NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Mazhiqi-moskén

Mazhiqi-moskén är en moské i ruiner belägen i byn Mazhiq i Shala e Bajgorës-regionen norr om Mitrovica, Kosovo. Regionen har alltid varit känt för sina natur-och jordbrukstillgångar och efter osmanernas erövring av Kosovo byggdes moskén i mitten av 1500-talet. I slutet av 1500-talet hade regionen 21 muslimska hushåll. Enligt turkiska källor byggdes moskén av arkitekten Maslihuddin Abdul-Gani. Idag ligger moskén i ruiner och används inte mer som böneplats. Galleri Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Mazhiqi-moskén.﻿
Ali Bel Bicaj Tower House and Mill

The Ali Bel Bicaj Tower House and Mill is a cultural heritage monument in Vrelo, Istog, Kosovo. History The square watermill has long ground wheat and maize, and the roof is four stories. The floor was renovated in the 20th century. While the mill itself was used for grinding, the rest of the house served as both the owners’ quarters and as lodging for travelers. Out of use in recent times, the mill burned down during the Kosovo War in 1999, leaving only the outer walls. What remains was therefore listed under preservation as plot 70806008 – 251. References
Elena Gjika Elementary School

The Elena Gjika Elementary School is a cultural heritage monument in Pristina, Kosovo, and one of the oldest intact buildings in the entire city. History and description The building housing Elena Gjika (Dora d'Istria) Elementary School is at the intersection of Zenel Salihu and Emin Duraku Streets at the edge of Prishtina's old city center. Built at the turn of the 20th century in the Vienna Secession architectural style, the school features a mix of square and arched windows that is unusual in the city. Although the overall structure and the front façade preserved, side windows have been renovated with newer plastic and the roof has been repaired. See also Education in Pristina Elena Gjika (Dora d'Istria) References
ОШ „Вук Караџић” Приштина

Основна школа „Вук Караџић” (алб. Shkolla fillore „Vuk Karaxhiq”) у Приштини била је образовна установа која је до јуна 1999. године функционисала у систему Републике Србије. Налазила се у историјски најстаријем градском кварту Приштине, на раскриници улица Емин Дураку и Стефана Дечанског. Историја Школа је осонована непосредно након ослобођења Приштине у Другом светском рату. Формално оснивање школе је учињено одлуком Народног већа општине Приштина бр.11600 од 28. маја 1962. године. Због демографског развоја Приштине 1963. године јавља се потреба за оснивањем нових школа. У другом полугодишту школске 1964/65. године почела је са радом новооснована ОШ „Владимир Назор”, а одељења су формирана од ученика који су до тада похађали основну школу „Вук Караџић”. Почетком 90-их просветни радници и ђаци албанске националности напуштају школу и образовни систем Републике Србије и оснивају 1992.године паралелну основну школу која ће радити изван закона тадашње Републике Србије, а под именом oсновна школа „Елена Ђика” Приштина (алб. Shkolla fillore „Elena Gjika” Prishtinë). Са почетком НАТО агресије на Савезну Републику Југославију рад свих школа је обустављен. Просветни кадар и ђаци српске националности јуна 1999. године напуштају Приштину, а школа више никада није обновила своје функицонисање у образовном систему Републике Србије. Након рата на Косову и Метохији 1999. године у просторијама школске зграде се организује рад основне школе „Елена Ђика” која је од 1991. године функционисала као паралелна образовна установа. Школа ради по косовском образовном систему, а настава се изводи на албанском и турском језику. Основна школа која функционише у косовском образовном систему је једна од ретких институција за основно образовање која нуди часове за децу оштећеног слуха. Од 2014. године школска зграда коју је пројектовао архитекта Момир Коруновић је под привременом заштитом привремених институција самоуправе у Приштини. Архитектура школске зграде Зграда у којој се налазила школа, је једна од ретких које нису претрпеле велике промене у свом првобитном тлоцрту. Зграду школе је пројектовао архитекта Момир Коруновић, саграђена је између 1926-1928. године. Третман декора главне фасаде са округлим геометријским облицима је сматрана да обележава утицаје аустроугарског стила. Међутим, иницијативе предузете за очување зграде видно утичу на првобитну фасаду, прозоре и кров. Током 2016. и 2018. године вршило се реновирање школске зграде у сарадњи турске агенције за међународну сарадњу и координацију(ТИКА) и привремених институција самоуправе Општине Приштина. Референце
Festung von Kasterc

Die Festung von Kasterc (albanisch Fortifikata Hisari i Kastërcit) befindet sich im Süden des Kosovo auf dem Gebiet des namensgebenden Dorfes Kastërc (albanisch auch Kastercë, Kastër/i; serbisch Кострце Kostrce) rund zwölf Kilometer nordwestlich von Suhareka (albanisch auch Theranda). Die Festung entstand bereits in der Kupferzeit und wurde während der Zeit Kaiser Justinians I. ausgebaut. Auch im Mittelalter wurde sie weiterhin genutzt, jedoch als Nekropole. 1986 erfolgten erste Grabungen, die einen Eindruck vom Umfang der Anlage vermittelten. Weitere Grabungen erfolgten in den Jahren 2010 und 2011 auf einer Fläche von 500 Quadratmetern. Dabei wurde auch eine frühchristliche Kirche freigelegt. Auch konnten Eisenbearbeitungswerkzeuge, Keramik, Schmuck und Münzen gesichert werden. Literatur Milot Berisha: Archaeological Guide of Kosovo, Kosovo Archaeological Institute and Ministry of Culture, Youth and Sports, Prishtinë 2012, S. 84. (academia.edu)
Кула Абдулах-паше Дренија

Кула Абдулах-паше Дренија (алб. Kulla e Abdullah Pashë Drenit) је споменик културне баштине Косова и Метохије који се налази у Ђаковици. Овај споменик је категорије "архитектонске". Историјат Кула Абдулах-паше Дренија се налази у Ђаковици, у близини споменика Призренске Лиге, Месџида Шех Емина, Куће Сулејмана Вокшија, Куле Коша, Гроба Мађар Паше, који сачињавају вредну скупину културне баштине. Верује се да је ова кула саграђена 1790. године и да је служила као стамбени објекат и тврђава. Кула симболизује један од најважнијих догађаја нове албанске историје. Најважније особе овог догађаја су биле Абдулах-паша Дрени, про-турски члан Албанске Призренске Лиге, и Мађар-паша, турски командир. Кула је током СФРЈ периода функционисала као регионални музеј. Ова кула поседује велике архитектонске вредности. Материјал и техника изградње се састоје од природног камена и печених цигли. Кула има много прозорa, углавном малих, такође има и велики број купола што значи да осим што је кула служила за становање, служила је и као тврђава. Ова кула има три спрата, приземље је изграђено од камења, док су остали спратови изграђени од печених цигли. Референце
Monumental Complex of the Albanian League of Prizren

The Monumental Complex of the Albanian League of Prizren is a museum complex and cultural heritage monument located in the historic city of Prizren, Kosovo. This monument belongs to the "architectural" category, approved with number 414/77 and is under state protection. The complex is now home to photographs, documents, objects, clothing and other cultural artifacts that date from the time of the League of Prizren. History The Monumental Complex of the Albanian League of Prizren is an urbanistic and architectural ensemble, geographically located in the old city centre, with special cultural, historical, societal and environmental values. The complex was shaped with the construction of the Gazi Mehmet Pasha's Mosque, and around it, other buildings were developed, such as the League Building, the Medrese (School), Library, Turbe and residential buildings, which are mainly spread through the south-western area of the Gazi Mehmed Pasha's Complex, within which we have the Memorial Complex of the Prizren League. These folk architecture buildings are found individually and in series. By the end of the 19th century, and the early 20th century, restoration and reconstruction works in residential buildings clearly feature European Baroque styles, with a hint of Neo-Classicism, which provides a specific image to these buildings. After the 1950s, mass demolitions were made, in the name of road expansion, and the Lumbardh River was reshaped for “modernizing” the city. From this complex, only a few preserved buildings remain, while some parts of the Medrese (School) were also destroyed. In 1968, due to the road construction, several buildings along the river were demolished, while the residential building of the Albanian League of Prizren was relocated for several meters west. Again, in 1976-’78, major interventions were made, thereby demolishing several buildings in the area of Memorial Complex of the Albanian Prizren League, with aim to reconstruct the Museum of the Prizren League, for its 100th anniversary. During the 1999 war, the League Building was entirely demolished due to fire, and was reconstructed by June 2000. Now, the Museum Complex of the Prizren League is made of three sectors: The Albanian League of Prizren Residence, a historical sector, with the history of the League, featuring written documents, old weapons and paintings of historical and political figures of the League; The Medrese (School), with an ethnographic sector in its ground floor, characteristic adornments from Albanian-inhabited areas; and The upper floor of Medrese, with the Art Gallery, featuring paintings of the personalities of the Albanian League of Prizren. References External links Monumental Complex of the Albanian League of Prizren
Çarshi-Moschee

Die Çarshi-Moschee, Stein-Moschee oder auch Sultan-Murad-Moschee (albanisch Xhamia e Çarshisë, Xhamia e Gurit, Xhamia e Sulltan Muratit) ist eine Moschee osmanischen Stils in der kosovarischen Hauptstadt Pristina. Sie steht an der Kreuzung der Straßen Agim Ramadani und Nazim Gafurri, am Eingang der Altstadt. Baugeschichte Die Çarshi-Moschee zählt zu den ältesten islamischen Sakralbauten des Kosovos. Sie wurde 1393 durch Sultan Bayezid I. errichtet, zum Andenken an seinen bei der Schlacht auf dem Amselfeld verstorbenen Vater Sultan Murad I. und an den Triumph der osmanischen Truppen über die christlichen Verteidiger. Seit 2011 wird die Moschee renoviert. Aufbau und Ausstattung Der Sakralbau besteht aus dem Hauptgebäude mit der Kuppel, der angrenzenden Galerie und dem Minarett. Die Kuppel hat einen Durchmesser von 10 Metern. Die gesamte Konstruktion besteht aus Stein. Östlich der Moschee ist eine Grünanlage mit Brunnen angelegt. Weblinks Gjysmë milioni euro për “zhveshjen” e Xhamisë së Gurit in: Koha.net vom 19. Juni 2011 (albanisch) Restaurohet Xhamia e Çarshisë in: Kosovahaber.net vom 28. Juni 2011 (albanisch)
Чаршијска џамија

Чаршијска џамија или Џамија Камена (алб. Xhamia e Çarshisë, Xhamia e Gurit, Xhamia e Sulltan Muratit) је споменик културне баштине Косова и Метохије који се налази у Приштини. Налази се у комплексу старе Приштине, у средишњем делу града, тачније западно од Музеја Косова и Метохије и служи као пагода исламске вере. Историјат Џамија је изграђена око 1393. од стране Султана Бајазита I сина Мурата I. Џамија се првенствено налазила преко пута Старе Чаршије која је срушена шездесетих година 20. века па и дан данас носи име Џамија Чаршије. У близини ове џамије налазе се: Шадрван, Музеј Косова, Џамија Јашар Паше и Археолошки Парк, које све заједно оснивају културно-историјску целину под заштитом државе. Архитектура Џамија је изграђена од камена на четвртастој основи (12.70м), од које се пандативом пролази на дванаестострани ваљак на којем се налази централна купола. Објекат има једну просторију, са минаретом изграђеног у потпуности од камена. Џамија је окружена веома уским двориштем. Унутрашња просторија је осветљена прозорима поређаних на различитим нивоима израженог ритма, површине зидова су украшене зидним сликама са оријенталним биљним мотивима тог времена. Џамију карактеризује и полигонални врх минарета од камена. Џамија је у својој унутрашњости, спољашности и својој околини претрпела обнове и трансформације које су утицале на њен визуелни интегритет, док је минарет остао нетакнут од својег првобитног облика. На овој џамији се тренутно врше радови конзервације. Хајат који је срушен током ове фазе конзервације, претпоставља се да је то била последња интервенција 19. века, обновљеног неколико пута, што се може видети од натписа на две звезде на јужној страни. Што се тиче функционалног, архитектонског и историјског аспекта, ова зграде је јединствене структуре у складу са временским трансформацијама, и у свом саставу чува све карактеристичен елементе још од времена изградње, па се и сматра као истакнуто грађевинско дело. Референце Литература LISTA E TRASHËGIMISË KULTURORE PËR MBROJTJE TË PËRKOHSHME (PDF). Republika e Kosovës, Ministria e Kulturës, Rinisë dhe Sportit. Приступљено 10. 4. 2018. Спољашње везе База података о културној баштини Косова Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (11. април 2018)
Gërmova Mosque

The Gërmova Mosque is a cultural heritage monument in Gërmova, Vitina, Kosovo. The mosque is built of wood with clay mortar. The adobe walls were raised later during an extension project in the 1960s. Ali Tërziqi of Požaranje is responsible for the roof, Mulla Mehmet of Smirë for the railings of the müezzin mahfili, and carpenter Nazim Buzhala for the ceiling moldings. Different dates have been suggested for construction, including the 14th century and 1447, but serious scholarship doubts origins prior to the mid-18th century. The discrepancy may come from local memory of an older mosque on whose foundations the current one was built, complicating preservation efforts. Description The mosque has 9 square windows are at different heights: the two lower ones on the northern façade were closed by the congregation due to vandalism by individuals throwing bottles of brandy or beer, requiring a guard of two to three during services especially on holidays. The rectangular mosque is 7.35 metres (24.1 ft) by 11.4 metres (37 ft), its stone foundations contrasting with the adobe walls. The four-layer roof conforms to the local fashion, lacking a minaret. While the prayer hall has a mihrab, minbar, and mahfili, it lacks a dikka or lectern. The mihrab faces the qibla (direction of Mecca) and features floral decoration on both sides, otherwise only distinguishing itself from the remainder of the wall through engraving since both are white, though the mihrab may have once have been colored something else. The minbar is separated from the wall as in most mosques of its day and features wooden decorations with a few glass beads inside. Both the minbar and mahfili are made of oak wood. The minbar features geometric motifs that once included a hexagram facing toward the middle of the prayer hall. Meanwhile, the mahfili was built from 1969 to 1970 and is studded with wooden boards and handrails shaped like fish scales or crescent moons. Two stone inscriptions found in the old portico’s foundations are now featured in the mosque's courtyard. National registry expert Qazim Nasami believes them to be old since they accompanied a standalone altar. Though heavily damaged, the inscriptions include seamless calligraphy that would be lost if they are threatened by construction in the courtyard corner where they now stand. Renovations were required by roof leaks. References
Shtime Mosque

The Shtime Mosque is a cultural heritage monument in Shtime, Kosovo. History The Shtime Mosque was built in 1824 near the Shtime River at 1 Ahmet Shtimja St. The mosque has been extensively altered, especially after the construction of a massive reinforced concrete annex next to the original entrance. The old portico of stone, clay mortar, and wooden studs (hatula) is gone as well. The changes are more visible from within than from without, as with the Atik Mosque in Gjilan. The prayer hall is largely authentic, however, with the plastic replacements for old wooden windows kept in their old wood frames. Not counting the annex, the mosque has 9 prayer hall windows. The walls were plastered in 2004 and decorated from the floor to the windowpane with decorative boards. The mihrab features muqarnas (also known as "stalactite vaulting") in the cone, but the wooden pulpit remains, as in most old mosques, between the mihrab and the side wall. The pulpit includes conical and other geometrical moldings, including a heptagram in a triangular mold, described by the imam as representing that the "separation of the star's corners do not matter, such that they share in their encompassing love for Allah." The mosque is roofed on the inside by an octagonal dome of wooden planks similar to fish scales. At the top of the dome, a circular wooden slab is decorated geometrically and surrounded by three concentric circles. A frieze runs through the top of the side wall alongside the base. The 2006 annex connects there to the müezzin mahfili with a massive circular dome and its own separate windows. The minaret dates to 1996 and ends in a concrete-brick pyramid (all brick on the seventh and final layer); two balconies are embossed with muqarnas and the spire is topped with a crescent. References
Pirinaz Mosque

The Pirinaz Mosque (Albanian: Xhamia e Pirinazit) is a mosque located in Pristina, Kosovo. It was built in the second half of the 16th century and was founded by Piri Nazir who served as Vezir under two Ottoman Sultans. The Pirinaz Mosque is made of the same stone as the Imperial Mosque but its construction began 100 years later. This mosque represents an important cultural value, which is further increased by the belief that Prince Lazar's remains were buried on the location of today's Pirinaz Mosque with the permission of Sultan Bayezid, son and successor of Murat, who died in the Battle of Kosovo in 1389. Later on, Lazar's remains were moved to Ravanica Monastery in Serbia. Furthermore, the local legend has it that "Stone of Lazar" located in the garden of Pirinaz Mosque was used to behead Prince Lazar. However, the real circumstances encompassing Lazar's death, remain unknown. Restoration The Pirinaz Mosque underwent renovations between 2020 and early 2024, whereby both the interior and the exterior of the building were refurbished. References
Пириназ џамија

Пириназ џамија (алб. Xhamia e Pirinazit) је џамија у Приштини. Опште информације Саграђена је у другој половини 16. века, а основао ју је Пири Назир који је служио као везир под два османска султана. Пириназ џамија је направљена од истог камена као и Царска џамија, али је њена изградња почела 100 година касније. Референце
Adem Jashari Memorial Complex

The Adem Jashari Memorial Complex (Albanian: Kompleksi Memorial Adem Jashari) is a memorial complex in Prekaz i Epërm, Skenderaj, Kosovo. It is categorized by the government as "Architectural" and was built in honor of the family and life of the Kosovo Liberation Army fighter Adem Jashari, killed in action during the Kosovo War on March 7, 1998, during what was later known as the Attack on Prekaz. Description The location includes both the houses and graves of several soldiers from the Jashari family. Therefore, it was placed under national heritage protection by the Assembly of the Republic of Kosovo. The graves of Shaban, Hamëz, and Adem are guarded by Sentinels from the Kosovo Security Force. Gallery References External links Official website Archived January 7, 2020, at the Wayback Machine National cultural heritage register site
Меморијални комплекс „Адем Јашари”

Меморијални комплекс „Адем Јашари” (алб. Kompleksi Memorial Adem Jashari) је меморијални комплекс у Доњем Преказу. Изграђен је у знак сећања на Адема Јашарија, једног од оснивача терористичке Ослободилачке војске Косова (ОВК) убијеног 7. марта 1998. током рата на Косову и Метохији, односно ликвидације терористичке групе Јашари. Комплекс обухвата и куће и гробове неколико терориста из породице Јашари. Стављен је под заштиту националног наслеђа од стране Скупштине Републике Косово. Гробове Шабана, Хамеза и Адема чувају припрадници Косовских безбедносних снага (КБС). Галерија Напомене Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Банска

Банска (на сръбски: Бањска) е действащ православен манастир на Сръбската православна църква. Местоположение Намира се в Северно Косово. Отстои на няколко километра от Звечан, на югоизточните склонове на планината Рогозна. Изграден е приживе от Стефан Милутин (1313 – 1317) като негова задужбина и ведно с манастирската църква е посветен на свети Стефан. История Манастирът е съграден архитектурно в типичен рашки стил. След смъртта на Стефан Милутин в Неродимле банският епископ Данило II пренася тленните му останки тук. След косовската битка мощите на краля са пренесени в близкото рударско селище Трепча, а след падането на Смедеревското деспотство под турска власт са пренесени в София, където се съхраняват в църквата „Свети Крал“. Тук по време на Първата световна война е открит гробът и владетелският пръстен на кралица Теодора Смилец, съпруга на Стефан Дечански и майка на Стефан Душан. На открития скелет са намерени пръстени, които се оказват че са на майката на цар Стефан Душан. По време на османското владичество манастирът е опожарен и запуснат. На 15 август 2004 година (Успение Богородично), след като е реставриран и възстановен, е отново отворен за посетители. Бележки
Klášter Banjska

Klášter Banjska (srbsky Манастир Бањска/Manastir Banjska, albánsky Manastiri i Banjskës) je pravoslavný klášter, nacházející se poblíž města Zvečan na území Kosova. Administrativně spadá pod Rašsko-prizrenskou eparchii Srbské pravoslavné církve. Kosovská správa jej eviduje jako kulturní památku pod evidenčním číslem 0301- 551/90; Srbsko jej eviduje jako kulturní památku mimořádného významu. Klášter s kostelem zasvěceným Svatému Štěpánovi byl zbudován v letech 1313–1317 v době vlády Nemanjićů. Pohřben zde byl král Štěpán Uroš II. Milutin, jehož ostatky byly po Bitvě na Kosově poli přeneseny do Trepči. Středověký klášter za dob existence Osmanské říše postupně pustl. V 15. století jej ničil požár, v 19. století byl hlavní kostel přebudován na mešitu a již tak nesloužil svému původnímu účelu. Po vzniku Jugoslávie prováděl archeologické práce v areálu zničeného kláštera architekt Đurađ Bošković. Rekonstrukce kostela byla provedena v letech 1939 a 1990. Jako klášter slouží od roku 2004. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Klášter Banjska na Wikimedia Commons Profil kláštera na stránkách Zadužbine Nemanjića (srbsky)
Monasterio de Banjska

Monasterio de Banjska​ (en serbio: Манастир Бањска, Manastir Banjska; en albanés: Manastiri i Banjës) es un monasterio ortodoxo serbio en la aldea de Banjska, cerca de Zvečan en el norte de Kosovo. El monasterio, junto con la iglesia de San Esteban, fue construido entre 1313 y 1317 y fue establecido por el rey serbio Stefan Uroš II Milutin, uno de los gobernantes más poderosos de los Balcanes en la época y uno de los gobernantes más poderosos de toda la dinastía de Nemanjić. San Esteban, casi totalmente destruido, se convirtió en mezquita en el siglo XIX, sirviendo como tal hasta la Primera Guerra Mundial. La primera actividad de conservación tuvo lugar en 1939, y de nuevo en in 1990, cuando la iglesia fue reconstruida en parte. El Monasterio de Banjska fue declarado Monumento Cultural de excepcional importancia en 1990, y se encuentra protegido por la República de Serbia. Referencias
Klooster Banjska

Het Klooster Banjska (Servisch: Манастир Бањска, Manastir Banjska; Albanees: Manastiri i Banjës) is een Servisch-orthodox klooster gelegen in Kosovo. Het ligt in de gemeente Zvečan. Volgens traditie, werd het gesticht door koning Stefan Uroš II Milutin tussen 1313 en 1317. Milutin bouwde het klooster als begraafplaats. Hij werd hier oorspronkelijk zelf dan ook begraven. Na de Slag op het Merelveld in 1389 werd zijn lichaam verplaatst naar Trepča en in 1460 naar de Bulgaarse hoofdstad Sofia. Het klooster raakte mettertijd in verval en van de 19e eeuw tot de Eerste Wereldoorlog werd de Sint-Stefanus kerk door de Turkse heersers gebruikt als moskee. In 1939 werd de heilige mis weer gevierd in de kerk en in 1990 werd het gebouw grotendeel gerestaureerd. Externe link (sr) Meer informatie over het klooster