NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Harilaq Fortress

The Harilaq Fortress (Albanian: Kalaja e Harilaqit; Serbian: Градина) is a hilltop fortification west of the village of Harilaq in Kosovo. The fortress is of great archaeological importance, with its roots tracing back to prehistoric times and its peak development occurring during late Antiquity through the early Byzantine period. Location The fortress is situated in the village of Harilaq, about 9 km southwest of Fushe Kosova and 16 km southwest of Pristina. It sits on a 1.3-hectare forested hill, with an elevation ranging from 736 m to 767 m, while the Golesh Hill (1019 m) is to the west. It has a strategic position overlooking the Kosovo field, with portions of the municipalities of Kosovo Polje, Pristina, Obiliq, Lipjan, Ferizaj, Shtime and Drenas visible. Before excavations, the ramparts and interior were hidden by soil and vegetation. Overview The Harilaq Fortress differs from other fortifications of this period, not only within Kosovo but throughout the Central Balkans. This stronghold enters in the group of fortresses and fortifications reconstructed and constructed in Dardania (61 reconstructed and 8 constructed) by Byzantine emperor Justinian the Great (527–565 AD), recorded in the written work by Procopius in the 6th century, in his book De Aedificiis – On Buildings. Archaeological excavations at the site began in 2005 and continued systematically until 2009, with efforts made to preserve the circuit walls. Over the course of five seasons, the archaeological team uncovered a variety of structures, including a church with three naves, rampart towers, and two rounded sacral buildings of unknown purpose. A significant amount of movable artifacts was found, including metal tools, jewelry, coins, bricks, and glass fragments, all pointing to the Late Antiquity period, particularly the Justinian era. The site also showed evidence of continuous use from prehistoric times through the Medieval Period. Discovered and recorded findings from this site of excavations from 2005 to 2008 were presented at the International Conference on Illyria: Illyri Meridionale et l'Epire dans l'antiquite, Act du V colloque internacional de Grenoble, 8–11 octobre 2008, held in Grenoble, France.Harilaq Fortress presents the most excavated area, compared to fortresses of the same period in Kosovo. See also Archaeology of Kosovo List of fortifications in Kosovo List of settlements in Illyria References External links http://penelope.uchicago.edu/Thayer/E/Roman/Texts/Procopius/Buildings/home.html, retrieved 17 March 2013. http://www.balkaninsight.com/en/article/kosovo-s-buried-treasures-stay-underground, retrieved 17 March 2013. https://www.youtube.com/watch?v=on5pVYaaeFo, retrieved 17 March 2013. https://www.youtube.com/watch?v=abt3p0kGNLM, retrieved 17 March 2013.
Fortaleza de Harilaq

La Fortaleza de Harilaq (en albanés: Kalaja e Harilaqit; en serbio: Градина) es una fortificación en la cima de una colina al oeste del pueblo de Harilaq en Kosovo.​​ Es de gran importancia arqueológica, cuyos orígenes se remontan a tiempos prehistóricos y cuyo máximo desarrollo se produjo durante la Antigüedad tardía hasta principios del período bizantino. Ubicación Se encuentra en el pueblo de Harilaq, a unos 9 km al suroeste de Fushe Kosova y a 16 km al suroeste de Pristina. Se asienta sobre una colina boscosa de 1,3 hectáreas, con una altitud que oscila entre los 736 y los 767 m, mientras que la colina Golesh (1019 m) se encuentra al oeste. Goza de una posición estratégica con vistas a la región de Kosovo, con partes de los municipios de Kosovo Polje, Pristina, Obiliq, Lipjan, Ferizaj, Shtime y Drenas. Antes de las excavaciones, las murallas y el interior estaban ocultos por la tierra y la vegetación.​​ Resumen Se diferencia de otras fortificaciones de este período período, no solo en Kosovo sino en todos los Balcanes centrales.​ Entra en el grupo de fortalezas y fortificaciones reconstruidas y construidas en Dardania (61 reconstruidas y 8 construidas) por el emperador bizantino Justiniano I (527–565 d. C.), registradas en la obra escrita de Procopio de Cesarea en el siglo VI, en su libro De Aedificiis – Sobre los edificios.​ Las excavaciones arqueológicas en el sitio comenzaron en 2005 y se llevaron a cabo de forma sistemática hasta 2009, con especial énfasis en la preservación de las murallas. Durante las cinco campañas de excavación, el equipo arqueológico descubrió diversas estructuras, entre ellas una iglesia con tres naves, torres defensivas y dos edificios de planta circular de función aún desconocida.​ Se halló una gran cantidad de objetos arqueológicos, entre ellos herramientas de metal, joyas, monedas, ladrillos y fragmentos de vidrio, lo que apunta a la época de la Antigüedad tardía, especialmente al período bizantino. El sitio también muestra evidencias de uso continuo desde la prehistoria hasta la Edad Media.​ Los hallazgos descubiertos y documentados durante las excavaciones arqueológicas realizadas en este sitio entre 2005 y 2008 fueron presentados en la Conferencia Internacional sobre Iliria: Illyri Meridionale et l'Epire dans l'antiquite, Act du V colloque internacional de Grenoble, 8–11 octobre 2008, celebrado en Grenoble, Francia.​ Presenta la zona con mayor número de excavaciones arqueológicas, en comparación con las fortalezas de la misma época en Kosovo..​ Referencias Enlaces externos
Harilaq-erőd

A Harilaq-erőd egy építmény Koszovó középső részén, 16 km-re délnyugatra Pristinától, 9 km-re délkeletre Kosovo Poljétól, a Čičavica hegység egyik csúcsán. Története visszanyúlik a római időszakig, a 4–6. század idejére. A vár maradványait 2005-ben fedezték fel a Koszovói Régészeti Intézet régészei, melynek Prof. dr. Drancolli Yahya az igazgatója. Az első eredmények alapján a régészek feltételezik, hogy az erőd kétszintes volt, melyek közül az első emelet a negyedik században épült, míg a második emelet a 6. század utolsó felében épülhetett, amely Justianus császár idejéből való. A régészek által feltárt felső réteg, amelyen az ásatások zajlanak mintegy 100×150 m kiterjedésű és a szakemberek már megtisztították a fölső talajrétegtől. A munkálatok jelenleg is folyamatban vannak. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Kështjella e Harilaqit című albán Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Jegyzetek
Градина (Ариљача)

Градина је археолошко налазиште које се налази у месту Ариљача, у општини Косово Поље, које потиче из раздобља од антике до 12. века. Локалитет обухвата насеље које је захватало елипсоидну површину и које је представљало погранична област између Византије и Србије током 11. века. Видљиви су остаци рушевина, бедема и малих објеката унутар утврђења. На локалитету су откривени зидине, куле и ровови. Ово насеље изграђено је на старијем, античком утврђењу. По покретном и непокретном материјалу који је откривен закључује се да постоји непрекидност насељавања од антике до средњег века. Види још Списак археолошких налазишта у Србији Литература „Градина — Споменици културе у Србији”. САНУ.
Konjushka (lake)

Konjushka Lake (Albanian: Liqeni i Konjushkës) is an alpine lake in the Sharr Mountains in Kosovo. It is the highest lake in Kosovo and in the Sharr Mountains at around 2,410 m (7,910 ft). Overview The lake is located in south-eastern Kosovo in the Sharr Mountains and it lies at the foot of the peak carrying the same name, Konjushka peak. The lake is approximately 100 m (330 ft) long, 70 m (230 ft) wide, and 1 m (3 ft 3 in) deep. A hunting lodge was built in the 1970s to accommodate those hunting wild goats. In 2025, the German ambassador in Kosovo, Jorn Rohde, together with the Albanian alpinist Uta Ibrahimi, climbed the peak in an initiative of him called "Ecje me Ambasadorin". Etymology The name comes from the Albanian for "close to the summit". Yugoslavian maps used the Serbian language name, Gornje Jezero. The Serbian name comes from its being the highest lake in the mountain range, and like Gornja Mahalla near what is now Gornje Selo near Prizren, the area was once used for pasture by local Serbs. Gallery See also List of lakes of Kosovo References External links Kosovo Guide page Sharr Guide page
Konjuško jezero

Konjuško jezero (alb. Maja e Konjushës) je najviše jezero na Šar planini, koja se proteže uz granicu između Kosova i Sjeverne Makedonije. Jezero je dugo oko 100 m, široko 70 m, a duboko 1 m. Nalazi se u podnožju Konjuške planine. 1970-ih godina sagrađena je lovačka kuća za smještaj lovqca na divlje koze. Ime dolazi od albanskog za "blizu vrha". Jugoslavenske karte koristile su naziv na srpskom jeziku Gornje jezero. Srpsko ime dolazi od toga što je jezero najviše u planinskom lancu, a poput Gornje Mahale u blizini današnjeg Gornjeg Sela u blizini Prizrena, ovo područje su nekada koristili lokalni Srbi za pašnjake. Povezani članci Jezera na Kosovu Izvori Vanjske poveznice Stranica vodiča za Kosovo Stranica vodiča za Sharr
Лапи џамија у Приштини

Лапи џамија (алб:Xhamia e Llapit) је џамија која се налази у северном периферном делу старог града Приштине. Изграђена је 1470. или 1551. године у османском стилу архитектуре. Оснивање Када је почела изградња мунаре, католици су је два пута уништили преко ноћи. Археолошка ископавања никада нису обављена и вероватно би расветлила настанак грађевине. Џамија је континуирано функционисала као богомоља и место за молитву све до 1999. године, када је спаљена, а потом напуштена. Састоји од саме џамије са мунаром, дворишта са околним зидовима на северу и западу, места за абдест, која се налази унутар околног зида. Основа џамије је димензија 11,5 х 11 м. Њени зидови су дебели 1,5 м и зидани су од тесаног пешчара и обложени малтером, а мунара је изграђена на исти начин. Просторију џамије дели купола коју подупире осмоугаоник. Прелаз са основе на осмоугао остварен је педантиком. Унутрашњост џамије се истиче по постољима који почињу у нивоу земље и подржавају осмоугаону куполу изнад квадратне просторије, што је ову џамију чинило посебном. Ентеријер је украшен живописним муралима, међу којима доминирају цветни мотиви. Ови цртежи су високо цењени од стране стручњака за исламску уметност као ретка и јединствена дела 16. века. Историјат Верује се да ју је саградио Рамадан-паша, а по њему је названа Рамаданска џамија, а историјски гледано позната је под именом Рамазанска џамија и припада османском периоду. Већина документарних доказа сведочи да је овај џамија саграђена 1470. године, међутим, 1996. године у дворишту је пронађена мермерна плоча која упућује на други датум изградње (Хиџра 959, односно 1551. године). Према списима једног путописца, ова џамија је првобитно била хришћанска црква. Џамија је обновљена осамдесетих година 20. века. Током Рата на Косову и Метохији је спаљена. Иако нису потпуно уништена, дрвена врата, прозори и детаљи ентеријера су изгорели. Цела унутрашња површина је била прекривена чађом и блатом, а под у крхотинама. Од 1999. године џамија је била без врата и прозора. Двориште је углавном изгубило свој првобитни изглед и користи се као паркинг. Михраб, минбер и махвили унутар џамије су у потпуности уништени у пожару. Михраб је био украшен шареним геометријским орнаментима. Проповедаоница је зидана од камена и касније је обложена шперплочом. Махвили је саграђен од дрвета. Године 2009. џамија је реновирана. Унутрашњост је очишћена, дрвени елементи ентеријера, врата и прозори су обновљени по оригиналном моделу, а такође обновљен је и под. Мурале су рестаурирали и сачували стручњаци у овој области, користећи савремене материјале. У дворишту су уколњене цигле, а фасада је поправљена традиционалним кречним премазом. Референце
Chrám Krista Spasitele (Priština)

Chrám Krista Spasitele (srbsky Саборни храм Христа Спаса/Saborni hram Hrista Spasa, albánsky Katedralja e Krishtit Shpëtimtar) je nedokončený a poničený pravoslavný kostel, nacházející se v metropoli Kosova, Prištině. Katedrální chrám měl administrativně spadat pod Rašsko-prizrenskou eparchii Srbské pravoslavné církve. Jednolodní chrám byl budován v duchu tradiční srbské architektury inspirované byzantským vlivem. Betonový skelet objektu s centrální kupolí a zvonicí byl vyzděn cihlovými zdmi. Kostel vznikl na půdorysu kříže. Historie O výstavbě kostela bylo rozhodnuto poté, co byla zavedena přímá správa Kosova z Bělehradu. Místo, kde byl kostel budován, mělo být původně součástí tehdy vznikajícího kampusu Prištinské univerzity. Pozemek byl univerzitě odebrán a dán Srbské pravoslavné církvi. Stavební práce byly zahájeny v roce 1992. Srbská pravoslavná církev žádala vybudovat chrám v hlavním městě Kosova již v roce 1990. Příprava projektu stavby trvala celkem dva roky. Výstavba objektu byla zahájena v roce 1992 podle návrhu architekta Spasoje Kruniće. Následně došlo k jejich přerušení v roce 1999 v souvislosti s válkou v Kosovu a stažením jugoslávské armády. Staveniště kostela bylo napadeno extremisty v roce 1999 v souvislosti s Válkou v Kosovu a převedením oblasti pod správu UNMIK. V roce 2012 oznámili kosovští představitelé záměr nedokončený kostel strhnout a na jeho místě vybudovat památník, což vedlo k ostré výměně názorů mezi kosovskými politickými a srbskými církevními představiteli. Pro albánské obyvatelstvo je chrám symbolem režimu Slobodana Miloševiće, který vznikl bez platného povolení. Srbští představitelé v Kosovu požadovali, aby byl nedokončený chrám dán pod policejní ochranu. Výstavba chrámu na počátku 90. let 20. století se stala i předmětem soudního sporu vedeného mezi Srbskou pravoslavnou církví a Prištinskou univerzitou. Osud nedokončeného chrámu je předmětem debat; v roce 2016 bylo navrženo stavbu přebudovat na muzeum, roku 2019 bylo navrženo zbourání torza původní stavby. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chrám Krista Spasitele na Wikimedia Commons
Christ-Erlöser-Kirche (Pristina)

Die Kathedralkirche Christi des Erlösers (albanisch Katedralja e Krishtit Shpëtimtar, serbisch Саборни храм Христа Спаса Saborni hram Hrista Spasa) ist eine nicht fertiggestellte serbisch-orthodoxe Kirche in der kosovarischen Hauptstadt Pristina. Der Rohbau steht an der Agim-Ramadani-Straße auf dem Hasan-Prishtina-Platz gleich neben der National- und Universitätsbibliothek des Kosovo. Der von der serbisch-orthodoxen Kirche beauftragte Architekt Spasoje Krunić begann im Jahr 1991 mit der Planung der Kathedrale. Das Projekt umfasste die Errichtung einer Einzelkuppelkonstruktion mit integriertem Glockenturm im serbo-byzantinischen Stil. Das Kreuz auf dem Dach der Kathedrale wurde am 27. Januar 1999 errichtet, dem Gedenktag des heiligen Sava von Serbien. Auf Befehl aus Belgrad wurde mit dem Bau auf dem Gelände der Universität begonnen, ohne deren Personal zu informieren. Der Bau sollte moderne Architektur mit traditionellen Elementen verbinden. Die 1995 begonnenen Bauarbeiten kamen aufgrund des Kosovokrieges zum Erliegen. Ursprünglich sollte das auf dem Campus der Universität Pristina errichtete Gebäude bis zum Jahr 1999 fertiggestellt werden. Sowohl die heutige Universität Prishtina als auch die Eparchie Raszien-Prizren der serbisch-orthodoxen Kirche erheben Ansprüche auf Gebäude sowie Grundfläche. Während die Stadtverwaltung Pristinas das Grundstück als Eigentum der Universität betrachtet, beruft sich die serbisch-orthodoxe Kirche auf Dokumente aus den 1990er-Jahren. Die Kathedralkirche steht bis heute leer, ihre Zukunft ist ungewiss. Sie wird nach Ansicht des Fotografen Martin Godwin als ein Symbol der Herrschaft von Slobodan Milošević angesehen. Laut dem Architekten Sali Shoshi von der NGO Cultural Heritage without Borders ist die Kirche ein Zeugnis der Geschichte in den 1990er-Jahren, als der serbische Staat die Städteplanung für politische Zwecke benutzte, um die Herrschaft des serbischen Volkstums über die lokale Bevölkerung auszudrücken. Die Universität von Pristina und die kosovarische Regierung haben keine konkreten Pläne für die Zukunft des angefangenen Bauwerks, dies kann sich aber nach Angaben eines Sprechers der Universität im Zuge größerer Infrastrukturverbesserungen ändern. Siehe auch Unfertige Bauwerke Weblinks www.spasojekrunic.com – Website des Architekten Spasoje Krunić (englisch) https://www.kosovo.net/erpkiminfo_jan04/erpkiminfo05jan04.html (PDF) http://www.kosovo.net/christsav.html https://www.deutschlandfunk.de/die-serbische-orthoxie-und-der-mythos-kosovo-dlf-76204735-100.html Einzelnachweise
Iglesia de Cristo Salvador (Pristina)

La Iglesia de Cristo Salvador​ (en serbio: Саборни храм Христа Спаса у Приштини') es un templo cristiano en Pristina, Kosovo se trata de un edificio afiliado a la iglesia ortodoxa serbia inacabado cuya construcción se inició en el año 1995. Se planeaba su inauguración en 1999, pero su construcción, en el campus de la Universidad de Pristina antes de la guerra, fue interrumpida por el conflicto de Kosovo. Su construcción no fue bien recibida por la población predominantemente musulmana suní de Kosovo,​ y su futuro sigue siendo incierto. La propiedad del edificio y el terreno sobre el que se encuentra está en disputa entre la Universidad de Pristina y la Iglesia Ortodoxa Serbia. Visto como un símbolo del régimen de Slobodan Milošević, varios intelectuales albanokosovares han llamado a su demolición, pero esta no se ha concretado.​ Véase también Iglesia ortodoxa Serbia Iglesia del Cristo Salvador Referencias
Sobór Chrystusa Zbawiciela w Prisztinie

Sobór Chrystusa Zbawiciela – nieukończona prawosławna cerkiew w Prisztinie, formalnie w jurysdykcji eparchii raszko-prizreńskiej Serbskiego Kościoła Prawosławnego. Historia Budowa świątyni rozpoczęła się w 1992 lub 1995, nigdy jednak nie została ukończona z powodu wybuchu wojny w Kosowie. Według innego źródła prace rozpoczęto w 1999 i w tym samym roku zostały one przerwane. Obiekt usytuowany jest na terenie kampusu uniwersyteckiego w Prisztinie. Według Albańczyków żyjących w Prisztinie jego wznoszenie było umotywowane politycznie i miało służyć wzmocnieniu symbolicznej kontroli serbskiej nad Kosowem. Serbski Kościół Prawosławny twierdzi, że cerkiew miała pełnić zwykłe funkcje kultowe, służąc lokalnej społeczności prawosławnej, która na początku lat 90. XX wieku liczyła 40 tys. osób, a dysponowała tylko jedną, niewielką cerkwią św. Mikołaja. Po tym, gdy większość Serbów musiała opuścić Prisztinę, budynek został uszkodzony i przez kilka lat był strzeżony przez żołnierzy NATO. Wielokrotnie padał również ofiarą wandalizmów. Władze Kosowa wysuwały koncepcję adaptacji budynku na muzeum martyrologiczne Albańczyków kosowskich. W lutym 2015 władze Kosowa po raz kolejny poinformowały, że jeśli obiekt nie zostanie zarejestrowany na zasadach, które obowiązują każdorazowo przy uzyskiwaniu zezwolenia na budowę, zostanie potraktowany jako samowola budowlana, a następnie zburzony. Serbski Kościół Prawosławny chciałby zakończenia prac i utrzymuje, że budowa cerkwi została rozpoczęta w zgodzie z obowiązującym ówcześnie prawem, a żądania powtórnej legalizacji są bezzasadne. Uniwersytet w Prisztinie twierdzi natomiast, że grunt, na którym znajduje się obiekt sakralny, bezprawnie został odebrany uczelni. Według duchownych prawosławnych zapowiedzi zniszczenia cerkwi są wyrazem dyskryminacji na tle etnicznym i religijnym. 10 czerwca 2021 r. (w święto Wniebowstąpienia Pańskiego) po raz pierwszy od ponad 20 lat celebrowano w nadal nieukończonej świątyni Świętą Liturgię. Przypisy
Kristus Frälsarens katedral, Pristina

Kristus Frälsarens katedral (serbisk kyrilliska: Храм Христа Спаса; latinska: Hram Hrista Spasa, albanska: Katedralja e Krishtit shpëtimtar; kyrkslaviska: Хра́мъ Хрїста̀ Спаси́телѧ) är en oklar och övergiven serbisk-ortodox katedral, belägen i den centrala delen av Kosovos huvudstad Pristina. Katedralen är helgad åt Jesus Kristus och tillhör Raškas och Prizrens stift. Historia Jugoslavien År 1973 planerades det att en kyrkobyggnad skulle uppföras på den platsen, men när Serbien tog direkt kontroll över Kosovo (som hade varit en autonom jugoslavisk stat) gavs marken till den Serbisk-ortodoxa kyrkan. Katedralen började att byggas år 1992, på order av Serbiens dåvarande president Slobodan Milošević. Arkitekten var Spasoje Krunić. Katedralen skulle ha varit klar år 1999, men på grund av brist på pengar och att Kosovokriget (1999) bröt ut året innan stoppades byggandet helt och byggnaden har sedan dess stått oklar. Efter Jugoslavien När Kosovo förklarade sig som självständigt i februari 2008 har det fortfarande (november 2023) varit omstritt om vem som ska äga katedralen (Pristinas universitet eller den Serbisk-ortodoxa kyrkan). Den 10 juni 2021 hölls en liturgi i katedralen, som var den första liturgin efter Kosovokriget, vilket fördömdes av Rådet för skydd av mänskliga rättigheter och friheter i Kosovo. Under upploppen i Kosovo mellan den 17 och 18 mars 2004 förstördes många serbisk-ortodoxa kyrkor och kloster, men katedralen klarade sig. Dock sattes byggnaden i brand år 2016 av okända gärningsmän och sattes efter det under skydd från den Nato-ledda fredstyrkan Kosovo Force (KFOR). Idag (november 2023) patrulleras katedralen. Övrigt Det var planerat att katedralen skulle ha 1389 gyllene kors, vilket symboliserar året då slaget vid Kosovo Polje ägde rum. Bilder Se även Östortodoxa kyrkor Östortodoxa kyrkan i Kosovo Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Kristus Frälsarens katedral, Pristina.
Universiteti i Prishtinës Faculty of Arts

The Faculty of Arts of Pristina (Albanian: Fakulteti i Arteve në Prishtinë) is the faculty of arts of the University of Pristina, located in Pristina, Kosovo. History The Faculty of Arts at the University of Prishtina has a relatively young history, but its roots trace back to the late 1950s. Thus, sections dedicated to Fine Arts, Music, and Dramatic Arts existed within the Higher Pedagogical School of Prishtina (Shkolla e Lartë Pedagogjike) from 1958 until the late 1980s. These sections laid the groundwork for the future faculty. The Faculty's story officially begins in 1973 with the establishment of the Academy of Arts in Prishtina. The Department of Fine Arts was the first department established by the Assembly of Kosovo. During the 1975/76 academic year, the Academy incorporated a branch of Musical Arts. Finally, in the 1986/87 academic year, the Academy underwent a significant transformation. It was renamed the Faculty of Arts in Prishtina, reflecting its expanded scope. The Academy of Arts got its present name in 1986. Following the events of 1999, the faculty faced a temporary division. However, it has continued to thrive and offer a valuable artistic education platform within Kosovo's educational landscape. Divisions The Faculty is divided into these departments: Department of Visual arts (1973) Department of Musical arts (1975) Department of Dramatic arts (1989) Degrees offered Visual arts: Bachelor, Master Musical arts: Bachelor, Master Dramatic arts: Bachelor, Master Notable faculty Rexhep Ferri Agim Çavdarbasha References External links Official website
Faculdade de Artes de Pristina

A Faculdade de Artes de Pristina (em albanês: Fakulteti i Arteve në Prishtinë) é o centro integrado homônimo de artes da Universidade de Pristina no Kosovo, exclusivamente voltada à formação artística. História A faculdade foi fundada em Pristina no ano de 1973 com o nome de Academia de Artes, no entanto, obteve o presente nome somente no ano de 1986. Estabelecida a 31 de julho de 1988. Divisões A faculdade é dividida em três departamentos: Departamento de Artes visuais (1973) Departamento de Artes Musicais (1975) Departamento de Artes cênicas (1989) Formações oferecidas Artes visuais: bacharelado, mestrado Artes musicais: bacharelado, mestrado Artes performativas: bacharelado, mestrado Referências Ligações externas Website oficial