NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Стадион Риза Љушта

Стадион Риза Љушта (алб. Stadiumi Riza Lushta) вишенаменски је стадион у Косовској Митровици. Име је добио по познатом играчу Јувентуса Ризи Љушти, родом из Косовске Митровице, а користи се углавном за фудбалске утакмице, док је такође домаћи терен ФК Трепча ’89. Стадион има капацитет од 12.000 људи. Референце
Church of Saint Demetrius in Mitrovica, Kosovo

The Church of St. Demetrius (Serbian Cyrillic: Црква Светог Димитрија, romanized: Crkva Svetog Dimitrija; Albanian: Kisha e Shën Dhimitrit) is the church of the Serbian Orthodox Church, owned by the Rasko-Prizren diocese, in the city of Mitrovica, Kosovo. After NATO bombing of Yugoslavia, Mitrovica was divided into northern and southern parts. Due to the separation, the Church of St. Sava, located in the southern, Albanian part of the city, became inaccessible to the Serbs who migrated to the northern part of the city. There was a need to build a new temple, the construction of which began in November 2001. The place for the construction of a new temple is carefully selected and dominant; the temple is visible from any part of the city. The construction of the church was completed in November 2005, the consecration ceremony was held on St. Demetrius Day in the same year. Church architecture The church, dedicated to Demetrius of Thessaloniki, is a one-nave seven-domed structure with one main central dome and four smaller domes between the shoulders of the inscribed cross, with two more smaller domes above the proskomidia and deaconesses and a separate tower bell tower in the west. The apse of the altar space is semicircular both outside and inside. The nave is reduced by three semicircular arches, the narthex by two smaller domes with an octagonal vestibule above the chapels, and in the central part by a semi-arched vault, and the nave by a vaulted arch resting on the walls of the facade and two round arches. The Church of St. Demetrius has three doors. The main portal is on the west side. Two other side portals were installed on the north and south sides of the church. Along with the Banjska Monastery, the church is the religious center of North Kosovo. References
Церковь Святого Дмитрия (Косовска-Митровица)

Церковь Святого Димитрия в Косовской Митровице (серб. Црква Светог Димитрија у Косовској Митровици) — храм Рашко-Призренской епархии Сербской православной церкви. После агрессии НАТО Косовская Митровица разделилась на северную и южную части. Из-за разделения церковь Святого Саввы, расположенная в южной (албанской) части города, стала недоступной для сербов, которые мигрировали в северную часть города. Возникла необходимость построить новый храм, строительство которого началось в ноябре 2001 года. Место для строительства нового храма тщательно выбрано и является доминирующим, храм видно из любой части города. Строительство церкви было завершено в ноябре 2005 года, чин освящения был проведён в Дмитриев день в том же году. Церковная архитектура Церковь, посвящённая святому Димитрию Солунскому, представляет собой однонефное сооружение с одним главным центральным куполом и четырьмя меньшими куполами, с ещё двумя меньшими куполами над алтарём и приделами и отдельной колокольней на западе Наравне с монастырем Баньска, церковь является религиозным центром Северного Косова. Примечания Ссылки Церковь Святого Дмитрия в Косовской Митровице Православная жизнь Вечная / Святой Димитрий, покровитель Салоников и Митровицы
Црква Светог Димитрија у Косовској Митровици

Црква Светог Димитрија је храм Српске православне цркве у Косовској Митровици, који припада Епархији рашко-призренској. Након завршетка рата на Косову и Метохији, Косовска Митровица је подељена на северни (насељен Србима) и јужни део (насељен Албанцима), које раздваја река Ибар. Црква Светог Саве, која се налази у јужном делу града, постала је недоступна за Србе. Тада је настала потреба за изградњом нове цркве, чија је градња почела у новембру 2001. Локација на којој је почела градња је пажљиво изабрана и доминантна, видљива из сваког дела града и готово паралелна са тврђавом Звечан која је изграђена пре седам векова. Градња цркве завршена је у новембру 2005. и освештена је на Митровдан исте године. Архитектура Црква посвећена Светом Димитрији је једнобродна седмокуполна грађевина са једном главном централном куполом и четири мање куполе између кракова уписаног крста, са још две додате мање куполе изнад проскомидије и ђаконина, и одвојеном кулом звонаром на западу. Апсида олтарског простора је полукружна и споља и изнутра. Припрата је засведена са три полуобличаста свода, нартекс је засведен са две мање куполе са осмостраним тамбуром над параклисима и у централном делу са полуобличастим сводом, а наос је засведен крстастим сводом ослоњеним на фасадне зидове и на два кружна лука. Црква Светог Димитрија има троје врата. Главни портал се налази на западној страни на припрати. Остала два бочна портала постављена су на северној и јужној страни цркве. Црква је изузетно привлачна, и поред манастира Бањска, представља религиозни центар севера Космета. Храм Светог Димитрија почео да се фрескопише 2010. године. Референце Спољашње везе Црква Светог Димитрија у Косовској Митровици Православље Живот Вечни/Свети Димитрије, заштитник Солуна и Митровица
Црква Светог пророка Илије у Качанику

Црква Светог Пророка Илије налази се у Качанику, насељеном месту и седишту истоимене општине на Косову и Метохији. Припада Епархији рашко-призренске Српске православне цркве. Историјат и архитектура цркве Црква посвећена Светом Пророку Илији је подигнута 1929. године, као складан спој пропорција и фасаде Каленића и Грачанице. У основи грађевине је равнокраки крст у комбинацији са триконхалним тространим апсидама и кубетом на квадратном постољу. Фасада је била комбинација три реда опеке и тесаника украшена архивалтама са венцима од тестерасто постављених опека и резбареним розетама на прозорима. Камени резани крст на кубету и онај изнад портала направљени су у стилу моравске школе. Била су Видљива богато украшена розета и архиволти изнад улаза. Патријарх Варнава још као скопски митрополит поклонио је цркви звоно. Аутор пројекта је Момир Коруновић, српски архитекта прве половине 20. века. Цркву су Другом светском рату потпуно демолирали Арбанаси. Парохија Црква припада Парохији Урошевачкој са седиштем у цркви Светог цара Уроша. Период након рата на Косову Након 26 година, 2025 г. Урошевачки парох Трајко Влајковић и момци из Сиринићке Жупе су очистили и оградили цркву и после четврт века исекли славски колач. Оштећење цркве након јуна 1999. године Након повлачења српских безебедносних органа, многи храмови на Косову и Метохији су претрпели девастацију. Црква је оштећена, оскрнављена и запаљена изнутра од стране албанских екстремиста, након доласка америчких снага КФОР-а. Током октобра 2015. године урошевачки парох Живојин Којић је известио да је затекао цркву обијену приликом њеног обиласка, а да је време и мотив напада цркве непознат јер је црква дуже време празна. Галерија Референце Спољашње везе Дан ветерана /Списак уништених и оскрнављених цркава на Косову и Метохији (Јун-Октобар 1999)
Cerkiew św. Mikołaja w Prisztinie

Cerkiew św. Mikołaja – prawosławna cerkiew parafialna w Prisztinie, w eparchii raszko-prizreńskiej Serbskiego Kościoła Prawosławnego. Historia Cerkiew została wzniesiona w 1833 na miejscu starszej, z inicjatywy żyjących w Prisztinie Serbów, którzy uzyskali na jej budowę zezwolenie tureckiego sułtana. Pierwotnie obiekt nie posiadał żadnych zewnętrznych elementów architektonicznych odróżniających go od sąsiadujących z nim budynków mieszkalnych, zamieszkanych przez muzułmanów. W późniejszym okresie dobudowano do niego kopułę. W sąsiedztwie cerkwi znajdował się również dom parafialny. Przed wojną w Kosowie świątynia była remontowana, został w niej zainstalowany system ogrzewania oraz marmurowa posadzka. Po ustanowieniu międzynarodowego zarządu Kosowa obiekt znalazł się po ochroną KFOR, którą był objęty do początku 2002. Był w tym okresie jedyną czynną cerkwią prawosławną w Prisztinie. W czasie zamieszek w Kosowie w marcu 2004 cerkiew została ostrzelana z broni maszynowej, a następnie spalona razem z wyposażeniem (dębowy ikonostas, ikony, archiwum parafii) przez kosowskich Albańczyków. Jednostki policji UNMIK oraz KFOR ewakuowały służącego w cerkwi duchownego. W obronie obiektu został ranny jeden policjant. 20 lutego 2010 tymczasowy administrator eparchii raszko-prizreńskiej biskup Atanazy (Jevtić) poświęcił odbudowaną świątynię. Jej całkowita odbudowa była możliwa dzięki współpracy Rady Europy, Komisji Europejskiej, eparchii raszko-prizreńskiej oraz władz Kosowa. Przypisy
Никольская церковь (Приштина)

Никольская церковь (Церковь Святого Николая (серб. Црква Светог Николе) — храм Рашско-Призренской епархии Сербской православной церкви в городе Приштине (Косово). Памятник культуры Сербии большого значения. История Церковь построена в 1830 году на фундаменте старого храма, по инициативе приштинских сербов, которые смогли получить у султана разрешение на постройку церкви. Первоначально церковь не имела никаких архитектурных элементов, отличающих её от окружающих мусульманских домов, но позднее над храмом был надстроен купол и пристроена колокольня. Перед Косовской войной храм был отремонтирован, постелен мраморный пол и установлена система обогрева пола. Возле храма находился приходской дом и другие церковные помещения. До 2002 года храм был под защитой КФОР. После снятия защиты албанцы начали регулярно разбивать окна храма и приходского дома, в котором проживал протоиерей Мирослав Попадич, окормляющий оставшихся приштинских сербов. Никольская церковь оставалась последним действующим православным храмом в Приштине. 18 марта 2004 года, в ходе массовых беспорядков, албанцы открыли по церкви огонь из автоматического оружия. Священника и пять сербских семей, укрывшихся в храме, удалось эвакуировать. В ходе боёв за церковь был ранен один полицейский УНМИК. Храм сожжён вместе с приходским домом. В огне погиб резной дубовый иконостас середины XIX века, десятки икон и весь церковный архив. Албанцы подожгли также канцелярию Хабитата (миссия ООН) и три машины УНМИК. 20 февраля 2010 года временный администратор Рашско-Призренской епархии Афанасий (Евтич) освятил восстановленный храм. В восстановлении приняли участие Совет Европы, Европейская комиссия, косовские власти и Рашско-Призренская епархия. Архитектура Храм представляет собой однонефное строение. Внутреннее пространство храма разделено колонами на три травеи. Алтарь ранее был отделён от основного пространства церкви дубовым иконостасом 1840 года работы братьев Фрчковских, но в 2004 году он был сожжён. Большую часть фресок храма написал Адам Добранец в 1902 году. Притвор был пристроен в 1906 году, а купол — в 1990 году. К северу от храма находится старое православное кладбище. Примечания
Црква Светих Козме и Дамјана у Призрену

Црква Светих Козме и Дамјана у Призрену која се налази у призренском Подграђу (Поткаљаји), ниже цркве Светог Спаса, на Косову и Метохији. Припада Епархији рашко-призренској Српске православне цркве. Представља непокретно културно добро као споменик културе. Црква која се налази у призренском Подграђу (Поткаљаји), ниже цркве Светог Спаса, скромна је једнобродна црквица подигнута крајем XIX века на темељима старије цркве. У цркви се налази неколико икона из XVIII-XIX века, међу којима се истиче икона св. Пророка Илије, вероватно донета из неке старије призренске цркве или породице. Изглед цркве Црква посвећена Светим Врачевима Козми и Дамјану је подигнута крајем 19. века на темељима старије храма. Саграђена је као једнобродна грађевина пресведена полуобличастим сводом и са апсидом ексцентрично постављеном у односу на подужну осу грађевине. У цркви се налази неколико икона из 18. и 19. века, међу којима се истиче икона Светог Пророка Илије, вероватно донета из неке старије призренске цркве или породице. У цркви нема живописа, ни других предмета од уметничког значаја. Историја Црква је саграђена у 19. веку а око ње је било старо гробље. На њему су се све до 1866. године саxрањивали православни осуђеници. Када су месни мухамеданци почели ограђивати своје напуштено гробље у близини Синан пашине џамије, они су хтели присвојити и старо гробље и оградити га. Након интервенције тадашњих црквених старешина и интервенције бившег руског конзула, сачуван је један мањи део српског гробља док су мухамеданци већи део задржали као општинско имање. На оном заузетом земљишту сада је „Богословски врт“. На том ограђеном месту уочи светих Врачева, купи се наш свет, а сутрадан и многи долазе и пале свеће испред неколико икона. Свештеници свете водицу и њоме крсте присутне. Основ за упис у регистар споменика културе Црква је проглашена за споменик културе Решењем бр. 460 од 14. априла 1970. године Завода за урбанизам, заштиту споменика културе и природе општине Призрен. Разарање цркве 1999. године Црква опљачкана и оскрнављена. Мартовски погром 2004. Црква је девастирана и разрушена и поред радова из 2012.-2013. године на санацији и поправци није у употреби. Референце Спољашње везе
Црква Светог Димитрија у Добротину

Црква Светог Димитрија у Добротину, посвећена Светом великомученику Димитрију Солунском Мироточивом, налази се у насељеном месту Добротин на територији општине Липљан, на Косову и Метохији, а припада Епархији рашко-призренској Српске православне цркве. Представља непокретно културно добро као споменик културе. Изглед цркве Црква посвећена Светом Димитрију у Добротину је укопана у земљу, што је знак да је подигнута у време турске власти. Подигли су је мештани села својим прилозима, како је записано у проскомидији. Црква је једнобродна грађевина, изведена притесаним каменом, у новије време омалтерисана. Унутрашњост зидова и иконостасну преграду осликао је Костандин из Велеса 1826. године, који се потписао на престоној икони Исуса Христа. Новоизграђени парохијски дом при цркви Светог Димитрија у Добротину, освештао је 2013. године Епископ рашко-призренски Теодосије. Основ за упис у регистар Одлука о утврђивању цркве Св. Димитрија за споменик културе, бр. 93 (Сл. гласник РС бр. 5 од 17. 2. 2000) Закон о културним добрима (Сл. гласник РС бр. 71/94). Галерија Референце Спољашње везе „Црква Св. Димитрија — Споменици културе у Србији”. САНУ. Косовски манастири-Сведоци историје
Sankt Demetrius kyrka, Dobratin

Sankt Demetrius kyrka (serbisk kyrilliska: Црква Светог Димитрија; latinska: Crkva Svetog Dimitrija) är en serbisk-ortodox kyrkobyggnad belägen i byn Dobratin i kommunen Lipjan, i östra Kosovo. Kyrkan är helgad åt den kristna martyren Sankt Demetrius av Thessaloniki och tillhör Raškas och Prizrens stift. Historik Sankt Demetrius kyrka i Dobratin byggdes år 1825 av invånarna i byn. Kyrkans interiör och ikonostas målades av Kostandin av Veles år 1826. Kyrkan Kyrkan är enskeppig och gjord av huggen sten. Bilder Se även Östortodoxa kyrkor Religion i Serbien Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Sankt Demetrius kyrka, Dobratin.
Partyzánský hřbitov (Priština)

Partyzánský hřbitov (srbsky Спомен гробље палим борцима/Spomen groblje palim borcima) v metropoli Kosova, Prištině je místem odpočinku 220 bojovníků jugoslávských partyzánů a obětí fašismu. Nachází se v městské části Velenija. Památník tvoří několik betonových oblouků ve tvaru mušlí s ústřední sochou glóbu z bronzu. V současné době je chráněn jako kulturní památka. Památník na místě hřbitova vznikl v roce 1961 podle návrhu architekta Svetislava Ličiny. Po válce v Kosovu a bombardování NATO v roce 1999 nechalo město Priština zbudovat i památník bojovníků UÇK. Na hřbitově se také nachází hrob kosovskoalbánského politika Ibrahima Rugovy. Brutalistický objekt z časů SFRJ nicméně prištinská městská správa navrhovala v roce 2013 strhnout; namísto něho měl vzniknout památník právě Ibrahima Rugovy. O záměru likvidace původního památníku nicméně v příslušné době nebylo informováno sdružení partyzánů Kosova. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Partyzánský hřbitov na Wikimedia Commons
Партизанско гробље у Приштини

Партизанско гробље у Приштини се налази у приштинском насељу Веланија, посвећено је борцима НОВЈ погинулим у НОБ-у и жртвама фашизма у току Другог светског рата. Спомен-обележје је подигнуто 1961. године по идејном решењу архитекте Светислава Личине. После рата на Косову и Метохији и агресије НАТО пакта на СР Југославију, самопроглашена власт Косова је на једном делу гробља подигла спомен-костурницу у којој су сахрањени погинули припадници терористичке Ослободилачке војске Косова (ОВК). У непосредној близини костурнице, у јануару 2006. године је сахрањен Ибрахим Ругова, први преседник самопроглашене Републике Косово. Види још Списак споменика НОБ на Косову и Метохији Референце Спољашње везе NUNS/Između zaborava i drugačije istorijske percepcije Drugog svetskog rata Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (22. јун 2018)
Строги природни резерват Косовски божур — Газиместан

Строги природни резерват Косовски божур — Газиместан је станиште аутохтоног косовског божура (Paeonia decora), терцијарног реликта и природне реткости која се налази на списку Уредба о заштити природних реткости („Службени гласник Републике Србије“, бр. 50/93, 93/93). Резерват се налази на територији општине Обилић на Косову и Метохији, проглашен за резерват природе 1950. године, на површини од 12 ha. Значај и симболика косовског божура Поред великог значаја за очување биолошке разноврсности Србије, косовски божур има изузетан симболички значај у културном, духовном и историјском наслеђу Срба. Мит о косовском божуру који се провлачи кроз народну поезију, веровања и обичаје, има посебну улогу у очувању колективне свести српског народа као део легенде о крви Косовских јунака преточеној у цвет, симбол родољубља и свесног жртвовања. На Газиместану се осим косовског божура налазе и друге значајне биљне врсте. То су балкански ендемити - издатљивица (Hypericum rumelicum), жути шафран (Crocus moesiacus) и дивљи јечам (Hordeum leporium), као и терцијарни реликти и природне реткости - гороцвет (Adonis vernalis) и степски бадемић (Prunus tenella). Резерват насељавају бројне животињске врсте од којих су најзначајније природне реткости - кратконоги гуштер (Ablepharus kitaibelii), степски дрволаз (Elaphe longissima), бакарна змија (Coronella austriaca), обична ветрушка (Falco tinnunculus), голуб пећинар (Columbia livia), гавран (Corvus corax), гачац (Corvus frugilegus), дивља гуска (Anser anser) и обична кртица (Talpa europaea). Газиместан има непроцењиву вредност и као географски простор који представља најзначајније историјско место српског народа и његово духовно средиште на коме се налазе споменик Косовским јунацима, мермерни стуб са стиховима деспота Стефана Лазаревића и турбе три барјактара, тако да Газиместан има велики значај и као меморијално-споменички комплекс. Решење - акт о оснивању Решење број 26 - Завод за заштиту и научни проучавање природних реткости НР Србије. Види још Газиместан Резерват природе Референце Спољашње везе Завод за заштиту природе Србије Министарство животне средине и просторног планирања Републике Србије Регистар заштићених добара
Mahmut Gjinolli House

The Mahmut Gjinolli House is a cultural heritage monument in Vushtrri Municipality, Kosovo. History The house of Mahmut Pasha Gjinolli, a member of prominent feudal lord Jashar Pasha Gjinolli’s family lies in western Vushtrri near the Terstena River. Historical records and oral tradition agree on its 19th-century origin. Later in the century, it became an Ottoman municipal office (Turkish: belediye). After World War II, it was put back into use for a similar purpose, going on to serve as an ambulance garage in the 1960s and a shelter for families displaced by floods in 1978. Including a basement and two above-ground floors, the building was built from natural stone reinforced by brick lines with some oak wood panels on the domed roof highlighted by a clock. The front façade is decorated in a Western-influenced style. The house's exterior is unchanged, and most interior changes amount to re-furnishing. Facing eastward unlike most feudal buildings of the era, the house overlooks the city from what was at the time of construction its center to better observe the goings-on. Baroque and Ottoman elements coexist in this hybrid building. The domed clock testifies to a business-oriented mentality in the city at the time of construction. See also Vushtrri List of monuments in Vushtrri References
Old Hamam (Vushtrri)

The Old Hamam of Vushtrri (also known as the Gazi Ali Bey Hamam) is one of the oldest and most prominent monuments in Vushtrri, Kosovo. History Gazi Ali Bey Hamam is located in the old city center of Vushtrri, and was built by Gazi Ali Bey at the turn of the 14th and 15th centuries. Public baths were included for both sexes. The technically sophisticated building is an example of a "Tek" hamam, including a large lobby covered by a massive octagonal dome, a second room for heating and cleaning, and two alcoves paved with white marble for each gender to bathe. A kurna (stone bath) in each alcove was supplied by the central hot water tank. The women's alcove is similar in design to that in the Hamam of Peja. Clearly, the structure was built in two stages: the original floor and the three lower domes, the first; followed by the outer entryway of volcanic tuff dating to the 17th century and spanning the entire perimeter of the building. Unused since the 1970s, the facility was renovated with a focus on its façade and cupola from August 2013 to May 2014. See also Gazi Ali Beg Mosque List of monuments in Vushtrri Gallery References
Стари хамам у Вучитрну

Стари хамам у Вучитрну, познат и као Гази Али бегов хамам је један од најстаријих и најистакнутијих споменика у Вучитрну. Историјат Хамам се налази у старом градском језгру Вучитрна, а саградио га је Гази Али бег на прелазу из 14. у 15. век. Јавна купатила су била укључена за оба пола. Технички софистицирана зграда је пример „Тек хамама”, укључујући велико предворје покривено масивном осмоугаоном куполом, другу просторију за грејање и чишћење и две нише поплочане белим мермером за сваки пол, за купање. Курна (камена купка) у свакој ниши је снабдевена централним резервоаром топле воде. Женска ниша је по дизајну слична оној у пећком хамаму. Јасно је да је структура грађена у две фазе: првобитни под и три доње куполе, прва; затим спољни улаз од туфа који датира из 17. века и обухвата целу површину зграде. Некоришћен од 1970-их, објекат је реновиран са фокусом на фасаду и куполу од августа 2013. до маја 2014. године. Галерија Референце
Mazhiq Mosque

The Mazhiq Mosque or the Mosque of Mazhiq is a cultural heritage monument of Kosovo, located 13 km (8 mi) from Mitrovica, in the village of Mazhiq. The mosque was built around the 15th century and today is almost fully destroyed, having lost its original function. This monument is classified as "architectural" and has been approved with the number 004 in the list of monuments of Kosovo. Together with St. Peter's Basilica Church in Stantërg, located around 2 km away and also in ruins, they stand as important religious and cultural landmarks in the region of Shala e Bajgorës. Overview The mosque holds significant historical value, reflecting the rich cultural and architectural heritage of the area. Mazhiqi Mosque features traditional Islamic architectural elements, with a focus on simplicity and functionality. Efforts are often made to preserve such historical sites to maintain their cultural and religious significance for future generations. The preservation of Mazhiqi Mosque involves maintaining its structural integrity and historical authenticity. Mazhiqi Mosque continues to be a vital part of the cultural and religious fabric of the village of Mazhiq, embodying both the historical legacy and the ongoing traditions of the local Muslim community. Mazhiqi Mosque features traditional Islamic architectural elements, with a focus on simplicity and functionality. The design typically includes: Prayer Hall: A spacious area for worshipers to gather and pray. Minaret: A tall, slender tower from which the call to prayer is announced. Dome: A distinctive feature that often symbolizes the heavens in Islamic architecture. See also Shala e Bajgorës Monuments in Mitrovica References