NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Balasagun

Balasagun (turecky: Balagasun - Balassagun, Balasaghun, Karabalsagun; persky: بلاساغون - Balāsāghūn; čínsky v českém přepisu Pa-la-ša-kun, pchin-jinem bāláshāgǔn, znaky 八剌沙衮; v jiných jazycích Koz Ordu, Koz Uluş, Kuz Uluş, غزباليغ - Ghuzz-Balïğ) bylo starověké sogdské město v současném Kyrgyzstánu, které sa nacházelo v Čujské dolině mezi Biškekem a jezerem Issyk-kul. Bylo postaveno 12 kilometrů jihovýchodně od současného Tokmoku jako jedno ze čtyř, kdysi slavných a silných, hlavních měst: Balasagun, Sujáb a Nevkat. Nelze ho zaměňovat s městem Karabalgasun v Mongolsku, které bylo hlavním městem Ujgurské říše. Vznik, prosperita a zánik Jelikož Sogdiana, která tvořila jednu z provincií Achaimenovské říše, ležela podél hedvábné stezky, už od 2. století př. n. l. až do 10. století zde dominoval obchod. Tak jako jiná města v tomto regionu, i Balasagun byl nejspíš založen za vlády starověké civilizace Sogdů. Ze zdrojů, jako jsou dokumenty nalezeny sirem Marckem Aurelem Steinem a jiných se zdá, že do 4. století, zde probíhal monopolní obchod mezi Indií a Čínou. Krom toho, roku 568, byla k římskému císaři v Konstantinopoli vyslána turko-sogdská delegace, k získání povolení k obchodování, a v následujících letech obchodní činnost mezi státy vzkvétala. Poté, v druhé polovině 9. století, se Balasagun stal jedním ze čtyř velkých měst, anebo hlavním městem Karachánského chanátu a následně východního Karachánského chanátu (1032-1210), čímž nahradil bývalé hlavní město Karluků – Sujáb. Až do 11. století se v tomto městě používal sogdský jazyk. Po dobytí muslimského chanátu karakitanským gurchánem (kagan) Jie-lü Ta-š'im († 1143) který porazil Karachány, roku 1134, bylo z města učiněno centrum Karakitanského chanátu, které vydrželo téměř století do roku 1218, kdy ho dobyl Čingischán. Mongolové ho nazývali Gobalik ("hezké město"). Ve městě žil také značný počet obyvatelstva křesťanské nestoriánské církve. Několik zemětřesení po staletí zde způsobilo mnoho škod. Od 14. století, kdy přestalo město existovat, je Balasagun vesnice s množstvím ruin. Mezi nejvýznamnější, ležící v Čujské oblasti ke které náleží Balasagunské ruiny, patří slavná Věž Burana. Věž Burana je minaret postavený v 11. století na ruinách starobylého města Balasagun. Významné osobnosti města Balasagun byl rodištěm karachánského básníka Jusúfa Balasagunského (Jusúf Chas-Hadžib), autora slavné básně „Kutadgu Bilig → Prospěšné znalosti“, který je považován za zakladatele turecké literatury. Galerie Poznámky Reference Související články Sogdové Sogdiana Věž Burana Chrámová mešita v Moskvě Karachánové Karakitani Čína Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Balasagun na Wikimedia Commons Zpráva o cestě do Střední Asie s vědeckými účely, v letech 1893-1894.. - Vasilij Vladimírovič Barthold[nedostupný zdroj] ke stažení (rusky) Balāsāg̲h̲ūn or Balāsaḳūn. - V. Barthold, Editace: P. Bearman , Th. Bianquis , C. E. Bosworth , E. van Donzel a W. P. Heinrichs. (anglicky)
Balasagun

Balasagun (Türkisch: Balagasun -Balassagun, Balasaghun, Karabalsagun; chinesisch 八剌沙衮, Pinyin bālàshāgǔn, بلاساغون, DMG Balāsāḡūn) war eine Stadt im Tschüital im Norden des heutigen Kirgisistan. Lage Die genaue Lage der untergegangenen Stadt ist umstritten, doch nach der gängigsten Meinung liegt die Stadt östlich der kirgisischen Hauptstadt Bischkek. Oft wird vermutet, dass die Stadt in der Nähe des nach der benachbarten Ortschaft Burana benannten Burana-Turms lag. Geschichte Die Stadt wurde von den iranischstämmigen Sogdiern gegründet und erstmals in schriftlichen Quellen erwähnt, die um das Jahr 942 entstanden. Kurz danach eroberten die türkischen Karachaniden die Stadt und machten sie zur Hauptstadt ihres Reiches. Nach der Reichsteilung Mitte des 11. Jahrhunderts war Balasagun nur noch Hauptstadt des Ostreiches. Die Karachaniden-Herrscher waren im Jahr 1134 so geschwächt, dass die Kara Kitai die Stadt leicht einnehmen konnten und sie zu ihrer Hauptstadt machten. Die Herrschaft über die Stadt wechselte wiederum im Jahr 1211, als der Sohn des ehemaligen Anführers der mongolischen Naimanen an die Macht kam. Dieser stand im Streit mit Dschingis Khan und verspielte sich durch seine Regierungsführung auch die Sympathie der Stadtbevölkerung. So konnten die Mongolen Dschingis Khans um 1217 die Stadt leicht übernehmen. Danach begann der Niedergang der Stadt, über deren folgende Entwicklung keine Quellen bekannt sind. Kultur Im 10. Jahrhundert war die Stadt von der muslimisch-iranischen Kultur der Sogdier geprägt. Mit der Eroberung durch die Karachaniden kamen türkische Einflüsse hinzu. Mahmud al-Kāschgharī, ein berühmter türkischer Gelehrter und Lexikograph des 11. Jahrhunderts, soll in Balasagun geboren worden sein. Mit den Kara Kitai wurde die Stadtkultur zusätzlich durch mongolische und chinesische Einflüsse geprägt. Zu dieser Zeit herrschte in der Stadt große religiöse Toleranz. So lebten neben der muslimischen Mehrheit dort auch Christen und Buddhisten. Wirtschaftlich profitierte die Stadt von ihrer Lage an einem Arm der Seidenstraße. 2014 wurde Balasagun als Bestandteil der seriellen Weltkulturerbestätte Seidenstraßen: das Straßennetzwerk des Chang'an-Tianshan-Korridors in das UNESCO-Welterbe aufgenommen. Einzelnachweise
Balasagun

Balasagun (Kyrgyz: Баласагун or Баласагын Balasagyn; simplified Chinese: 八剌沙衮; traditional Chinese: 八剌沙袞; pinyin: Bā là shā gǔn) was an ancient Sogdian city in modern-day Kyrgyzstan, located in the Chüy Valley between Bishkek and the Issyk-Kul lake. Located along the Silk Road, the ruins of the city were inscribed in 2014 on the UNESCO World Heritage List as part of the Silk Roads: the Routes Network of Chang'an-Tianshan Corridor World Heritage Site. It was the capital of the Kara-Khanid Khanate from the 10th century until it was taken by the Qara Khitai (Western Liao dynasty) in 1134. It was then captured by the Mongols in 1218. The Mongols called it Gobalik "Pretty City". It should not be confused with Karabalghasun, now Ordu-Baliq in Mongolia, which was the capital of the Uyghur Khaganate. Founded by the Kara-Khanid Khanate in the ninth century, Balasagun soon supplanted Suyab as the main political and economical centre of the Chüy Valley; its prosperity declined after the Mongol conquest. The poet Yūsuf Balasaguni, known for writing the Kutadgu Bilig, is thought to have been born in Balasagun in the 11th century. The city also had a sizable Nestorian Christian population; one graveyard was still in use in the 14th century. Since the 14th century, Balasagun is a village with plenty of ruins 12 kilometres (7.5 mi) southeast of Tokmok. The Burana zone, located at the edge of Tokmok and 6 kilometres (3.7 mi) from the present village of Balasagun, was the west end of the ancient city. It includes the Burana Tower and a field of stone petroglyphs, the Kurgan stelae. The Burana Tower is a minaret built in the 11th century on the ruins of the ancient city Balasagun. It is 24 metres (79 ft) in height, though when it was first built it topped 46 metres (151 ft). Several earthquakes through the centuries caused much damage, and the current building represents a major renovation carried out in the 1970s. References
Balasagun

Balasagun (Turco: Balagasun -Balassagun, Balasaghun, Karabalsagun; en chino, 八剌沙衮; pinyin, bālàshāgǔn: 八剌沙衮; pinyin: bālàshāgǔn, persa: بلاساغون) era una antigua ciudad sogdiana situada en el actual Kirguistán, localizada en el valle Chuy, entre Biskek y el lago Issyk-Kul. Balasagun estuvo fundada por sogdianos, un pueblo de origen iraní. La lengua sogdiana siguió en el uso en esta ciudad hasta el siglo XI.​ Fundada por el Kanato Qarajánida en el siglo IX, Balasagun pronto sustituyó a la ciudad de Suyab como el centro político y económico principal del valle Chuy. Fue la capital del Kanato Qarajánida desde el siglo X hasta que fue tomada por el Kanato Kara-Kitán en el duodécimo siglo. En el año 1218 la ciudad fue capturada por los mongoles gengiskánidas. Los mongoles la llamaron Gobalik ("ciudad bonita"). No confundir con la ciudad de Karabalghasun en Mongolia, capital del Kanato Uigur. La prosperidad de la ciudad declina después de la conquista mongola Se cree que el poeta Yusuf Ha Hajib, conocido por escribir el Kutadgu Bilig, nació en Balasagun en el siglo XI. La ciudad también tuvo una considerable población cristiana Nestoriana; un cementerio nestoriano seguía en uso aún en el siglo XIV.​ A partir del siglo XIV, Balasagun se convierte en un pueblo con abundancia de ruinas históricas, situado a 12 km al sureste de Tokmok. La zona de Burana, localizada en la parte exterior de Tokmok y a 6 km del actual pueblo de Balasagun, se corresponde con la parte oeste de la ciudad antigua. Incluye la torre Burana y un campo de petroglifos en piedra, el bal-bals. La torre Burana es un minarete construido en el siglo XI en las ruinas de la ciudad antigua de Balasagun. Actualmente tiene 24 m (79 ft) de altura, aunque en su construcción poseía 46 m (138 ft) de altura. A través de los siglos, varios terremotos causaron mucho daño a la estructura; el edificio actual es una renovación importante llevada a cabo en los años 1970s. Referencias
Balasagun

Balasagun (Balassagun, Balasaghun, Karabalsagun ; chinois : 八剌沙衮 ; pinyin : bālàshāgǔn, persan : بلاساغون) est une ancienne ville sogdienne située dans l'actuel Kirghizistan, dans la vallée du fleuve Tchou entre Bichkek et le lac Yssyk Koul. Elle fut fondée par les Sogdiens, un peuple d'origine iranienne dont la langue, le sogdien, était encore parlée dans la région au XIe siècle. Une partie des Qarakhanides y résidait et l'appelaient alors Kara Ordu, l'autre ville importante étant Kuz Ordu. Elle fut la capitale des Kara-Khitans du XIIe siècle à sa prise par les Mongols en 1218. Les Mongols l'appelaient Gobalik (jolie ville). Il ne faut toutefois pas confondre cette ville avec celle de Karabalghasun en Mongolie, capitale du khaganat ouïghour. Balasagun supplanta rapidement Suyab comme principal centre politique et économique de la vallée du fleuve Tchou. Sa prospérité déclina cependant après la conquête mongole. Le poète Yusuf Balasaghuni, connu pour avoir écrit le Qutadğu Bilig « La Science qui apporte le bonheur » (1067-1070), serait né à Balasagun au XIe siècle. Écrit en turc (et non en sogdien), il s'agirait d'un ouvrage « médiocre » selon l'historien Jean-Paul Roux, mais qui « imposa le turc comme troisième langue du monde islamique après l'arabe et le persan, et le sauva peut-être de la complète iranisation en cours tant chez les Ghaznévides que chez les Seldjoukides. » La ville comptait également une importante population chrétienne nestorienne et un cimetière était encore utilisé dans les années 1300. Depuis le XIVe siècle, Balasagun est un village parsemé en ruines, à 12 km au sud-est de Tokmok. La zone de Burana située en bordure de Tokmok et à 6 km du village actuel constituait l'extrémité ouest de la ville. On y trouve la Tour Burana et un champ de pétroglyphes, les balbal. Plusieurs séismes au fil des siècles ont causé de nombreux dommages, les monuments actuels étant en grande partie le résultat de restaurations des années 1970. Références Portail de la géographie Portail du Kirghizistan
Balaszagun

Balaszagun (kirgiz nyelven Баласагун vagy Баласагын Balasagyn; kínai nyelven 八剌沙袞) ősi szogd város volt a mai Kirgizisztánban, a Csüj-völgyben, Biskek és az Iszik-köl tó között. Az egykori Selyemút mellett elhelyezkedő város romjait 2014-ben felvették az UNESCO világörökségi listájára a Selyemutak: a Chang'an–Tianshan-folyosó Útvonalhálózatának Világörökség részeként. Története Balaszagunt az iráni eredetű szogdok alapították, a szogd nyelvet pedig a 11. századig még használták a városban. A Balaszagun a 10. századtól a Kara-Khanid Kánság fővárosa volt egészen 1134-ig, amíg a Karakitaj Birodalom (Nyugati Liao-dinasztia) el nem foglalta. Később, 1218-ban a mongolok foglalták el, akik Gobaliknak („szép város”) nevezték. A 9. században a Karahánid Kánság által alapított Balaszagun városa hamarosan átvette a Tokmoktól 8 km-re nyugatra fekvő Suyab szerepét, amely addig a Csu folyó völgyének fő politikai és gazdasági központja volt; Balaszagun jóléte azonban a mongol hódítás után csökkent. A városnak jelentős nesztoriánus keresztény lakossága is volt; egyik temetőjük még a 14. században is használatban volt. A 14. század óta Balaszagun csak egy nagy romos falu Tokmoktól 12 kilométerre délkeletre. Régészet Tokmok szélén a mai Balaszagun falutól 6 kilométerre található „Burana zóna”, amely az ősi város nyugati vége volt. A terület magában foglalja a Burana-tornyot és a kősziklák mezőjét, a Kurgán sztéléket. Híres személyek Yūsuf Balasaguni ismert költő, a Kutadgu Bilig írója a 11. században Balaszagunban született. Nevezetességek Burana torony - egy 11. században épült minaret elnevezése, amely az ősi Balaszagun város romjain épült fel. Magassága 24 méter, bár építése idején még meghaladta a 46 métert is, azonban az évszázadok során a földrengések sok kárt okoztak benne. A jelenlegi épület az 1970-es években jelentős felújításon esett át. Források "Silk Roads: the Routes Network of Chang'an-Tianshan Corridor". UNESCO World Heritage Centre. United Nations Educational, Scientific, and Cultural Organization. Retrieved 17 Apr 2021. Barthold, W. (2008). "Balāsāg̲h̲ūn or Balāsaḳūn". In Bearman, P.; Bianquis, Th.; Bosworth, C. E.; van Donzel, E.; Heinrichs, W. P. (eds.). Encyclopaedia of Islam. Brill. Retrieved 11 March 2008. Klein, W. (2000). Das nestorianische Christentum an den Handelswegen durch Kyrgyzstan bis zum 14 Jh. Silk Road Studies (in German). Vol. III. Brepolis. ISBN 2-503-51035-3.
Balasagun

Balasagun (turco: Balagasun, Balassagun, Balasaghun, Karabalsagun; 八剌沙衮S, bālàshāgǔnP, in persiano بلاساغون‎) era un'antica città sogdiana dell'odierno Kirghizistan, situata nella valle del fiume Ču tra Biškek ed il lago Ysyk-Köl. Balasagun venne fondata dai Sogdiani, un popolo di origine iraniana, e la lingua sogdiana rimase utilizzata in città fino all'XI secolo. Fu la capitale del khanato di Kara Khitay dal X secolo alla conquista mongola del 1218. I Mongoli la chiamarono Gobalik ("bella città"). Non va confusa con la città di Karabalghasun in Mongolia, capitale del Khaganato di Uyghur. Fondata dal khanato di Karakhanidi nel IX secolo, Balasagun sostituì quasi subito Suyab come principale centro politico ed economico della valle del Ču; la sua prosperità entrò in declino dopo la conquista da parte dei Mongoli. Si pensa che il poeta Yusuf Has Hajib, noto per aver scritto il Kutadgu Bilig, sia nato a Balasagun nell'XI secolo. La città ospitava anche una discreta comunità cristiana (Nestorianesimo); un cimitero era ancora in uso nel 1300. A partire dal XIV secolo Balasagun divenne un villaggio pieno di rovine, 12 km a sud-est di Tokmok. La zona Burana, situata sul confine di Tokmok ed a 6 km dall'odierno villaggio di Balasagun, era il confine occidentale della vecchia città. Comprende la Torre di Burana ed un campo di pietre con incisioni rupestri, chiamato bal-bals. La torre di Burana è un minareto costruito nell'XI secolo sulle rovine dall'antica Balasagun. È alto 24 metri, anche se quando fu costruito raggiungeva i 46 metri. Numerosi terremoti nel corso dei secoli hanno provocato molti danni, e l'edificio attuale è il frutto di un restauro degli anni settanta. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Balasagun Collegamenti esterni (EN) Balāsaghūn, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Balasagoen

Balasagoen (Kirgizisch: Баласагун) was een oude Sogdische stad in het hedendaagse Kirgizië, gelegen in de Tsjoejvallei tussen Bisjkek en het Issyk Koelmeer, 12 kilometer ten zuidoosten van Tokmok. Geschiedenis De stad werd gesticht door de Sogden. Het Sogdisch, een Iraanse taal, was in deze stad nog tot de 11e eeuw in gebruik. Nadat de stad in de 9e eeuw door de Karachaniden was veroverd verdrong Balasagoen snel Suyab als het belangrijkste politieke en economische centrum van de Tsjoeivallei. De Oeigoerse dichter Joesoef Chass Hajib, bekend door het schrijven van de Koetadgoe Bilig, wordt verondersteld in de 11e eeuw in Balasagoen te zijn geboren. Het was de hoofdstad van het Karachaniden-kanaat van de 10e eeuw, tot het in de 12e eeuw werd ingenomen door het Kara-Kitan-kanaat. In 1218 werd ze veroverd door de Mongolen, die haar Gobalik ("mooie stad") noemden. De stad had ook een omvangrijke nestoriaanse christelijke bevolking. Een kerkhof was nog tot in de 14e eeuw in gebruik. Na de Mongoolse verovering in de 13e eeuw daalde haar welvaart. Sinds de 14e eeuw is Balasagoen slechts een dorp met veel ruïnes. De Boerana-site, 6 km van het huidige dorp Balasagun, was de westkant van de oude stad. Het omvat de Boerana-minaret en een veld van steles, de bal-bals. De toren is een 11e-eeuwse minaret gebouwd op de ruïnes van de oude stad Balasagoen. Oorspronkelijk was hij 46 m, maar verschillende aardbevingen door de eeuwen heen veroorzaakten veel schade en hij is nu 24 m hoog. In de jaren 1970 is een grote restauratie uitgevoerd.
Balasagum

Balasagum (Balasagun; em quirguiz: Баласагун) era uma antiga cidade soguediana no que é atualmente o Quirguistão, localizada no vale de Chui, entre Bisqueque e a região do lago Issyk-Kul. Foi fundada pelos soguedianos, um povo de origem iraniana, e a língua soguediana foi usada nesta cidade até ao século XI. Foi a capital do Canato Caracânida desde o século X até que foi tomada pelos caraquitais em 1134. Em seguida, foi capturada pelos mongóis em 1218. Os mongóis mudaram-lhe o nome para Gobalique ("Cidade Bonita"). Não deve ser confundido com Carabalgasum, atual Ordu-Balique na Mongólia, que era a capital do Grão-Canato Uigur.[carece de fontes?] Fundada pelo Canato Caracânida no século IX, Balasagum rapidamente suplantou Suiabe como o principal centro político e económico do vale do Chui; essa prosperidade no entanto declinou após a conquista mongol. Acredita-se que o poeta Iúçufe Balasaguni, conhecido por ter escrito o Kutadgu Bilig, tenha nascido em Balasagum no século XI. A cidade também tinha uma população considerável de cristãos nestorianos; um cemitério cristão ainda estava em uso no século XIV. Desde o século XIV, Balasagum tem sido notória como uma vila com muitas ruínas, situada 12 km a sudeste de Tokmok.[carece de fontes?] A zona limítrofe de Burana, localizada na periferia de Tokmok e a 6 km da atual vila de Balasagum, ficava o extremo oeste da antiga cidade. Inclui a Torre de Burana e um campo de petróglifos de pedra, as estelas de Curgã. A Torre de Burana é um minarete construído no século XI sobre as ruínas da antiga cidade de Balasagum. Tem 24 m de altura, embora quando foi construída pela primeira vez, atingisse uma altura total de 46 m. Vários sismos ao longo dos séculos causaram danos consideráveis e o edifício atual é o resultado duma grande renovação levada a cabo na década de 1970.[carece de fontes?] Referências
Balasagun

Balasagun je bil starodavno sogdijsko mesto v Čujski dolini med Biškekom in jezerom Isik Kul v sedanjem Kirgizistanu. Ustanovili so ga Sogdijci, ljudstvo iranskega porekla. Sogdijski jezik se je v mestu govoril vse do 11. stoletja. Od 10. stoletja do začetka 12. stoletja je bil prestolnica Karakanidskega in nato Karakitajskega kanata. Leta 1218 so ga osvojili Mongoli in ga preimenovali v Gobalik – Lepo mesto. Balasaguna se ne sme zamenjati s Karabalgasunom v Mongoliji, ki je bil prestolnica Ujgurskega kaganata. Mesto je bilo ustanovljeno v 9. stoletju in je kot glavno politično in gospodarsko središče Čujske doline kmalu izpodrinilo Sujab. Njegova blaginja se je po mongolski osvojitvi zmanjšala. Domneva se, da je bil v 11. stoletju v mestu rojen Pesnik Jusuf Ima Hadžib, znan po hvalnici Kutadgu Bilig. V mestu je živelo veliko krščanskih nestorijanov. Eno od njihovih pokopališč je bilo v rabi še v 14. stoletju. Od 14. stoletja je Balasagun vas z obilo ruševin 12 km jugovzhodno od Tokmoka. Burana na robu Tokmoka in 6 km od sedanje vasi Balasagun je bila nekoč zahodni del starodavnega mesta. V njej je Buranski stolp in polje človeku podobnih kamnitih stel – bal-balov. Buranski stolp je porušen minaret, zgrajen v 11. stoletju. Visok je 24 m, ko je bil zgrajen pa je meril 46 m. Poškodovali so ga predvsem potresi v preteklih stoletjih. Stolp v sedanjem stanju je rezultat obširne obnove v 1970. letih. Sklica
Balasagun

Balasagun (turkiska: Balagasun -Balassagun, Balasaghun, Karabalsagun; kinesiska: 八剌沙衮; pinyin: bālàshāgǔn, persiska: بلاساغون) var en antik sogdiansk stad i nuvarande Kirgizistan, beläget i Chuydalen mellan Bisjkek och sjön Ysyk-Köl. Balasagun grundades av sogderna, ett iranskt folk och ersatte snart Suyab som politisk- och ekonomiskt centrum för Chuydalen. Efter mongolväldet tappade dock staden sin glans. Man tror att poeten Yusuf Balasaghuni, känd för att ha skrivit Qutadghu bilig, föddes i staden under 1000-talet. Balasagun hade en betydande kristen befolkning; en kyrkogård användes så sent som till 1300-talet. Sedan 1300-talet har Balasagun varit en by med flera ruiner, 12 kilometer sydöst om Tokmok. Här talades det sogdiska språket fram till 1000-talet. Staden var huvudstad för Karakanidkhanatet från 900-talet till det togs över av Kara-Khitankharatet under 1100-talet. Efter detta togs hela området av mongoler 1218. Mongolerna kallade staden Gobalik ("vackra staden"). Detta skall inte förväxlas med staden Karabalghasun i Mongoliet som var huvudstad i Uiguriska khanatet. Buranazonen, belägen nära Tokmoks gräns och sex kilometer från dagens Balasagun, var den västra gränsen av den antika staden. I detta område finns det gamla Buranatornet och ett fält av hällristningar, det så kallade balbal. Buranatornet är ett minaret byggt under 1000-talet på ruinerna av staden Balasagun, 24 meter högt (trots att det, när det byggdes, var 46 meter högt). Flera jordbävningar har dock orsakat stor skada på tornet och dagens byggnad renoverades under 1970-talet. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Balasagun.
Баласагун

Баласагун — середньовічне місто, що існувало на території сучасного Киргизстану, поряд із сучасним містом Токмак. Історія Від моменту утворення Караханідської держави до самого каракитайського завоювання (бл. 1130) Баласагун, відомий також як Куз Орду, був головною столицею чи одним з трьох столичних міст Караханідів. Баласагун був місцем, де народився (бл. 1015) поет Юсуф Баласагуні, автор відомої поеми «Благодатне знання», вважається основоположником тюркської художньої літератури. 1219 року Баласагун був захоплений монголами та у XIV столітті припинив своє існування. Примітки Джерела Кочнев Б. Д. Новое о монетном чекане Куз Орду и Барсхана. \\ Материалы по истории и археологии Кыргызстана, Вып. 3, Бишкек, 2008 Настич В. Н., Кошевар В. Г. Addenda et corrigenda к статье Б. Д. Кочнева «Новое о монетном чекане Орду и Барсхана». \\ Материалы по истории и археологии Кыргызстана, Вып. 3, Бишкек, 2008 Кошевар В. Г. Новые типы Караханидских монет Куз Орду и Барсхана. \\ Материалы по истории и археологии Кыргызстана, Вып. 3, Бишкек, 2008
Kölukök

Der Kölukök (kirgisisch Көлукөк oder Көл-Укөк) ist ein Bergsee im Oblus Naryn in Kirgisistan (Zentralasien). Der Kölukök befindet sich etwa 20 km südsüdöstlich vom Verwaltungszentrum Kotschkor in den westlichen Ausläufern des Terskej-Alataus. Der etwa 2,5 km lange See mit SSO-NNW-Ausrichtung hat eine Fläche von 1,22 km² und liegt auf einer Höhe von 1970 m. Der Ukök, Abfluss des Sees, fließt anfangs in nordwestlicher, später in nördlicher Richtung durch das Bergland, bevor er eine Hochebene erreicht, die Stadt Kotschkor durchfließt und rechtsseitig in den Tschüi mündet. Einzelnachweise