнаму по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 230 кВ. Примітки
Palacio real de Luang Prabang

El Palacio real de Luang Prabang se localiza en Laos, fue construido en 1904 durante la época colonial francesa para el rey Sisavang Vong y su familia. El sitio para el palacio fue elegido para que los visitantes oficiales a Luang Prabang pudieran desembarcar de sus travesías por el río justo debajo del palacio y ser recibidos allí. Después de la muerte del rey, el príncipe heredero Savang Vatthana y su familia fueron los últimos en ocupar los terrenos. El 2 de diciembre de 1975, la monarquía fue derrocada por los comunistas que proclamaron la república y la familia real fue llevada a campos de reeducación, donde murieron.​ El palacio se convirtió entonces en un museo nacional.​ Véase también Palacio Arquitectura Referencias Lenzi, Iola (2004). Museums of Southeast Asia. Singapore: Archipelago Press. pp. 200. ISBN 981-4068-96-9. Cummings, Joe (2002). Lonely Planet Laos. ?: ?. p. 352 pages. ISBN 1-86450-373-4
Électricité du Laos

Electricite du Laos (EDL) est l'entreprise publique laotienne qui possède et opère les activités de production, de transmission et de distribution d'électricité du pays. EDL a été fondée en 1959 et est basée à Vientiane. Liens externes (la + en) Site officiel Portail des entreprises Portail du Laos Portail de l’énergie