NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Municipium Dardanorum

Municipium Dardanorum or Municipium Dardanicum was a Roman mining town that existed from the 2nd to the 4th century. Its ruins are in northern Kosovo, approximately 27 kilometres north of Mitrovica, about 65 km northeast of Ulpiana in the Municipality of Leposavic, in the village of Sočanica in the province of Moesia Superior, later the Roman province of Dardania. Structures The most significant structure in the central part of the town is the forum. It is a rectangular area oriented north-south, measuring 38 by 25 meters bounded on the east and west side with a row of seven pillars. To the east and west of the forum are two rectangular spaces, almost identical in size and method of construction. These buildings have two entrances. In the north of the forum, around the middle, between the side rooms, on a raised platform of 1.10 meters, is an important temple dedicated to Antinous, the early deceased lover of the Emperor Hadrian. After the death of Hadrian traces that resemble Antinous were erased, and only by sifting through the construction rubble was found a plaque with an inscription dedicated to Hadrian, which shows that the temple in the Forum was built in the period between 136 and 138 AD. South of the Forum, on a surface of 880 m2 were discovered remains of a basilica measuring 55.00x16.50 meters. The function of the basilica was closely associated with the Forum for it is known that it was used for storage of the products of lead and precious metal excavated at nearby mines at Mount Kopaonik and Rogozna. In the basilica trade and economic activities and transactions, as well as other activities were performed. In the immediate vicinity of the river Ibar (river) was a Roman stone bridge connecting the Municipium DD to Rogozna and the mines on the mountain. The remains of the stone pillars and the bridge are now well recognizable, especially in the middle of the vortex. The settlement of Municipium DD experienced a revival in the 3rd century AD, at the time of the rule of Diocletian, when he redesigned the Forum, build the basilica, erected a small bath and a range of other facilities, but the life settlement did not last long - a hundred years later Municipium DD loses its significance and disappears from the historical stage. See also Roman Dardania Roman cities in Illyria Archaeology of Kosovo Roman Period Sites in Kosovo Neolithic Sites in Kosovo Copper, Bronze and Iron Age Sites in Kosovo Late Antiquity and Medieval Sites in Kosovo References
Municipium DD

Municipium DD (лат. Municipium Dardanicum, Municipium Dardanorum) је био римски град чији је живот трајао од II до IV века нове ере, а његови остаци се налазе у атару насеља Сочанице, код Ибра. Током средњег века, у близини се развио утврђени град Галич. Централни део локалитета (градски форум, храм, базилика и терме ) лоцирани су између асфалтног пута Рашка – Косовска Митровица и обале реке Ибра, док се према западу граничи са локалним путем за село Вуча, а на истоку Сочаничком реком и тај део града је најбоље истражен. Главно насеље, оно које је познато као Municipium DD, захвата површину од 30 хектара. Систематска истраживања на локалитету вршена су у 1960—1961 и 1963—1965. године. Археолошким радовима откривени су остаци форума, базилике, делови терми, остаци кућа, улица некропола и многобројни други предмети (керамика, оруђе, накит итд). Најзначајнија грађевина централног дела града је Форум. То је правоугаони простор оријентисан север-југ, величине 38х25 метара омеђене са источне и западне стране редом од по седам стубова. Са источне и западне стране простора изграђене су по једна правоугаона просторија, готово идентичне по величини и начину градње. Грађевине имају по два улаза. На северном делу Форума, по средини између бочних просторија на платформи издигнутој 1,10 метара налази се значајан храм посвећен Антиноју, рано преминулом љубимцу цара Хадријана. После смрти Хадријана избрисани су трагови који подсећају на Антиноју у Сочаници и само захваљујући у грађевинском шуту нађена је плоча са натписом посвећеном Хадријану која показује да је храм на Форуму био подигнут у времену између 136. и 138. године н. е. Јужно од Форума, на површини од 880 m2 откривени су остаци базилике димензија 16,50 х 55,00 метара. Функција базилике била је у блиској вези са Форумом за које се поуздано зна да је служио за складиштење продукта олова и племенитих метала откопаних у оближњим рудницима на Копаонику и Рогозни. У базилици су се, свакако, обављали трговачки и економски послови и трансакције, као и други послови. У непосредној близини града преко реке Ибар био је камени римски мост који је повезивао Municipium DD са Рогозном и рудницима на овој планини. Остаци каменог стуба моста и данас се добро распознају, нарочито у средини вира, тзв. „Чивутан“. Насеље Municipium DD доживљава обнову у III веку н. е., у времену владавине Диоклецијана када се преуређује Форум, изграђује базилика, подижу мале терме и низ других објеката, али живот насеља није дуго трајао – стотинак година касније Municipium DD губи свој значај и нестаје са историјске позорнице. Референце Литература Wilkes, John (1992). The Illyrians. Wiley. ISBN 978-0-631-14671-1. Mócsy, András (1974). Pannonia and Upper Moesia: a history of the middle Danube provinces of the Roman Empire. London: Routledge & K. Paul. ISBN 978-0-7100-7714-1. Спољашње везе
Estadio Zahir Pajaziti

Estadio Zahir Pajaziti (en albanés: Stadiumi Zahir Pajaziti </link> ) es un estadio de fútbol en Podujevo, Kosovo. Actualmente se utiliza para los partidos de fútbol del KF Llapi del Besiana en la Superliga de Fútbol de Kosovo. El estadio tiene capacidad para unas 9.000 personas.​ El estadio lleva el nombre del gran fundador y comandante del Ejército de Liberación de Kosovo, Zahir Pajaziti. Referencias
Stadion Miejski w Podujevie

Stadion Miejski (alb. Stadiumi i Qytetit, serb. Градски стадион, Gradski stadion) – wielofunkcyjny stadion sportowy w Podujevie w Kosowie. Wykorzystywany jest głównie do meczów piłki nożnej. Swoje mecze rozgrywają na nim drużyny KF Besiana Podujevo, KF Hysi Podujevo i KF Llapi Podujevo. Obiekt może pomieścić 2000 widzów. Linki zewnętrzne Informacje o stadionie. worldstadiums.com. [zarchiwizowane z tego adresu (2013-08-19)].
Sultánova mešita (Priština)

Sultánova mešita (albánsky Xhamia e Mbretit, srbsky Царева џамија/Careva džamija) se nachází v metropoli Kosova, Prištině. Mešitu nechal v roce 1461 zbudovat turecký sultán Mehmed II. Stavba vznikla jen několik let po pádu Cařihradu; mešita měla být jednoduchou stavbou. Bílý svatostánek prištinských muslimů vznikl z kamenných bloků a minaret má vysoký 13,5 m. Při několika četných válkách mezi Turky a Rakousko-Uherskem se podařilo Rakušanům na konci 17. století obsadit Prištinu[zdroj?] a mešitu krátkodobě upravili jako katolický kostel. V letech 1961–1962 probíhala obnova mešity. Minaret byl přebudován v letech 1964–1967 poté, co se původní zhroutil. V roce 1990 vyhlásila srbská vláda mešitu za kulturní památka mimořádného významu. Kosovská vláda ji eviduje jako kulturní památku s evidenčním číslem 002 766. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sultánova mešita na Wikimedia Commons
Große Moschee von Pristina

Die Große Moschee (albanisch Xhamia e Madhe) in der kosovarischen Hauptstadt Pristina liegt in deren Altstadt neben weiteren Bauwerken aus osmanischer Zeit an der Straße Nazim Gafurri. Die Moschee wird auch als Sultan-Mehmed-al-Fatih-Moschee oder seltener als „Königsmoschee“ (alb. Xhamia e Mbretit) bezeichnet. Baugeschichte Das islamische Gotteshaus ist 1460/61 im Auftrag des Sultans Mehmed II. errichtet worden. Während der Türkenkriege Österreichs wurde die Moschee Ende des 17. Jahrhunderts in eine dem Heiligen Franz Xaver gewidmete katholische Kirche umgewandelt. Der Schriftsteller Pjetër Bogdani wurde hier begraben, jedoch wurde er nach der Niederlage von Österreich-Ungarn 1690 exhumiert, seine Knochen von der türkischen Armee auf die Straße geworfen und das Gebäude in eine Moschee umfunktioniert. Zwischen 1961 und 1962 wurden durch die Stadtverwaltung von Priština Restaurierungen unternommen; und zwischen 1964 und 1967 sanierte man das Minarett, welches zuerst abgerissen und dann wieder aufgebaut wurde. Aufbau und Architektur Das Bauwerk besteht aus einem kubischen Einraumgebäude mit 14 Metern Seitenlänge. Die Pendentifkuppel hat eine Spannweite von 13,5 Metern und gilt als die größte im ehemaligen Jugoslawien. Der Baukörper ist außen aus Haustein und innen aus Ziegeln. Über die Breite des Baus erstreckt sich ein von vier Säulen getragener Portikus mit drei Kuppeln. Die Moschee enthält dekorative Malereien (Blumenornamente in Blau und Schwarz) und Arabesken aus dem 18. Jahrhundert. Den Scheitel der Kuppel bildet eine Rosette. Der Architekt des Gebäudes arbeitete im Stil der Bursa-Schule, die zu den berühmtesten im ganzen Sultanat gehörte. Der 14 mal 14 Meter große Betsaal bietet für etwa 800 Personen Platz und ist am Eingang mit Architraven bedeckt. Der Saal ist mit einem Mehfil, einem Mihrāb und einem Minbar ausgestattet. Die Innenfläche der ganzen Moschee beträgt rund 900 Quadratmeter. Das 17 Meter hohe Minarett hat 120 Treppenstufen. Weblinks Weitreichende Beschreibung der Moschee auf islamgjakova.net vom 3. Juni 2010 (albanisch) Baugeschichte auf der Seite des kosovarischen Kultusministeriums
King Mosque, Pristina

The Imperial Mosque, also known as King's Mosque, is an Ottoman mosque located in Pristina, Kosovo. It was built in 1461 by Sultan Mehmed the Conqueror. The inscription written in Arabic alphabet in six rows which is situated in the entry portal as the exact date of construction provides the year 1461, according to the Gregorian calendar, i.e. Hijra 865 year according to the Islamic calendar. Based on the monument, structure, construction way and decorative elements it ranks among the most important buildings of Islamic architecture in Eastern Europe. History The mosque was built as a dominating building on the landscape of Prishtina. During the Austro-Turkish wars, at the end of the 17th century, it was temporarily turned into a Catholic church. One of the most prominent Albanian writers, Pjetër Bogdani, also an active leader of the pro-Austrian rebels, was buried here. After the Ottomans regained control, in 1690, the bones of Pjetër Bogdani were exhumed and thrown into the street by the Ottoman soldiers. It underwent restoration between 1682-83 during the reign of Sultan Mehmed IV, and centuries later following the 1955 earthquake. The monument was declared to be under state protection by the Provincial Office for the Protection of Monuments in 1953 as it was in poor condition. Partial conservation efforts were conducted between 1955 and 1990. In 2004, further restoration studies and plans were prepared by a specialized team from Turkey which were approved by the cultural heritage authorities of Kosovo and Turkey in 2006. Gallery See also Great Hamam of Pristina Religion in Kosovo Islam in Kosovo Tourism in Kosovo Notes References
Mezquita Imperial

La Mezquita Imperial (en albanés: Xhamia e Mbretit, en serbio: Царска џамија у Приштини, Carska džamija u Prištini), también conocida como Mezquita del Rey, es una mezquita otomana ubicada en Pristina, Kosovo, y construida en 1461 por el sultán Mehmet II Fatih. Construida ocho años después de la toma de Constantinopla por los otomanos, su arquitectura es de tipo otomano bursiano, característico de las construcciones islámicas de los Balcanes. Fue declarada Monumento Cultural de Importancia Excepcional en 1990 por la República de Serbia. Por su monumento, estructura, modo de construcción y elementos decorativos se sitúa entre los edificios más importantes de la arquitectura islámica en Europa del Este. Historia La inscripción en alfabeto árabe que se encuentra en la puerta de entrada proporciona como fecha exacta de construcción el año 1461, según el calendario gregoriano, es decir, el año 865 de la Hégira según el calendario islámico. Fue construida como un edificio que dominaba el paisaje de Pristina, y la más grande de la ciudad. Durante la Gran Guerra Turca, a finales del siglo XVII, se convirtió temporalmente en una iglesia católica. Uno de los escritores albaneses más destacados, Pjetër Bogdani, también un líder activo de los rebeldes pro-austriacos, fue enterrado aquí; aunque después de que en 1690 los otomanos recuperaran el control, sus restos fueron exhumados y arrojaron a la calle por los soldados otomanos.​ Fue restaurada entre 1682 y 1683 durante el reinado del sultán Mehmed IV y siglos después, tras el terremoto de 1955. En 1953, la Oficina Provincial para la Protección de Monumentos declaró el monumento bajo protección estatal debido a su mal estado. Entre 1955 y 1990 se llevaron a cabo esfuerzos de conservación parcial. En 2004, un equipo especializado turco preparó más estudios y planes de restauración que fueron aprobados por las autoridades de patrimonio cultural de Kosovo y Turquía en 2006.​ Estructura y arquitectura Su estructura consta de un edificio cúbico de una sola habitación con una longitud lateral de 14 metros. La cúpula pechina tiene una luz de 13,5 metros y está considerada la más grande de la antigua Yugoslavia. El edificio es de piedra por fuera y ladrillo por dentro. Un pórtico de tres cúpulas sostenido por cuatro columnas se extiende a lo ancho del edificio. La mezquita contiene pinturas decorativas (adornos florales en azul y negro) y arabescos del siglo XVIII. Un rosetón forma el vértice de la cúpula. El arquitecto del edificio trabajó al estilo de la escuela de Bursa, que era una de las más famosas de todo el Sultanato. La sala de oración, de 14 por 14 metros, ofrece espacio para unas 800 personas y está cubierta con arquitrabes en la entrada. La sala está equipada con un mehfil, un mihrāb y un minbar. La superficie interior de toda la mezquita es de unos 900 metros cuadrados. El minarete de 17 metros de altura tiene 120 escalones. Galería de imágenes Referencias
Mosquée impériale de Pristina

La mosquée impériale de Pristina (en serbe cyrillique : Царска џамија у Приштини ; en serbe latin : Carska džamija u Prištini ; en albanais : Xhamia e Madhe), également connue sous le nom de mosquée Mehmed Fatih (albanais : Xhamia Sulltan Mehmet Fatih), du nom du sultan qui en a ordonné la construction, est une mosquée située à Prishtinë/Pristina, la capitale du Kosovo. Construite en 1461, la mosquée impériale est la plus grande du centre ville ; édifiée huit ans après la prise de Constantinople par les Ottomans, son architecture est de type ottoman brussien, caractéristique des constructions islamiques dans les Balkans. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels d'importance exceptionnelle de la république de Serbie. Histoire Pendant la grande guerre turque, à la fin du XVIIe siècle, la mosquée a été convertie temporairement en église catholique. Un des plus importants écrivains albanais, Pjetër Bogdani, également dirigeant actif de la résistance face aux Ottomans, était enterré à cet endroit. Après la reconquête des Ottomans, en 1690, les ossements de Pjetër Bogdani ont été exhumés et jetés dans les rues par les soldats ottomans. Références Voir aussi Articles connexes Prishtinë/Pristina Islam en Serbie Liens externes Ressource relative à l'architecture : Structurae Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de l'islam Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail du Kosovo
Meczet Cesarski (Prisztina)

Meczet Cesarski, Meczet Mehmeda Zdobywcy lub Meczet Zwycięstwa (alb. Xhamia e Mbretit) – meczet z XV wieku w Prisztinie w Kosowie, największy meczet w mieście. Historia Świątynia została wzniesiona w centrum starego miasta po podboju Prisztiny przez Imperium Osmańskie na rozkaz Mehmeda II Zdobywcy w latach 1460–1461, o czym zaświadcza kilkulinijkowa inskrypcja w języku arabskim nad głównym portalem z datą 1461. W latach 1682–1683 za panowania sułtana Mehmeda IV meczet został odnowiony. Podczas wojny austriacko-osmańskiej w latach 1690-1698 meczet został przekształcony w kościół katolicki pw. św. Franciszka Ksawerego. Po klęsce Austrii w 1690 roku świątynię na powrót przekształcono w meczet. Podczas II wojny światowej niemiecka armia wymalowała swastyki nad głównym wejściem. W 1955 roku minaret ucierpiał podczas trzęsienia ziemi, lecz został odbudowany i odnowiony w latach 1964–1967. W latach 1961–1962 rada miejska Prisztiny przeprowadziła renowację świątyni. W 2010 turecka fundacja TIKA przeprowadziła kolejną rewitalizację świątyni. Meczet pozostaje czynny i służy lokalnej społeczności. Pomimo kilku rewitalizacji budynek doznaje uszkodzeń z powodu stałych wibracji wywołanych ruchem drogowym oraz w wyniku zmian klimatu. Architektura Projektant budowli pozostaje nieznany. Największy meczet Prisztiny został wzniesiony z kamienia (piaskowca – zewnętrze) i cegły (wnętrze) w klasycznym stylu osmańskim. Grubość murów dochodzi do 1,80 m. Część główna meczetu została nakryta kopułą o średnicy 13,5 lub 14 m (jedna z największych kopuł z XV wieku), pokrytą blachą ołowianą. Elewacja frontowa z portykiem z czterema kolumnami obejmującym całą szerokość fasady. Na elewacjach znajdują trzy rzędy okien. Wewnętrzna powierzchnia meczetu wynosi około 900 m². Główna sala modlitewna to sześcian o boku 14 m. Wnętrza udekorowano motywami kwiatowymi w kolorze niebieskim i czarnym oraz arabeskami pochodzącymi z XVIII wieku. Może ona pomieścić około 800 osób. Znajdują się w niej: mehfil, mihrab i minbar. Przy meczecie wzniesiono minaret o wysokości 17 m, na górę prowadzi 120 stopni. Obok meczetu znajduje się hammam, nie zachowała się natomiast meczetowa medresa. Galeria Przypisy
Царска џамија у Приштини

Царска џамија (Џамија султана Мехмеда Фатиха) у Приштини је подигнута 1460-1461. године, што одговара податку у натпису над порталом да је саграђена хиџарске 865. Џамија има статус споменика културе од изузетног значаја. Изглед Подигнута је осам година након пада Цариграда, односно датума када су преузети типолошки елементи са Аја Софије, који су и одредили углавном уобичајени (османско-брусански) тип градње џамија на српском тлу – једноспратне грађевине са куполом. Својим строгим и мирним пропроцијама, оскудна у декорацији како споља тако и изнутра, распоном куполе од 13,5 m, витким минаретом, тремом са три преломљена лука и три куполе, показује све вредности монументалних објеката насталих у раном периоду исламског градитељства у Србији. Грађена је од камених блокова. Једноставност пластичне обраде дошла је до изражаја у обликовању портала и прозора као и украшавању михраба, махвила и других елемената у унутрашњости грађевине. Види још Списак споменика културе у Косовском округу Споменик културе од изузетног значаја Референце Спољашње везе „Стари хамам Гази Мехмед-паше — Споменици културе у Србији”. САНУ. Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.
Королівська мечеть (Приштина)

Королі́вська мече́ть (серб. Царска џамија; алб. Xhamia e Mbretit; також мечеть султана Мехмеда Фатіха) — стародавня мечеть у Приштині (Косово), яка збудована в 1460—1461 роках, що відповідає інформації в написі над порталом, де вказано про будівництво в 865 році хіджри. Мечеть має статус пам'ятки культури виняткового значення. Зовнішній вигляд Побудована через вісім років після падіння Константинополя, тобто дати, коли прийняті типологічні елементи з Айя-Софії, які визначили загальнопоширений (османсько-брусанський) тип будівництва мечетей на сербській землі — одноповерхові будівлі з куполом. Своїми строгими і спокійними пропорціями, мізерним декором як зовні, так і всередині, розмахом купола 13,5 м, тонким мінаретом, ґанком з трьома стрілчастими арками і трьома куполами, демонструє всі цінності монументальних будівель, створених у ранній період ісламської архітектури в Сербії. Побудована з кам'яних блоків. Простота пластичної обробки виразилася в оформленні порталів і вікон, а також оздобленні міхрабів, махфілів та інших елементів інтер'єру будівлі. Посилання «Стари хамам Гази Мехмед-паше — Споменици културе у Србији». САНУ. (серб.) Xhamia e Madhe islamgjakova (алб.) Републички завод за заштиту споменика културе — Београд (серб.) Листа споменика (серб.) Примітки
Mehmet-Pascha-Moschee

Die Gazi-Mehmet-Pascha-Moschee (albanisch Xhamia e Gazi Mehmed Pashës, serbisch-kyrillisch Џамија Гази Мехмед-паше), auch Bajrakli-Moschee (deutsch Fahnenmoschee) ist eine historische osmanische Moschee aus dem Jahre 1563 im Südosten der kosovarischen Stadt Prizren. Die Moschee hat für die Geschichte der albanischen Nation und der Republik Albanien im Besonderen eine große Bedeutung, da sich hier 1878 die albanische Liga von Prizren versammelte und die Flagge gehisst wurde. Daher stammt auch der Name Flaggenmoschee. Die Bajrakli-Moschee wurde im Auftrag von Ghazi Mehmet Pascha errichtet, der bis 1574 angrenzend an das Gebetshaus auch eine Bibliothek, ein Hamam (türkisches Bad), einen Schrein und eine Medrese erbauen ließ. Die Bajrakli-Moschee ist eine Einkuppelmoschee: ein quadratischer Bau mit einer hohen Blei- und Zinnkuppel und einer Vorhalle an drei Seiten. Das Innere der Moschee ist weiß und blau. Der Mihrab und der Minbar sind aus Marmor, während das Mahfil aus dekoriertem Holz besteht. Der Moscheekomplex verfügt über neun Brunnen und einen Friedhof aus osmanischer Zeit. 1970 wurden ein Teil des Komplexes und die Bibliothek dem nebenan befindlichen „Museum der Liga von Prizren“ zugeordnet. Bücher und Manuskripte aus der Bibliothek wurden in den Schrein überführt. Seit 1978 gehört auch die 1947 geschlossene Medrese, die älteste der Stadt, zum Museum. Weblinks Einzelnachweise
Gazi Mehmet Pasha's Mosque

Gazi Mehmet Pasha's Mosque (Albanian: Xhamia e Gazi Mehmet Pashës) also known as the Bajrakli Mosque (Albanian: Xhamia e Bajraklisë) is a mosque in the city of Prizren. It is one of the oldest Islamic religious sites in Kosovo. Building started in 1561 and finished in 1573. Its building is part of a complex which included the mosque, a library, a maktab and madrasa, public baths, housing and other buildings in a radius of about 150m. The present-day League of Prizren museum was one of its buildings. The complex stands on the other side of the Lumbardhi i Prizrenit river opposite to the Prizren Fortress. The mosque has a square base and numerous windows, while the main mihrab and the mimber are made of marble. It was built by the waqf of Dukaginzade Gazi Mehmet Pasha, great-grandson of Dukaginzade Ahmed Pasha. His future mausoleum was built in the courtyard of the mosque, but it was never used as he died ca. 1594–96 in Hungary. See also List of monuments in Prizren Islam in Kosovo References Bibliography Katic, Tatjana (2019). "Osmanizovanje srednjovekovnog grada: Urbani i demografski razvoj Prizrena od polovine XV do kraja XVI veka". Istorijski časopis. 20.
Гази Мехмет пашина џамија

Гази Мехмет пашина џамија (алб. Xhamia e Gazi Mehmet Pashës) такође позната и као Бајракли џамија једна је од џамија у Призрену. Опште информације Овај верски објекат један је од најстаријих исламских на простору Косова и Метохије. Џамије почела да се прави 1561. године, а изграђена је 1573. Комплекс обухвата џамију, библиотеку, мектеб и медресу, јавна купатила, стамбене и друге објекте у пречнику од 150 м. Данашњи музеј Призренске лиге био је један од његових објеката. Комплекс се налази на другој страни Призренске Бистрице наспрам средњовековног утврђења Призренски Град. Џамија има квадратну основу и бројне прозоре, а главни михраб и минбер су од мермера, док је она грађена од камена. Џамију је подигао вакуф Дукађиноглу Гази Мехмед паша, праунук Дукађиногла Ахмед-паше. Његов малоузеј саграђен је у дворишту џамије, али никада није коришћен јер је он преминуо у периоду између 1594-96. године у Угарској. Референце Литература Katic, Tatjana (2019). . „Osmanizovanje srednjovekovnog grada: Urbani i demografski razvoj Prizrena od polovine XV do kraja XVI veka”. Istorijski časopis. 20.