NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sant Galderic de Perpinyà

Sant Galderic de Perpinyà, o, popularment, Sant Galdric, és una capella, antiga església parroquial, de la ciutat de Perpinyà, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord. És al sector més a llevant del terme comunal de Perpinyà, al Camí de Sant Roc. Sant Galderic, popularment Galdric, antic patró de la pagesia catalana, és el patró secundari de la diòcesi d'Elna i Perpinyà. La seva capella rural, propera a llevant de la capital nord-catalana, era antigament motiu de forta devoció popular. Per això, en crear-se noves parròquies en el bisbat de la Catalunya Nord al llarg del segle XX (1963, en aquest cas), es va pensar a convertir l'antiga capella en parròquia. La nova església parroquial de Sant Galderic és a prop de l'antiga capella, uns 500 metres al nord-est, al carrer de Sant Vicenç, prop de la cruïlla d'aquest carrer amb l'avinguda de Jean Mermoz i amb la del General Jean Gilles, a l'HLM Lopofa. Bibliografia Becat, Joan. «113 - Perpinyà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032. Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Perpinyà». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4. Gavín, Josep M. «Ros 162. Sant Galdric». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5. Waffelaert, Père Francis. «Expansion urbaine et nouvelles paroisses à Perpignan, fin XIXe - XXe». A: Perpignan. L'histoire des catholiques dans la ville. Du Moyen Age à nos jours. Actes du colloque. 10-11-12 mai 2007. Perpinyà: Archives communales de Perpignan, 2008 (Perpignan. Archives. Histoire, XI). ISBN ISBN 978-2-909444-14-7. Referències
Sant Josep de Perpinyà

Sant Josep de Perpinyà és l'església parroquial del barri de l'Estació de la ciutat de Perpinyà, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord. És al sector oest del centre de Perpinyà, entre el carrerons del Conflent i de Josep Cabrit, a tocar de l'avinguda del General Charles de Gaulle (antic carrer de l'Estació). El 1858 arribava el ferrocarril a Perpinyà. Situada l'estació a una 850 metres a ponent de la Vila Nova, l'espai entre les vies del ferrocarril i la població començà a poblar-se de forma densa, superant la dispersió dels habitatges, sobretot agrícoles, fins aleshores existents. En aquell moment existia entre el clergat de Sant Joan Baptista un rector dels afores. El 1882 el capellà encarregat d'aquesta rectoria, que no tenia seu, transformà un garatge del carrer de François Valette en capella. Aquesta capella fou beneïda pel bisbe mateix, qui, a més, creava pocs dies després la parròquia de Sant Josep. L'any següent, 1883, es comprà un terreny a prop, al carrer de Josep Cabrit, on s'erigí l'església actual. Se'n posà la primera pedra el 1891, i al cap d'un any fou consagrada per l'aleshores bisbe, Monsenyor Noël Gaussail. El 1898 Mossèn Cinto Verdaguer assistia a la benedicció de la capella del Nen Jesús, per a la qual commemoració el gran poesta va escriure una bella poesia dedicada als nens rossellonesos. El 1925 s'hi afegia el campanar, fins aleshores inexistent. Bibliografia Becat, Joan. «113 - Perpinyà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032. Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Perpinyà». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4. Gavín, Josep M. «Ros 165. Sant Josep». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5. Waffelaert, Père Francis. «Expansion urbaine et nouvelles paroisses à Perpignan, fin XIXe - XXe». A: Perpignan. L'histoire des catholiques dans la ville. Du Moyen Age à nos jours. Actes du colloque. 10-11-12 mai 2007. Perpinyà: Archives communales de Perpignan, 2008 (Perpignan. Archives. Histoire, XI). ISBN ISBN 978-2-909444-14-7. Referències Enllaços externs Pàgina web de les esglésies de Perpinyà
Sant Martí de Perpinyà

Sant Martí de Perpinyà és l'església parroquial del barri de Sant Martí de la ciutat de Perpinyà, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord. Està situada en el barri del mateix nom, al carrer de Julien Bernard Alart, entre el carrer de l'Empordà i l'avinguda de Julien Panchot. Fou creada el 1913 per decret del bisbe Monsenyor Juli-Maria Carsalade du Pont. Es construí en terres pròpies del veí Pensionat del Bon Socors i, després d'habilitar-s'hi una capella provisional, el 1920 se'n posava la primera pedra. La nau s'acabà el 1933. Referències Bibliografia Becat, Joan. «113 - Perpinyà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032. Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Perpinyà». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4. Gavín, Josep M. «Ros 174. Sant Martí». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5. Waffelaert, Père Francis. «Expansion urbaine et nouvelles paroisses à Perpignan, fin XIXe - XXe». A: Perpignan. L'histoire des catholiques dans la ville. Du Moyen Age à nos jours. Actes du colloque. 10-11-12 mai 2007. Perpinyà: Archives communales de Perpignan, 2008 (Perpignan. Archives. Histoire, XI). ISBN ISBN 978-2-909444-14-7.
Sant Pau del Molí de Vent

Sant Pau del Molí de Vent és l'església parroquial del barri del Molí de Vent de la ciutat de Perpinyà, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord. Està situada en el barri del mateix nom, en el bulevard del Foment de la Sardana. El 1964 el bisbat va comprar dos apartaments en el nou barri del Molí de Vent, on va començar a actuar aquesta parròquia, creada al cap de poc. El 1965 es van començar a celebrar misses en una barraca provisional, fins que el 1967 van ser comprats els terrenys per a la nova església, que fou construïda entre 1967 i 1968. El 1992, encara, va ser engrandida per tal d'adquirir l'aspecte actual. Bibliografia Becat, Joan. «113-Perpinyà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032. Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Perpinyà». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4. Gavín, Josep M. «Ros 175. Sant Pau». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5. Waffelaert, Père Francis. «Expansion urbaine et nouvelles paroisses à Perpignan, fin XIXe - XXe». A: Perpignan. L'histoire des catholiques dans la ville. Du Moyen Age à nos jours. Actes du colloque. 10-11-12 mai 2007. Perpinyà: Archives communales de Perpignan, 2008 (Perpignan. Archives. Histoire, XI). ISBN ISBN 978-2-909444-14-7. Referències Enllaços externs Pàgina web de les esglésies de Perpinyà
El Devot Crist de Perpinyà

El Devot Crist de Perpinyà és una capella de la ciutat de Perpinyà, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord. És en el barri de Sant Joan, al carrer de l'Almirall Ribeil, a ran de la porta meridional de la catedral de Sant Joan Baptista; la seva nau s'allargassa al costat del primer tram septentrional del Campo Santo. És una església no gaire grossa, d'una sola nau sense absis diferenciat de la nau, tot i que encarat a llevant, i amb obertures cap al sud, atès que tota la paret nord de l'església és el mateix mur meridional de la catedral de Sant Joan Baptista. Bibliografia Becat, Joan. «113-Perpinyà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032. Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Perpinyà». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4. Gavín, Josep M. «Ros 180. El Devot Crist». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5. Referències
Santa Maria de Perpinyà

Santa Maria de Perpinyà, o Capella del Tercer orde, és la capella del Tercer Orde de Sant Domènec de la ciutat de Perpinyà, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord. Tot i que pertany al conjunt d'edificis a l'entorn del convent de Sant Domènec de Perpinyà, té la seva entrada directament des del carrer a la Plaça de la Revolució Francesa. Aquesta església queda al sud-oest de l'església de Sant Domènec, paral·lela a la nau d'aquesta església. Bibliografia Becat, Joan. «113 - Perpinyà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032. Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Perpinyà». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4. Gavín, Josep M. «Ros 211. Santa Maria». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5. Referències
Mare de Déu de Lurdes de Perpinyà

La Mare de Déu de Lurdes de Perpinyà és la capella catòlica del Centre de la Mare de Déu de Lurdes de la ciutat de Perpinyà, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord. S'hi conserven relíquies de Bernadeta Sobirós. És al centre de Perpinyà, a la Vila Nova, en el número 12 del carrer de Joseph Sauvy. El centre d'acolliment organitza diferents menes d'activitat a l'entorn de la pregària i l'educació catòlica, especialment pel que fa a la vida en família. Hi té la seu l'associació Mare de Misericòrdia, associació creada el 1981 com a suport a les famílies que passen qualsevol mena de dificultat. Entre els serveis que s'hi ofereixen hi ha el de l'acompanyament espiritual amb la presència de l'exorcista de la diòcesi. Referències Bibliografia Gavín, Josep M. «Ros 221. La Mare de Déu de Lurdes». A: Inventari d'esglésies. volum 3 Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5.
Sant Josep de Torremilà

Sant Josep de Torremilà és una Capella rural del terme comunal de la ciutat de Perpinyà, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord. És a l'extrem nord-oest del terme de Perpinyà, a prop i a ponent de l'Aeroport de la Llavanera i també a ponent del Mas de Sant Josep, a la partida de Torremilà. És accessible per la carretera departamental D-5, que uneix Sant Esteve del Monestir amb Paretstortes. És una petita capella rural de nau única, sense absis acusat a l'exterior, amb l'entrada a la façana sud-oest. Bibliografia Becat, Joan. «113 - Perpinyà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032. Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Perpinyà». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4. Gavín, Josep M. «Ros 207. Sant Josep de Torre de Milà». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5. Referències
Chapelle Saint-Joseph de Torremila

La chapelle Saint-Joseph de Torremila (en catalan : Sant Josep de Torremilà) est un édifice religieux situé à Perpignan, dans le département français des Pyrénées-Orientales, en région Occitanie. Description La chapelle est située au bord de la route départementale 5 entre Saint-Estève et Peyrestortes, au nord-ouest de Perpignan, relativement éloignée du mas Torremila. Elle est composée d'une unique nef sans abside saillante, et est orientée vers le nord-est. Elle est construite en briques et cayrou, couverte de tuiles et surmontée d'un clocheton en briques. Sa façade principale au sud-ouest présente une porte d'entrée et une niche abritant une statue. Histoire Voir aussi Notes et références Liens externes Portail du catholicisme Portail des Pyrénées-Orientales Portail de l’architecture chrétienne
Crist Rei del Vernet

Crist Rei del Vernet és la Capella del priorat de Crist Rei de la ciutat de Perpinyà, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord. És en el barri del Vernet. És a la zona del Vernet Mitjà, en el número 113 de l'avinguda del Mariscal Joffre, al costat septentrional de la capella de Santa Clara, situada en el número 107 de la mateix avinguda, i a prop, a l'altra banda del carrer i una mica més al sud, de la capella del Bon Pastor. Pertany a la Fraternitat Sacerdotal Sant Pius X, incardinat dins del districte de França d'aquesta fraternitat fundada el 1970 per Monsenyor Marcel Lefebvre, considerada una de les més conservadores de l'església catòlica. Bibliografia Becat, Joan. «113 - Perpinyà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032. Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Perpinyà». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4. Referències
Sant Joan Evangelista de Perpinyà

Sant Joan Evangelista de Perpinyà, coneguda com la Funerària, és la capella gòtica del Campo Santo de la ciutat de Perpinyà, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord. Va ser construïda com a capella funerària del claustre - cementiri anomenat amb l'italianisme de Campo Santo, tot i que amb el pas dels segles ha fet també d'església del seminari diocesà i de seu dels Arxius Municipals de Perpinyà. Està situada en el barri de Sant Joan, al costat mateix de la catedral de Sant Joan Baptista. És a l'angle nord-est del Campo Santo. És una església gòtica d'una sola nau, capçada a llevant per un absis poligonal també gòtic. Bibliografia Études roussillonnaises, t.19 : L'ensemble cathédral Saint Jean Baptiste de Perpignan (actes du colloque, 20 mai 2000), 2002 Gavín, Josep M. «Ros 196. Sant Joan Evangelista». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5. Vidal, Pierre. Histoire de la ville de Perpignan. Depuis les origines jusqu'au Traité des Pyrénées. París: H. Welter, Éditeur, 1897. Referències Enllaços externs (francès) Pàgina web amb les diverses esglésies de Perpinyà
Chapelle Saint-Jean-l'Évangéliste de Perpignan

La chapelle Saint-Jean-l'Évangéliste de Perpignan dite Funerària est un édifice religieux édifié sur la commune de Perpignan dans le département des Pyrénées-Orientales en région Occitanie. Situation La chapelle se situe à Perpignan dans la préfecture des Pyrénées-Orientales dans la rue Amiral Ribeil, elle est à la propriété de la ville. Histoire La chapelle est en relation avec le cimetière du Campo-Santo. Elle fut construite à proximité de la cathédrale de Perpignan au XIVe siècle entre 1300 et 1330 et fut financée essentiellement par fonds privés. Elle devint ensuite une salle de cours au XVe siècle afin de revenir une salle capitulaire en 1601. Les murs du cimetière et la chapelle sont classés au titre des monuments historiques depuis le 30 juin 1910. La commune y installa les Archives départementales et en 1985 elle retrouve sa fonction de culte. Architecture L'architecture est de style gothique et elle est dotée de vitraux contemporains, elle se compose de 4 galeries d'environ 54 mètres de long chacune. Elle n'a qu'une seule nef et n'a pas de chapelles latérales. Il est le plus vaste et le plus ancien exemple de cloître funéraire conservé en France. En 1999, à la suite de la détérioration des vitraux d'origine de la chapelle, l'État commande à la peintre abstraite américaine, Shirley Jaffe, une série de neuf vitraux. Les verrières dont Shirley Jaffe a conçu les cartons ont été pensées avec le souci de respecter et de mettre en valeur l'identité architecturale de la chapelle. Bibliographie Perpignan (Pyrénées-Orientales). Chapelle funéraire Saint-Jean-l'Évangéliste (XIVe-XVIIIes.) de Alessandri Patrice. Le cloître-cimetière Saint-Jean de Perpignan : observations de Mallet, Géraldine (1962-). Références Articles connexes Église à Perpignan Liste des monuments historiques de Perpignan Liens externes Ressource relative à l'architecture (pour Campo Santo et chapelle Saint-Jean-l'Évangéliste) : Mérimée Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme Portail de Perpignan Portail des monuments historiques français
Església Evangèlica ADD de Perpinyà

L'Església Evangèlica ADD és una església de la congregació evangèlica de les Assemblees de Déu (ADD) de Perpinyà, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord. És al centre de la vila, a l'extrem nord-occidental del barri de Sant Mateu, a tocar de la Bassa, al número 3 del bulevard dels Pirineus cantonada amb el quai de Barcelona.La federació d'esglésies de les assemblees de Déu és una organització evangèlica pentecostal. És una congregació fundada als Estats Units, tot i que enllaça amb els moviments anabaptistes del segle xvii. La base principal es troba en la importància del paper de l'Esperit Sant al llarg de tota la vida cristiana, amb la peculiar característica del do de llengües, com es reflecteix a la Bíblia, atribuint-lo al paper de l'Esperit Sant. Referències Enllaços externs Pàgina web de les esglésies de Perpinyà
Église évangélique Pentecôtiste de Perpignan

L'Église Évangélique Pentecôtiste de Perpignan est l'église de la Congrégation évangélique des Assemblées de Dieu (ADD) de Perpignan, dans le département des Pyrénées-Orientales. Situation L'église est située au centre-ville, à l'extrémité nord-ouest du quartier de Saint-Mathieu, à côté de La Basse, au numéro 3 du boulevard des Pyrénées au coin du quai de Barcelone. Histoire La Fédération des Églises des Assemblées de Dieu est une organisation évangélique pentecôtiste. C'est une congrégation fondée aux États-Unis, bien qu'elle soit liée aux mouvements anabaptistes du XVIIe siècle. La base principale réside dans l'importance du rôle de l'Esprit Saint tout au long de la vie chrétienne, avec la caractéristique particulière du don des langues, comme le reflète la Bible, l'attribuant au rôle de l'Esprit Saint. Liens externes Portail de l’architecture chrétienne Portail du protestantisme Portail de Perpignan
Església Reformada de Perpinyà

L'Església Reformada de Perpinyà és el temple de l'Església Reformada de França (ERF) de la ciutat de Perpinyà, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord. És al sud-est de la vila, en el barri de la Lluneta, en el número 9 del carrer del Coronel Alphonse d'Ornano. Té annex el Centre Protestant, al costat mateix, però que dona a l'avinguda de Robert Emmanuel Brousse. La seva seu original era a la plaça de Jacint Rigau, on encara hi ha l'edifici amb el rètol de Temple Protestant damunt de la porta d'entrada, a la façana de migdia. L'Església Reformada de França està actualment fusionada amb l'Església Luterana en l'Església Protestant Unida de França, o Església Luterana Reformada. Referències Enllaços externs Pàgina web de les esglésies de Perpinyà
Temple protestant de Perpignan

Le temple protestant de Perpignan est situé 9 rue du colonel Alphonse d'Ornano à Perpignan, dans le département des Pyrénées-Orientales. La paroisse est membre de l'Église protestante unie de France. Histoire En 1876, un premier temple est construit place Rigaud. Il appartient à la municipalité et la communauté protestante en est l'affectataire. La bourse du travail de Perpignan, construite entre 1899 et 1902 intègre le temple. L'enseigne du temple protestant se dresse toujours au-dessus de la porte d'entrée, sur la façade sud. Il est baptisé Théodore Monod, célèbre naturaliste protestant du Muséum national d'histoire naturelle, fils de Wilfred Monod, pasteur du temple protestant de l'Oratoire du Louvre. Le deuxième lieu de culte, le « Centre protestant » situé 9 rue Alphonse d'Ornano, dans le quartier de la Lunette, est construit au XXe siècle. Notes et références Annexes Articles connexes Protestantisme en France Liens externes Site officiel Portail de l’architecture chrétienne Portail de Perpignan Portail du protestantisme
Sant Vicenç de Paül de Perpinyà

Sant Vicenç de Paül de Perpinyà és l'església parroquial dels barris de Catalunya i Porta d'Espanya de la ciutat de Perpinyà, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord. És al sector sud-oest de Perpinyà, en el número 24 de l'avinguda de Girona, al costat de l'edifici de Correus, just al costat meridional del gran centre comercial de la Porta d'Espanya. Aquesta capella fou inaugurada el 1985 en un terreny de propietat municipal cedit a la diòcesi pel preu simbòlic d'un franc. És una església modesta, que va arrencar de la missió personal d'una religiosa enviada en aquest barri pel bisbe i els serveis diocesans. Bibliografia Waffelaert, Père Francis. «Expansion urbaine et nouvelles paroisses à Perpignan, fin XIXe - XXe». A: Perpignan. L'histoire des catholiques dans la ville. Du Moyen Age à nos jours. Actes du colloque. 10-11-12 mai 2007. Perpinyà: Archives communales de Perpignan, 2008 (Perpignan. Archives. Histoire, XI). ISBN ISBN 978-2-909444-14-7. Referències Enllaços externs Pàgina web de les esglésies de Perpinyà
Sant Lluís del Pertús

Sant Lluís del Pertús, o Sant Lluís Rei, és l'església parroquial del poble nord-català del Portús, a la comarca del Vallespir. Descripció Està situada quasi a l'extrem nord-oest del nucli urbà, ran del camí de pujada al Castell de Bellaguarda i al Coll de Panissars, a prop del nou barri de Mas Rimbau, que es dreça just darrere del temple. S'hi arriba pel carrer de l'Església des de la part alta de l'avinguda de França (la carretera general). Es tracta d'una església d'una sola nau, orientada d'est a oest, a l'inrevés del que era habitual a l'edat mitjana. No té gaire rellevança arquitectònica. Hi predomina un estil neogòtic, tot i que la construcció és bàsicament eclèctica i pràctica. Història Fins a la creació de la comuna del Pertús, els habitants del Pertús assistien als oficis religiosos de la parròquia a la qual pertanyien: els de la part oriental del poble, a Sant Joan d'Albera, i els de l'occidental, a les Cluses. Fou amb la independència municipal del Pertús, el 1848, que el consell municipal del 9 de febrer del 1855 va votar per unanimitat la construcció de l'església de Sant Lluís Rei. Es construí l'església actual, que es va inaugurar el 30 d'agost del 1869. Té la mateixa advocació, per influència militar, que la capella del Castell de Bellaguarda. Celebra la seva festa del dia del seu patró, el 25 d'agost. Bibliografia Gavín, Josep M. «Ros 233. Sant Lluís Rei del Portús». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5. Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «El Pertús». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8. Referències