Mare de Déu d'Er

La Mare de Déu d'Er és una imatge i el santuari que l'acull, situat en el poble d'Er a l'Alta Cerdanya, de la Catalunya del Nord. El santuari està situat al costat de l'església parroquial de Sant Genís d'Er, en el veïnat de les Esglésies del poble d'Er. És al costat del cementiri del poble, al carrer de les Dues Esglésies. La imatge La marededeu és una imatge romànica bruna, de fusta originalment policroma, datada en el segle xiii. De gran veneració a la comarca, és objecte de romiatges. Segons la tradició, la imatge hauria estat miraculosament trobada dins d'un arbre, enmig de la neu, en el lloc on s'alçaria posteriorment l'església. La llegenda es conta en detall al llibre Le folk-lore de France de Paul Sébillot (Paris: E.Guilmoto, 1907, vol. 4 p. 123): Els antics Goigs de l'església concreten que va ser trobada prop del riu d'Er, i que amb la senyal d'una nevada la Mare de Déu va corregir el lloc on li volien construir l'església. Segons la tradició l'any 1632, i durant una epidèmia de pesta, un home i un infant asseguraren que havien vist la Verge acompanyada de quatre àngels amb ciris sortir de l'església i anar cap al poble; alhora, un altre nen hauria vist la Mare de Déu beneir el poble de Sallagosa, i l'epidèmia s'hauria estroncat sobtadament. Hamon, en el seu llibre de 1863 explica la troballa de la marededeu, n'indica el dia, el 25 de març i relata a la pàgina 139 de Notre-Dame de France ou histoire du Culte de la Sainte Vierge en France -basant-se en les declaracions del mossèn de l'església- la gran devoció de la Mare de Déu d'Er a la contrada: L'edifici El santuari, del segle x, però refet en estil barroc al segle xviii, està situat al barri d'Er de Dalt, sobre una elevació al peu de la roca de Carbanet, al carrer de les Dues Esglésies. L'església de la Mare de Déu d'Er havia estat antigament la parròquia del municipi, paper que passà a fer la propera (separada només pel cementiri vell) església de Sant Genís. En un cas insòlit en les comarques nord-catalanes, una làpida en la paret esquerra de l'església en relata la consagració feta pel bisbe d'Urgell Radulf el 930: La imatge està protegida per una reixa del segle xvi, que sobrevisqué l'atac dels revolucionaris, que el 1790 cremaren els antics retaules. Els nous són d'estil neoclàssic. A partir del 1726 el temple va ser el punt de sortida d'un culte que cada dos de juliol treu la marededeu en processó. Referències Bibliografia Becat, Joan. «58 - Er». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032. Gavín, Josep M. «Cerd 57. La Mare de Déu d'Er». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7. Hamon, André Jean Marie. Notre-Dame de France ou histoire du Culte de la Sainte Vierge en France, depuis l'origine du Christianisme jusqu'a nos jours. París: Henri Plon, 1863. Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Er». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8. Enllaços externs La Mare de Déu d'Er a La Carte Mariale du Monde (francès) Descripció, història, fotografies (francès)