NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Castell d'Aguilar

El Castell d'Aguilar és un castell càtar sobre un turó que domina la plana de Tuchan, al departament de l'Aude, regió Llenguadoc-Rosselló a les Corberes. Edificat en un punt estratègic, vigila l'accés a les Corberes fins al mar. Existia des del 1020, com una possessió del comtat de Besalú. És un castrum (campament) que els vescomtes de Carcassona lleguen als seus vassalls, els senyors de Tèrme. El castell és poc elevat (321 metres) i fàcilment accessible. És un castell de planura. El castell no jugarà cap paper militar durant les croades dels Albigesos. Després de la presa del castell de Termes per Simó de Montfort i la mort del senyor Ramon de Termes en 1210, Aguilar va ser la residència d'Oliver de Tèrme fill de Ramon. Oliver hi accollí de nombrosos faidits (cavallers càtars, senyors sense feu) en el moment de la breu revolta del jove vescomte Trencavell contra els croats (1240). Però l'any següent, Oliver de Termes feu submissió al rei de França, Lluís IX (Sant-Lluís) i li deixà el castell. El rei li retornà Aguilar el 1250 per seva participació en la croada a Terra Santa. Finalment Oliver venguí al rei el castell el 1262, junt amb les ciutats de Tèrme, Daveja i Vinyavella abans de partir de nou per la Terra Santa. El 1246 s'instal·la al castell un guarnició reial per vigilar la frontera aragonesa. Aquesta lloc va ser amb Tèrme, Querbús, Puillorenç i Perapertusa, un dels cinc fills de Carcassona. Malgrat les modificacions dels enginyers reials al final del segle xiii, és malmès per les lluites entre francesos i espanyols al segle xvi. El castell perd tot interès estratègic quan la frontera s'aboleix al sud del Rosselló pel tractat dels Pirineus i és definitivament abandonat el 1569. La petita capella de Santa Anna aporta la seva nota religiosa sota el castell. Arquitectura Està molt degradat però presenta vestigis de dues èpoques: la dels senyors de Tèrme al segle xii, amb un recinte pentagonal, amb la punta dirigida al costat més favorable a l'atac. de l'època reial amb una torre quadrada, la torre de l'homenatge i el segon recinte hexagonal, flanquejat, a cada angle, amb una torre semicircular. Imatges Fonts LANGLOIS (G.), Olivier de Termes, le cathare et le croisé, Toulouse : Privat, 2001. LANGLOIS (G.), "Le château d'Aguilar", Canton de Tuchan et communauté de communes des Hautes-Corbières, Narbonne : Vilatges al País, 2003, pp. 327-330. TERES (Ph.), "Le castrum d'Aguilar à Tuchan (Aude)...", Archéologie du Midi médiéval, tome 23-24, 2005-2006, pp.395-436.
Aguilar (hrad)

Château d’Aguilar je hrad pocházející z 12. století, jeden z tzv. katarských hradů, který se nachází v obci Tuchan ve francouzském departementu Aude. Aguilar je jedním z tzv. pěti synů Carcassonne, spolu s hrady Quéribus, Puilaurens, Termes a Peyrepertuse, které se všechny nacházejí na vrcholcích skalních výběžků s pověstí nedobytných hradů. Historie V roce 1004 patřilo místo rodu hrabat z Carcassonne, kolem roku 1010 bylo místo Aguilar spolu s Peyrepertusès postoupeno hrabatům z Besalù. Ve své závěti z roku 1021 popsal hrabě z Besalù Bernat Taillefer Aguilar jako „pech“ (horu) na hranici mezi hrabstvími Narbonne a Roussillon. Neznámo kdy, snad koncem 11. století, se Aguilar stal součástí panství pánů z Termes. Hrad Aguilar byl postaven mezi druhou polovinou 12. století a koncem 15. století. Nejstarší část hradu tvoří nepravidelná polygonální hradba na okraji malé skalnaté plošiny postavená v období kolem poloviny 12. století. Účelem hradu bylo hlídání výjezdu z cest mezi oblastí Narbonne a Roussillonem přes průsmyk Extrême nebo potok Nouvelles. V roce 1210 hrad napadl a obsadil Simon de Montfort, který zajal a v Carcassonne držel v zajetí jeho majitele Raymonda de Termes. V letech 1240 až 1250 byl Aguilar v rukou francouzského krále. V roce 1250 byl hrad vrácen Olivierovi de Termes (Raymondovu synovi) poté, co se vyznamenal ve Svaté zemi. V roce 1260 Olivier de Termes hrad prodal spolu spolu s vesnicemi Termes, Davejean a Vignevieille francouzskému králi Ludvíku IX., který hrad doplnil o vnější pětiúhelníkové opevnění. Další stavební úpravy, jejichž pozůstatkem jsou zbytky kasemat se šikmou klenbou a čtverhranná věž přiléhající k severní straně hradu, byly provedeny během 15. století. V roce 1525 hrad padl do rukou španělské a německé armády. Je pravděpodobné, že budova hradu byla poté rozebrána, místo aby byla obnovena. Když byla hranice na základě smlouvy z Pyrenejí (1659) posunuta zpět na jih od Roussillonu, hrad postupně ztrácel svůj strategický význam a nakonec byl v roce 1659 opuštěn. Dnes se nachází ve zchátralém stavu. Od roku 1949 je zapsán na seznamu historických památek francouzského ministerstva kultury. Popis Konstrukce hradu je příkladem praktického vojenského myšlení, kterým se řídila architektura 12. století. Hrad se skládá z vnitřní pevnosti postavené ve 12. století, kterou obklopuje vnější pětiúhelníkové opevnění ze 13. století. Toto opevnění je orientováno tak, že jeho hrot střeží stranu, která je pro útočníky nejvýhodnější. Pevnost a vnitřní šestiboké opevnění je na každém rohu lemováno půlkruhovými strážními věžemi, z nichž každá je vybavena lučištnickými střílnami. Strategická poloha hradu na kopci vyčnívajícím nad Tuchanskou rovinou umožňuje kontrolu a ochranu masivu Corbières. Přesto je hrad díky své relativně nízké nadmořské výšce 321 metrů snadno přístupný z roviny. Přímo pod hradem stojí kaple svaté Anny. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Aguilar na Wikimedia Commons
Burg Aguilar

Die Burg Aguilar auf dem Gebiet der Gemeinde Tuchan im südfranzösischen Département Aude zählt gemeinhin zu den sogenannten Katharerburgen und war ehemals von großer strategischer Bedeutung. Seit dem Jahr 1949 ist die Burgruine als Monument historique anerkannt. Lage Die Ruine der Höhenburg liegt auf einem 96 Meter hohen Hügel (321 Meter ü. d. M.), der die Ebene von Tuchan überragt, und bewacht den Zugang ins Innere des Berglands der Corbières. Geschichte Die ersten Hinweise auf eine Burganlage (castrum) an dieser Stelle finden sich bereits im Jahr 1021. Die Vizegrafen von Carcassonne übergaben den Platz im 13. Jahrhundert an ihre Vasallen – die Seigneurs de Termes. Diese standen der Katharerlehre nahe; ob die Burg jedoch im Rahmen des Albigenserkreuzzugs (1209–1229) zerstört wurde, ist unklar. Erstmals gelangte die Burg im Jahre 1241 an die französische Krone, doch wurde sie 10 Jahre später an ihren letzten Besitzer Olivier de Termes zurückgegeben, der sie jedoch im Jahr 1262 an den französischen König Ludwig IX. verkaufte; fortan gehörte die Burg – neben Termes, Quéribus, Puilaurens und Peyrepertuse – zu den 'Fünf Söhnen Carcassonnes'. Ihre Aufgabe war die Bewachung und Verteidigung der Grenze zum Königreich Aragón und später zu Spanien. Doch in den Jahren 1525 und 1542 eroberten die Truppen Karls V. jeweils nur vorübergehend die Burg. Der Pyrenäenfriede von 1659 verurteilte die Anlage wegen der veränderten Grenzlage zur Bedeutungslosigkeit und sie wurde verlassen. Architektur Wie die meisten Burgen des Mittelalters, so war auch Aguilar ursprünglich aus nur grob bzw. gar nicht behauenen Steinen errichtet; größere Hausteine finden sich nur an den Gebäudeecken oder an Eingängen. Für den im 13. Jahrhundert erfolgten Ausbau zu einer Grenzfeste, d. h. für die Außenmauer mit ihren sechs Rundtürmen, verwandte man dagegen bereits recht gut behauenes und an der Oberfläche geglättetes Steinmaterial, das in horizontalen Lagen vermauert wurde. Zwischen den äußeren und den eher einfach gehaltenen inneren Wänden wurde – wie auch schon früher – Geröllmaterial eingefügt. Der innere Wohnturm (donjon) entstammt im Wesentlichen noch dem 12. Jahrhundert. Etwas außerhalb der Burganlage befindet sich eine kleine romanische Kapelle (Chapelle Sainte-Anne). Siehe auch Katharerburgen Burg Termes Benoît de Termes Olivier de Termes Literatur Michèle Aué: Das Land der Katharer. Vic-en-Bigorre 1992, ISBN 2-907899-46-5, S. 75. Weblinks Aguilar – Grundriss + Rekonstruktionszeichnung Aguilar – Grundriss, Fotos + Infos (engl.) Aguilar – Fotos + Infos (franz.) Aguilar – Fotos + Infos (franz.) Aguilar – Luftbild, Foto + Infos (franz.) Einzelnachweise
Château d'Aguilar

The Château d'Aguilar (Languedocien: Castèl d’Aguilar) is a 12th-century castle, one of the so-called Cathar castles, located in the commune of Tuchan in the Aude département of France. Architecture The design of the castle is an example of the practical military thinking guiding 12th century architecture. The castle consists of an inner keep built in the 12th century, surrounded by an outer pentagonal fortification from the 13th century. This fortification is oriented such that its point guards the side most favourable to attackers. The keep and the inner hexagonal fortification is flanked at each corner with semi-circular guard towers, each equipped with archery outlooks. The strategic location of the castle on a hill overhanging the plain of Tuchan allows control and protection of the Corbières Massif. Despite this, the castle is easily accessible from the plains because of its relatively low elevation of 321 metres. There is a small underground chapel of Saint-Anne below the keep. History The earliest building at this location belonged to the count of Fenouillèdes since 1021. In the 13th century, the keep that had replaced earlier buildings was bequeathed by the viscounts of Carcassonne to their vassal, the Counts of Termes. In 1210, it was invaded and occupied by Simon de Montfort, whose soldiers took and held the owner Raymond de Termes in a dark dungeon in the Carcassonne. In 1246, a royal garrison was installed to supervise the Aragon frontier. the castle was returned in 1250 to Olivier de Termes, the son of Raymond who had made peace with king Louis IX, for his good services during his crusade in the Holy Land. In October 1260, Olivier de Termes sold the castle to Louis IX, along with the villages of Termes, Davejean and Vignevieille. Now on the border between the Kingdoms of France and Aragon, Tuchan experienced many skirmishes and battles during the following centuries. In 1525, the castle fell into the hands of a Spanish army. It is likely that the castle was then dismantled and not restored. When the border was pushed back to the south of Roussillon by the treaty of the Pyrenées (1659), the castle gradually lost its strategic importance, and was eventually abandoned in 1659. Today it is in decrepit condition. Since 1949, it has been listed as a monument historique by the French Ministry of Culture. Pictures See also List of castles in France References External links The "Commune de Tuchon" and Aguilar Base Mérimée: Ruines du Fort d'Aguilar, Ministère français de la Culture. (in French) The Château de Aguilar on the Cathar Castles page
Castillo de Aguilar (Francia)

El castillo de Aguilar es un castillo cátaro ubicado en la comuna francesa de Tuchan, a unos 4 km de la población y a 30 km de Perpiñán, en el departamento del Aude, en Francia. El castillo se encuentra emplazado sobre un peñasco rocoso de cerca de 400 metros de altura, rodeado por laderas bastante suaves, con barrancos por las zonas del Oeste y el Sur. Historia Desde 1020 hasta el siglo XII, el castillo de Aguilar pertenecía a los condes occitanos de Termes, señores asimismo del Castillo de Termes, que rendían vasallaje a la familia Trencavel. A principios del siglo XIII el señor del castillo era Raymond de Termes. Durante la cruzada albigense, sirvió de refugio a diversos caballeros faydits y creyentes cátaros, hasta que, en 1210, fue tomado por Simón de Montfort. Posteriormente, pasó a formar parte del feudo real, bajo el rey de Francia. El rey Luis IX de Francia emplazó en él una guarnición, en 1246, al mismo tiempo que iba siendo modificado y reforzado por los ingenieros reales. Fue integrado en el colosal dispositivo de defensa llamado "Los cinco hijos de Carcasona", cuya misión principal consistía en vigilar la frontera meridional, límite con las posesiones del condado de Barcelona, bajo Jaime I de Aragón primero y Pedro III de Aragón posteriormente. Tras varios ataques catalanes en el siglo XIV por parte de tropas del Conde de Barcelona Alfonso III primero y de Pedro IV de Aragón posterior y seguidamente, en 1543 fue conquistado por Carlos I de Habsburgo y ocupado por los españoles. Recuperado de nuevo por tropas francesas, fue abandonado definitivamente a mitad del siglo XVI, en 1569, a raíz del Tratado de los Pirineos, sirviendo de escondrijo a ladrones y asesinos a partir de entonces, hasta que el rey de Francia ordenó su destrucción, dinamitándolo y casi destruyéndolo por completo, a finales del mismo siglo. El castillo El castillo de Aguilar es un claro y representativo ejemplo de castillo de planta geométrica. La parte más antigua, edificada por los señores occitanos, es la segunda muralla interior situada en lo más alto del peñasco, poligonal, del siglo XII. La Torre del homenaje, lugar de residencia, situada en el centro del recinto, también del siglo XII, está rodeada por un recinto amurallado hexagonal flanqueado por seis torres semicirculares de principios del siglo XIII, en cada ángulo. Dentro de este recinto se encuentra la cisterna. Una pequeña iglesia consagrada a Santa Ana completa el conjunto; es una construcción de estilo románico, muy sencilla y pequeña. El resto de los refuerzos corresponden ya a las obras de ingeniería francesas posteriores. Fue declarado Monumento histórico en Francia en 1953. galería de imágenes Véase también Cruzada Albigense Castillos cátaros Bibliografía Colective MSM. Les châteaux du Pays Cathare. ISBN 2-911515-52-8 Víctor Hurtado, Jesús Mestre, Toni Miserachs (Josep Termes, direcc.). Atles d'història de Catalunya. Edic 62, Barcelona, 1998. ISBN 84-297-4061-9 Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Castillo de Aguilar. Castillo de Aguilar (en francés)
Castello di Aguilar

Il castello d'Aguilar (in dialetto occitano: Castèl d'Aguilar) è un castello del XII secolo, uno dei cosiddetti castelli catari, situato nel comune di Tuchan nel dipartimento dell'Aude in Francia. Storia Il primo edificio in questa posizione apparteneva al conte di Fonnollède dal 1021. Nel XIII secolo il torrione che aveva sostituito gli edifici precedenti fu lasciato in eredità dai visconti di Carcassonne al loro vassallo Ternes. Nel 1210 fu invaso e occupato da Simone di Montfort, i cui soldati presero e trattennero il proprietario Raimondo di Termes in una prigione a Carcassonne. Militarmente il castello rimase inattivo per i successivi trent'anni, fino a quando il figlio di Raimondo, Oliver di Termes, riprese il castello nella breve rivolta contro i crociati. Aguilar divenne il rifugio di molti cavalieri catari e signori senza roccaforti. Nel 1246 fu installata una guarnigione reale per sorvegliare la frontiera aragonese. Olivier, tuttavia, alla fine strinse un'alleanza con il re Luigi IX, che acquistò da lui il castello nel 1260. Nonostante le pesanti fortificazioni, il castello fu continuamente assediato dagli oppositori ai dominatori francesi o spagnoli fino al XVI secolo. Quando il confine fu spostato a sud del Rossiglione dal trattato dei Pirenei, il castello perse gradualmente la sua importanza strategica e fu infine abbandonato nel 1659 e, col tempo, cadde in rovina. Dal 1949 è stato classificato come monumento storico dal Ministero della Cultura francese. Descrizione Si trova nella città di Tuchan, nel dipartimento dell'Aude. Venne eretto su una roccia da dove era possibile monitorare l'accesso al Corbières e il passaggio tra Narbonens e Roussillon. Note Bibliografia Lily Deveze, Carcassonne, castelli catari, Bonechi, 1970, ISBN 9788847608450. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Castello di Aguilar
Castell d'Arcas

El castell d'Arcas és un castell de planura datat dels segles xiii i xiv. Situat a 50 km al sud de Carcassona, i a 24 km al nord-est de Quillan, l'indret d'Arcas és harmonia i pau banyat pel seu llac rivetejat de boscos. La primera menció manuscrita seria del 1011. El poble té la particularitat de posseir els elements de dues fases successives en la història de l'edat mitjana. Es compon d'un recinte quadrangular que envolta una torrassa quadrada central d'11 m de costat, dotada de garites a cadascun dels seus angles. La torrassa, de 24 m d'alçària i 4 nivells, constitueix una obra mestra de l'art gòtic. Ajunta elegància, luxe i aspecte militar. Restaurat des de fa poc, queda com a testimoni del coneixement tècnic i artístic dels constructors de l'època medieval. Les voltes esculpides, les boniques xemeneies i les finestres trilobulades deixen aparèixer el gust i la riquesa dels mestres del lloc, els senyors de Veins. Arques és la pàtria de Déodat Ruché (1877-1978), historiador del catarisme. La seva casa natal, situada en el centre del poble, presenta una exposició permanent. Ubicació La torre mestra està situada a 600 metres a l'oest del municipi d'Arques (Arcas, en occità), al sud-est de Carcassona, al departament francès de l'Aude. Està integrada dins del conjunt de fortaleses conegudes com els castells del "País Càtar". Història Al segle XII, un conflicte enfrontà el vescomte de Carcassona amb diversos senyors, entre els quals els d’Arcas i els de La Grassa. Com a conseqüència d’aquest conflicte, les terres d’Arcas passaren a ser propietat dels senyors de Tèrme. L’any 1217, Berenguer d’Arcas figura entre els familiars de Guillem de Perapertusa. L’any 1231, després de la presa del castell de Tèrme durant la Croada Albigesa, Simó IV de Montfort atacà Arcas. Després d’incendiar el poble, (anomenat Villa de Arquis), situat a la vora del riu Rialsès, cedí aquesta part del Rasès a un dels seus lloctinents, Pere de Voisins. L’any 1265, un altre Pere de Voisins, senyor del lloc, condemnà diversos bruixots i bruixes sota la seva jurisdicció. L’any 1284, Gil de Voisins inicià les obres de construcció del castell. L’objectiu era defensar la vall del Rialsès i controlar les vies de transhumància que menaven cap a les Corberes. L’any 1316, Gil II de Voisins, dit « Gilet », reformà i completà la construcció del castell. L’any 1495, els habitants de Valmigièira tenien l’obligació d’assegurar-hi la guàrdia diürna. L’any 1518, Françoise de Voisins, darrera hereva dels Voisins, es casà amb Jean de Joyeuse, al qual passà la baronia d’Arcas. D’aquesta unió nasqué, entre altres fills, Guillaume de Joyeuse. El castell fou aleshores abandonat en benefici de Coisan. L’any 1575, el castell fou assetjat pels hugonots i nomes la torre mestra resistí l’assalt. A partir de la Revolució Francesa, el castell esdevé una ruïna. Fou venut com a bé nacional i patí diversos danys. Després de la seva classificació l’any 1887, fou restaurat i parcialment reconstruït, abans d’obrir-se al public. Referències
Castello di Arques

Il castello di Arques (in dialetto linguadociano: Castèl d'Arcas) è un castello del XIII-XIV secolo, che si trova nel comune di Arques nel dipartimento francese dell'Aude, e fa parte dei cosiddetti castelli catari. Storia Nel 1210, dopo la sconfitta del castello di Termes durante la crociata albigese, Simone IV di Montfort attaccò Arques e, dopo aver bruciato il villaggio sulle rive del Rialsès, donò il territorio ad uno dei suoi luogotenenti, Pierre de Voisins. Nel 1284 Gilles de Voisins iniziò i lavori per la costruzione di un castello, con l'intento di difendere la valle del Rialsès e di controllare le vie di transumanza che portavano al Massiccio delle Corbières, che fu completato nel 1316. Nel 1518 il castello fu abbandonato a favore di Couiza e nel 1575 fu assediato dai protestanti e solo il mastio riuscì a resistere all'assalto. Allo scoppio della Rivoluzione francese il castello cadde in rovina. Fu venduto come bene nazionale e successivamente subì gravi danni. Architettura Il castello è costituito da una cinta muraria e da un alto mastio quadrato con quattro torrette. La cinta quasi quadrata (51 metri per 55) circonda il castello con un portale dotato di caditoie e sormontato da una chiave di volta recante lo stemma della famiglia Voisin. Lungo la cinta dovevano esistere numerosi edifici ma rimangono soltanto due torri residenziali ben conservate. Il mastio quadrato, alto 24 metri, è un'opera di architettura militare ispirata ai castelli dell'Île-de-France. Si dispone su quattro livelli serviti da scale a chiocciola, con l'ultimo piano destinato alla difesa del castello. Quaranta soldati potevano difenderlo grazie a numerose buche assassine e campate rettangolari incastonate simmetricamente nelle mura. È un buon esempio del progresso nella costruzione militare in una regione strategicamente importante. Oggi Il castello è di proprietà in parte del comune e in parte di privati e dal 1887 è classificato monumento storico dal Ministero della Cultura francese. È stato ristrutturato e, in parte, ricostruito ed aperto ai visitatori. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Castello di Arques Collegamenti esterni Sito ufficiale, su chateau-arques.fr. (EN) Castello di Arques, su Structurae.
Musée Taurin

Das Musée Taurin ist ein Stierkampfmuseum in der Stadt Béziers im französischen Département Hérault. Das Museum ist seit 2015 im ehemaligen Dominikanerkloster in der Rue Massol untergebracht. Träger ist die Union Taurine Biterroise, deren in rund 120 Jahren zusammengetragene Sammlungen den Kern des Museumsbestands bilden. Die ständige Ausstellung widmet sich der Kultur und Geschichte des Stierkampfes in Béziers sowie dem französischen und spanischen Stierkampf im Allgemeinen. Zu sehen sind unter anderem Kostüme (Habit de lumières), Waffen und andere historische Objekte sowie vierzig Radierungen aus der dritten Ausgabe von Francisco de Goyas La Tauromaquia, die der Grafiker Eugène Loizelet 1876 in Paris anhand der Originale hergestellt hat. Neben der Dauerausstellung finden regelmäßig Sonderausstellungen statt. Weblinks Webseite der Union Taurine Biterroise Das Museum auf der Webseite der Stadt Béziers