NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Универзитет у Гњилану

Универзитет „Кадри Зека” (алб. Universiteti "Kadri Zeka") је државни универзитет у Гњилану. Настава се одвија на албанском језику, по образовном плану и програму Републике Косово. Историја Генеза високог образовања у Гњилану датира из 1966. године отварањем паралеле Правног факултета Универзитета у Приштини, као и годину дана касније отварањем огранка Више педагошке школе Универзитета у Приштини у Гњилану. Одлуком Министарства просвете, науке и технологије, 9. септембра 2002. године, основан је Педагошки факултет са седиштем у Приштини и огранцима у Гњилану, Призрену и Ђаковици. Услед сталних захтева наставника, студената и становништва Косовског Поморавља, као и општина Прешевске долине да се у Гњилану отворе други смерови и факултети, те припреме за оснивање државног Универзитета у Гњилану, у школској 2010/11, Економски и Правни факултети су започели свој рад као огранци Универзитета у Приштини са бројем од око 1.500 студената. Након консолидације образовног процеса током ових година, Универзитет у Гњилану је основан одлуком Владе Републике Косово о оснивању државних универзитета, од 6. марта 2013. године, коју је 31. маја 2013. усвојила Скупштина Републике Косово. Универзитет у Гњилану се налази у граду Гњилану, односно на југоистоку Косова и Метохије. Функција Универзитета у Гњилану одређена је привременим статутом, који је усвојило Министарство образовања, науке и технологије. Оснивање Универзитета у Гњилану био је значајан догађај за грађане општине Гњилане, Косовскопоморавског округа и Прешевске долине. Према резултатима пописа становништва који је спровела Агенција за статистику 2011. године, у Косовском Поморављу живи око 170.000 становника. Док у Прешевској долини, која обухвата општине Прешево, Бујановац и Медвеђа, живи око 57.800 становника албанске националности. Сходно томе, Универзитет у Гњилану има као свој примарни циљ да привуче потенцијалне студенте из ових области због географске близине и нижих животних трошкова које Гњилане нуди у поређењу са Приштином. Факултети Педагошки факултет Правни факултет Економски факултет Факултет рачунарских наука Факултет примењених наука Напомене Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
University of Gjakova

The University of Gjakova "Fehmi Agani" (UGJFA; Albanian: Universiteti i Gjakovës "Fehmi Agani", UGJFA) is a public university located in Gjakova, Kosovo. It was originally established as a Higher Pedagogical School in 1967 and has since grown into a comprehensive university. See also Fehmi Agani Education in Kosovo University of Pristina References External links Official website
Uniwersytet w Djakowicy

Uniwersytet w Djakowicy (alb. Universiteti i Gjakovës Fehmi Agani) – kosowski uniwersytet mieszczący się w Djakowicy. Został powołany do życia 6 marca 2013 roku, oficjalną działalność rozpoczął 1 października tego samego roku. Uczelnię podzielono na trzy wydziały: Filologiczny, Medyczny oraz Pedagogiczny. Uczelnia nosi imię socjologa Fehmi Aganiego. Przypisy
Универзитет у Ђаковици

Универзитет „Фехми Агани” (алб. Universiteti "Fehmi Agani") је државни универзитет у Ђаковици. Настава се одржава на албанском језику, по наставном плану и програму Републике Косово. Факултети Педагошки факултет Филолошки факултет Медицински факултет Факултет примењених наука Факултет друштвених наука Напомене Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Gorioč Monastery

The Gorioč Monastery (Serbian: Мaнастир Гориоч, romanized: Manastir Gorioč; Albanian: Manastiri i Gorioçit) is a Serbian Orthodox Monastery in Kosovo, being a metohion (dependency) of the Visoki Dečani Monastery. By tradition it was founded in 14. c by Serbian King Stefan Dečanski, as a gift to St. Nicholas for the healing. Gorioč Monastery is situated on Bela Stena (White Rock), near Istok. Around Monastery church dedicated to St. Nicholas, there are dormitories for nuns and guests as well as bell tower, small economic buildings and fishpond.It depends on the eparchy of Ras-Prizren and appears on the list of cultural monuments of exceptional importance of the Republic of Serbia. The convent complex includes a church, dedicated to Saint Nicholas, a bell tower and the monks' refectory. Description The Church of St. Nicholas dates from the 14th century and was restored in the 16th century, the 18th century and the beginning of the 20th century. It consists of a single nave and houses icons and frescoes painted in the 17th and 18th centuries1. The other buildings of the monastery, refectory, bell tower and fountain, are of later construction. The monastery library housed precious manuscripts and books dating from the 14th and 15th centuries. In the middle of the 19th century, the Russian traveler Aleksandr Hilferding, who was also a historian and consul, brought some of them to Russia; they are now kept in the National Library of Saint Petersburg1. See also List of Serbian Orthodox monasteries References External links
Monastère de Gorioč

Le monastère de Gorioč (en serbe cyrillique : Манастир Гориоч ; en serbe latin : Manastir Gorioč) est un monastère orthodoxe serbe situé au Kosovo, à proximité de la ville d'Istog/Istok, dans le district de Pejë/Peć. Il dépend de l'éparchie de Ras-Prizren et figure sur la liste des monuments culturels d'importance exceptionnelle de la république de Serbie. Le monastère de Gorioč est un métoque du monastère de Visoki Dečani. Le complexe conventuel comprend une église, dédiée à saint Nicolas, un clocher et le réfectoire des moines. Histoire Selon la tradition, le monastère aurait été fondé par le roi Stefan Uroš III Dečanski, en remerciement de la guérison d'une maladie qui atteignait ses yeux. Au cours de la Seconde Guerre mondiale, les Albanais nazis transformèrent l'église en prison. Fin 1999, après le retrait des forces yougoslaves, le monastère fut en partie détruit par des membres de l'Armée de libération du Kosovo (UÇK)[réf. nécessaire]. Aujourd'hui, le monastère abrite des religieuses. Description L'église Saint-Nicolas date du XIVe siècle et elle a été restaurée au XVIe siècle, au XVIIIe siècle et au début du XXe siècle. Elle est constituée d'une seule nef et abrite des icônes et des fresques peintes aux XVIIe et XVIIIe siècles. Les autres bâtiments du monastère, réfectoire, clocher et fontaine, sont de construction plus tardive. La bibliothèque du monastère abritait des manuscrits et des livres précieux datant des XIVe et XVe siècles. Au milieu du XIXe siècle, le voyageur russe Aleksandr Hilferding, qui était également historien et consul, en rapporta certains en Russie ; ils sont aujourd'hui conservés à la bibliothèque nationale de Saint-Pétersbourg. Références Voir aussi Articles connexes Liste des monastères orthodoxes serbes Liens externes (sr) Courte notice Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail du Kosovo Portail du monachisme Portail du christianisme orthodoxe
Монастырь Гориоч

Монастырь Гориоч (серб. Манастир Гориоч, алб. Manastiri i Gorioçit) — монастырь Сербской православной церкви, находящийся на возвышении Бела-Стена, к северо-западу от города Исток в Северном Косове. Состоит из церкви Святого Николая, монастырских келий и колокольни. История Монастырь Гориоч, согласно легенде, был построен королём Стефаном Урошом III Дечанским: таким образом он отблагодарил Святого Николая, которому молился об исцелении своих глаз, пострадавших во время пожара. Этимология подтверждает название этого монастыря. До наших дней не сохранилась церковь Святого Николая в первозданном виде: она была перестроена в XVI, XVIII и начале XX века. Речь идёт о простой, однонефной церкви, в которой хранятся 11 икон, написанных в XVI, XVII и XVIII веках. В первозданном виде остались колокольня, кельи и фонтан. В монастыре ранее также была библиотека с различными рукописями и книгами, датируемыми XIV и XV веками. Их вывез в 1856 году в Санкт-Петербург русский учёный-славяновед А. Ф. Гильфердинг; в настоящее время отдельные книги из этой библиотеки хранятся в Санкт-Петербурге. В годы Второй мировой войны Гориоч был разграблен албанцами, которые превратили его в тюрьму и содержали там пленных сербов. В 1999 году во время Косовской войны бойцы Армии освобождения Косова разрушили монастырь после того, как силы Югославской народной армии покинули край. После окончания конфликта он был восстановлен. В настоящий момент монастырь Гориоч является памятником культурного наследия Сербии исключительной важности Галерея См. также Монастыри Сербской православной церкви в Косове и Метохии Примечания Ссылки Монастырь Гориоч (рус.) Јечи гора крај манастира Гориоч («Политика», 3. септембар 2012) (серб.)
Манастир Гориоч

Манастир Гориоч је метох манастира Високи Дечани и налази се на узвишењу Бела Стена, северозападно од градића Истока, на Косову и Метохији. Манастир у оквиру свог комплекса има цркву Св. Никола, манастирски конак и звоник. Манастир припада Епархији рашко-призренској Српске православне цркве и представља непокретно културно добро као споменик културе од изузетног значаја Старешина манастира од 2020. до 2023. године била је игуманија мати Марта (Шибалић). Архимандрит Сава Кривокућа обновио је манастир Гориоч, дозидао је старој цркви припрату са звоником. Подигао је и нов, леп конак, а у вези с манастирском портом подигао је лепу шталу за краве и на спрату две-три собе. Камениту порту изравнао је и насуо земљом па засејао травом. Повезао је цркву са конаком лепом поплочаном стазом. Тако је некадашњи дечански метох Гориоч добио нови изглед захваљујући оцу архимандриту Сави. Манастир Гориоч је женски манастир. Предање По народном предању саградио га је Св. Краљ Стефан Дечански и посветио Св. Николи у знак захвалности за исцељење својих „огорјелих“ очију, по чему је манастир и добио име (горе очи – Гориоч). Прошлост манастира Стара црква Св. Николе у Гориочу, из 14. века, није сачувана, а на њеним темељима је обнављана у XVI и XVIII веку као и почетком XX века. Реч је о једноставној, једнобродној цркви у којој се чува 11 икона сликаних у XVI, XVII и XVIII веку. Остале грађевине у манастиру: конак, звоник и чесма саграђени су касније. У манастиру се чувала и библиотека средњовековних књига, са вредним рукописима из XIV и XV века, што је забележио руски путописац, конзул и историчар А. Гилфердинг средином XIX века - 1856. године, када је неке од књига из манастирске библиотеке понео са собом у Русију. Ове књиге се данас чувају у Библиотеци града Петерсбурга. Чета Албанаца је 1912. напала манастир Гориоч. У току Другог светског рата, албански нацисти користили су цркву као затвор и у њој мучили затворене Србе. Након рата 1999. са повлачењем српских снага безбедности и доласком међународних снага, манастир спада под заштиту Шпанског КФОРа, а од децембра 2010. га чувају припадници Косовске полиције. Галерија Види још Списак манастира Српске православне цркве Референце Литература Спољашње везе Јечи гора крај манастира Гориоч („Политика“, 3. септембар 2012) [1] Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (19. децембар 2016)
Hadum-Moschee

Die Hadum-Moschee (albanisch Xhamia e Hadumit, serbisch Хадум џамија Hadum džamija) oder Chadim-Moschee (Xhamia Hadëm) ist eine 1592 erbaute historische osmanische Moschee im alten Basar der kosovarischen Stadt Gjakovë. Sie gilt als architektonisches Unikat im Kosovo. Baugeschichte Die Moschee wurde von Sylejman Efendia (Soliman Aga Bizeban), dem aus Guska bei der Stadt Gjakova stammenden Haremswächter des Sultans Murad III., errichtet. Hadum bedeutet Diener bzw. Eunuch, und Sylejman Efendia diente als Eunuch im Topkapı-Palast. Die Moschee errichtete er nach seiner Rückkehr aus Konstantinopel zeitgleich mit einer Schule auf dem Gelände von Jakë Vula; die heutige Stadt Gjakova entwickelte sich aus diesen beiden Bauwerken heraus. Im 18. Jahrhundert wurde der Moschee eine Bibliothek hinzugefügt, und im 19. Jahrhundert erhielt die Moschee ihre einzigartige Dekorierung mit osmanischer Kalligrafie und floralen Elementen (Arabesken). Im Zweiten Weltkrieg wurde der Hamam des Komplexes zerstört, die größten Schäden entstanden jedoch während des Kosovokrieges 1999, als am Abend der NATO-Intervention in Jugoslawien serbische Paramilitärs und Polizisten den Moscheekomplex in Brand steckten und das Minarett niederrissen. Die jahrhundertealte Manuskripte enthaltende historische Bibliothek, in der die Geschichte der Hadum-Moschee archiviert war, wurde zusammen mit dem hölzernen Portikus niedergebrannt. Bei einer unprofessionellen „Renovierung“ des Joint Relief Committee aus Saudi-Arabien wurden die beschädigte Bibliothek der Moschee und die historische Medrese (Religionsschule) im Jahre 2000 mit Bulldozern zerstört und beseitigt. Von 2003 bis 2005 wurde die Hadum-Moschee von der Organisation Cultural Heritage Without Borders (Kulturerbe ohne Grenzen) mit Unterstützung der US-amerikanischen Packard Foundation restauriert; mithilfe der UNESCO restaurierte sie für 115.000 € 2008 bis 2009 auch die alten Wandmalereien. Aufbau Die auf einem rechteckigen Plan im traditionellen Stile des Mimar Sinan errichtete Hadum-Moschee hat ein Minarett und eine große Kuppel, die 13,5 Meter hoch ist – zusätzlich zur Gebetshalle, die 12,6 Meter Höhe aufweist. Sie hat elf Spitzbogenfenster, die teilweise mit Davidsternen dekoriert sind. Die Gebetsnische (mihrapi) befindet sich an der Südwestseite, und die Kanzel (mimberi) ist aus Holz, ebenso wie der mehfili, die Empore für Frauen an der Nordwestseite, die von Holzsäulen gestützt wird und über die Treppenstufen des Minaretts erreicht werden kann. Die hajat genannte Vorhalle hat drei Wölbungen nach oben. Das 31 Meter hohe Minarett hat eine Bleistiftspitze, ihre Scherefe (Balkon) besteht aus wenigen Reihen von Gestein. Eine Besonderheit der Moschee sind die Schallschläuche an den Ecken, die eine besondere Akustik hervorrufen, und die vielen Verzierungen durch geometrische Formen und Koranzitate-Inschriften, die als islamo-albanischer Barock betrachtet werden. Weblinks Einzelnachweise
Mosquée Hadum

La mosquée Hadum (en albanais: xhamija e Hadumit), également connue sous le nom de mosquée Hadim, est une mosquée ottomane située dans la ville de Gjakovë/Đakovica, au Kosovo. En raison de son importance, elle est inscrite sur la liste des monuments culturels d'importance exceptionnelle de la république du Kosovo. Histoire La mosquée Hadum a été construite à la fin du XVIe siècle, sans doute en 1592 et 1593 par Hadum Soliman Aga Bizeban, né dans le village de Guskë/Guska près de Gjakovë/Đakovica ; hadum ou hadim désigne un « serviteur », un « eunuque » et de fait Soliman Aga Bizeban fut gardien du harem impérial à l'époque du sultan Murad III. Architecture La mosquée Hadum est précédée d'un porche surmonté de trois dômes et constitué de piliers monolithiques. La partie centrale de l'édifice est surmontée d'un autre dôme mesurant 13,50 m de diamètre et soutenu par huit pilastres et des trompes situés l'intérieur et l'ensemble est flanqué d'un minaret haut de 31 m. Les façades de la mosquée sont construites en pierres de taille, tandis que le haut du minaret est constitué de petits cubes de grès. Intérieur Les murs de la mosquée Hadum sont décorés de paysages et de cyprès stylisés. Restauration Des travaux de restauration ont été réalisés en 1968. Références Articles connexes Đakovica Islam en Serbie Liens externes (en + sr) [PDF] Notice - Sur le site du Projet Rastko (en) Autre notice Portail de l'islam Portail du Kosovo Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de la protection du patrimoine
Хадум-џамија у Ђаковици

Хадум-џамија у Ђаковици је подигнута крајем 16. века и представља непокретно културно добро као споменик културе од изузетног значаја. Историја и изглед Хадум или Хадим-џамију, што у преводу значи слуга, евнух, подигао је Хадум сулејман-ага Бизебан, слуга царског харема у време султана Мурата III, родом из села Гуске код Ђаковице. Ближе датовање у 1592/1593. (или 1003. по хиџри) одређено је на основу података из призренских салнамама (годишњих календара из 1873. и 1874). Џамија припада једноспратном типу са тремом који је наткривен трима куполама. Главни простор је покривен куполом пречника 13,50 m, коју осигуравају осам унутрашњих пиластара и тромпе. Улазни трем носе монолитни камени стубови без стопа. Трем је касније проширен троводним кровом дрвене конструкције. Витко минаре, висине 31 m, прислоњено је уз зид џамије. Фасаде џамије зидане су каменим блоковима, а горњи део минарета мањим квадерима пешчара. Декорацију зидова ентеријера чине стилизовани пејзажи и чемпреси. Конзерваторски радови обављени су 1968. године. Види још Списак споменика културе у Пећком округу Списак споменика културе од изузетног значаја Референце Спољашње везе „Хадум џамија — Споменици културе у Србији”. САНУ. Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Мечеть Хадум

Мечеть Хадум у Джа́ковиці (серб. Хадум-џамија; алб. Xhamia e Hadumit; тур. Hadım Camisi) збудована наприкінці XVI століття та являє собою нерухому культурну цінність як пам'ятка культури виняткового значення. Історія та зовнішній вигляд Хадум або мечеть Хадім, що означає слуга, євнух, була збудована Хадумом Сулейман-ага Бізебаном, слугою імператорського гарему за часів правління султана Мурада III, уродженця села Гуске поблизу Джаковиці. Приблизна дата побудови у 1592 чи 1593 році (або 1003 року гіджри), що визначено на основі даних із Призренських сальнам (річних календарів 1873 та 1874 років). Мечеть одноповерхового типу з ґанком, покритим трьома куполами. Основний простір покритий куполом діаметром 13,5 м, який укріплений вісьмома внутрішніми пілястрами та фронтоном. Вхідний ґанок підтримується монолітними кам'яними колонами без опор. Ґанок пізніше розширений трискатним дахом дерев'яної конструкції. До стіни мечеті притулений стрункий мінарет заввишки 31 м. Фасади мечеті збудовані з кам'яних блоків, а верхня частина мінарету — з менших блоків пісковика. Внутрішні стіни прикрашені стилізованими пейзажами та кипарисами. Консерваційні роботи проведені у 1968 році. Галерея Посилання «Хадум џамија — Споменици културе у Србији». САНУ (серб.) Републички завод за заштиту споменика културе — Београд (серб.) Листа споменика (серб.) Примітки
Shutman-See

Der Shutman-See (albanisch Liqeni i Shutmanit, serbisch Шутманско језеро Šutmansko jezero) ist einer der größten Gletscherseen im Sharr-Gebirge im Kosovo. Er befindet sich im Süden des Landes in der Gemeinde Dragash. Er liegt auf 2.070 Metern Höhe und ist 160 Meter lang, 100 Meter breit und einen Meter tief.
Shutman Lake

Shutman Lake (Albanian: Liqeni i Shutmanit; Serbian: Шутманско језеро, Šutmansko jezero) is one of the largest mountain lakes in the Sharr Mountains in Kosovo. Geography Shutman Lake is of glacial origin and located in southern Kosovo, in the municipality of Dragash. It lies on an elevation of 2,070 m (6,791 ft) above sea level. The lake has a maximum length of 160 m (525 ft) and a maximum width of 100 m (328 ft). It is 1.10 m (3.6 ft) deep. See also List of lakes of Kosovo References
Šutmansko jezero

Šutmansko jezero (alb. Liqeni i Shutmanit, srp. Шутманско језеро) je ledenjačko jezero na Šar planini, na jugu Kosova je jedno od najvećih planinskih jezera na toj planini. Nalazi se na 2,070 m/nm. Najveća dužina jezera je 160 m, a širinu od 100 m. Duboko je 1,1 m. Povezani članci Jezera na Kosovu Izvori Vanjske poveznice
Шутманско језеро

Шутманско језеро (алб. Liqeni i Shutmanskos) је глацијално језеро у Србији на Косову и Метохији. Ово је једно од 27 језера која се налазе на Шар планини, а лежи у близини границе Србије са Републиком Северном Македонијом. Налази се у удубљењу, које је покривено пашњацима, на 2,070 m надморске висине. Дугачко је 160, а широко је око 100 метара. Обим језера износи 457 m, а површина језера је 12.740 m². Дубоко је око 1 метар. У језеро утиче поточић, а вода истиче само при високом водостају. Види још Списак језера у Србији Језера на Шар планини Референце Литература Мала енциклопедија Просвета (3 изд.). Београд: Просвета. 1985. ISBN 978-86-07-00001-2. Марковић, Јован Ђ. (1990). Енциклопедијски географски лексикон Југославије. Сарајево: Свјетлост. ISBN 978-86-01-02651-3.
Église Saint-Jean de Crkolez

L'église Saint-Jean de Crkolez (en serbe cyrillique : Црква светог Јована у Црколезу ; en serbe latin : Crkva svetog Jovana u Crkolezu) est une église orthodoxe serbe située à Crkolez/Cërkolez, au Kosovo, près d'Istog/Istok. Construite en 1355, elle dépend de l'éparchie de Ras-Prizren et est inscrite sur la liste des monuments culturels d'importance exceptionnelle de la république de Serbie. Histoire L'église Saint-Jean a été édifiée en 1355, dans l'ancien cimetière situé au-dessus du village de Crkolez/Cërkolez ; elle a été fondée par un noble personnage du nom de Radoslav, qui portait le nom monastique de Jovan (« Jean »), et qui s'y est fait enterrer. En 1395, une charte de la religieuse Jevgenija, autrefois connue comme la princesse Milica, femme du prince Lazar Hrebeljanović, confirme que le voïvode Novak et sa femme ont fait présent de l'église au monastère Saint-Panteleimon du mont Athos. Architecture L'église Saint-Jean est typique des églises rurales de la région. Elle est constituée d'une nef unique et d'un narthex dotés de voûtes en berceau ; la nef est prolongée d'une abside à cinq pans. La façade occidentale est décorée de petites rosettes. Fresques et peintures Les fresques du XIVe siècle ont été refaites en 1672 et 1673 par un certain Radul, à l'époque du patriarche Maksim, ainsi qu'en atteste une inscription située dans l'église. On y trouve représenté un grand ensemble du Jugement dernier avec une foule de pécheurs. Particulièrement didactiques, les légendes sont rédigées en langue vernaculaire, ce qui constitue un fait assez rare et ajoute à la valeur de la fresque. L'église abrite encore huit icônes, ainsi que les portes royales (en serbe : carske dveri) de l'ancienne iconostase. Manuscrits Jusqu'en 1955, l'église Saint-Jean a conservé une précieuse collection de manuscrits sur parchemin et papier, remontant à une période comprise entre le XIIIe siècle et le XVIe siècle. Cette collection a été transférée dans le Trésor du monastère de Dečani. Restauration Les fresques du monastère ont été restaurées en 1972 et 1973. Références Voir aussi Articles connexes Istog/Istok Liens externes (en + sr) [PDF] Notice détaillée - site du Projet Rastko (sr) Galerie de photographies Portail du Kosovo Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe