Црква Светог Андреја у Подујеву

Црква Светог Андреја је храм Српске православне цркве у Подујеву, на Косову и Метохији и припада Епархији рашко-призренској. Налази се на малом брду у близини града. Комплекс обухвата и православно гробље. Црква посвећена Светом Андреји Првозваном подигнута је на брду Мерђез после Првог светског рата 1929. или 1930. године средствима које су парох Бранислав Кошутић и парохијани прикупили. Освећена је 6. јуна 1935, као „прва црква у Подујеву после Косова”. Храм је од тада рушен и обнављан више пута. За време Другог светског рата Албанци су срушили кубе и цркву оскрнавили. После више оправки црква је коначно обновљена 1971. године. Представља непокретно културно добро. Прошлост Подујева Подујево се као велико село помиње у турском дефтеру пописа Области Бранковића 1455. године, као село са 43 српске куће, попом Степаном и његовим братом Петром, на челу списка. Под истим именом јавља се и у попису Вучитрнског санџака 1487. године. У Дубровачком архиву чува се податак да су 1660. године дубровачки трговци куповали вуну у Подујеву. Године 1806. у Првом српском устанку Станоје Главаш је од Прокупља продро до Подујева где је подигао шанац према Турцима. Непознато је место где се српска средњовековна сеоска црква налазила у тадашњем селу Подујеву. Највероватније је да је била на садашњем брду Мерђезу које су Турци претворили у тврђаву и граничну кулу. Прошлост цркве Уништавање 1941. Црква је била гранатирана и потпуно уништена 1941. године за време Другог светског рата, од стране албанске квислиншке организације Бали Комбетар. Црква је обновљена од стране српског становништва из Подујева 1971. године. Напад 1999. Црква је поново нападнута након протеривања српског становништва из Подујева 1999. године. Албански екстремисти су пуцали и запалили цркву. Оштећен је иконостас и црквени инвентар. По доласку британских снага КФОР-а црква је демолирана, оскрнављена а њена унутрашњост спаљена. Мартовски погром 2004. Године 2003, УНМИК је захтевао од Епархије Рашко-призренске да се евакуише покретни инвентар цркве, јер је нови напад албанских екстремиста изгледао неизбежан. Напад се заиста десио 18. марта 2004. године, током погрома над Србима на Косову и Метохији 2004. Чешки војници који су обезбеђивали цркву морали су да напусте комплекс која је уништена заједно са гробљем. Албанци су изазвали велики пожар у средини цркве који је уништио њену унутрашњост. Чешка официр, Јиндрих Плехер, потврдио је у вестима, да су војници били дубоко шокирани, да су албански нападачи ископали сандуке из оближњег српског гробља, и разбацивали кости мртвих. У извештају КФОР-а и УНМИК-а за 18. март 2004. стоји: „православна црква у Подујеву је спаљена. Црква Светог Андреја је гранатирана, звоник потпуно уништен експлозивом, као и зид који окружује цркву“. Према писању „Прашких новости“ Албанци су на гробљу ископавали посмртне остатке Срба и разбацивали кости свуда унаоколо, а цркву запалили. Према фотографијама, источни део цркве је миниран, а звоник потпуно уништен експлозивним средствима, као и зид који је окруживао цркву. Крађа звона Након уништења храма, чешке јединице КФОР-а пронашле су и одузеле украдено звоно цркве Светог Андреја из једне од албанских кућа. Звоно је поклон краља Александра I Карађорђевића Подујевској цркви 1932. године, две године пре атентата у Марсељу. Звоно се данас чува у манастиру Грачаници. Каплар батаљона је лично очистио звоно пре његовог доношења у Грачаницу. Напад 2006. Након делимичне реконструкције, коју је предводио Савет Европе, 12. маја 2006. године, црква је поново нападнута. Том приликом главна улазна врата цркве су знатно оштећена, а сви прозори на цркви су поново разбијени. Архитектура цркве Црква је подигнута као већа једнобродна грађевина димензија 19,90 х 9,50 метара, са олтарском апсидом нешто нижом у односу на остале делове цркве на истоку, правоугаоним наосом и мањом правоугаоном припратом на западу имала је над наосом већу шесточлано решену куполу. Олтарска апсида изнутра полукружна а споља решена петочлано продужавала се у мањи трансепт у коме се налазио простор за проскомидију и ђаконикон који је водио у правоугаони наос чији су северни и јужни зид излазили из зидних платана осе цркве. До улаза у цркву, решеним у виду двокрилних вратију која су се налазила на западном зиду припрате, долазило се преко 4 степеника. Повише врата се налазила мања полукружна ниша за слику патрона цркве а повише ње прозор у виду округлоготвора - окулуса. Остале фасаде цркве и куполе биле су разуђене полукружним прозорима: шест на куполи, по пет на јужној и северној страни од којих три на зидовима наоса, четири на зиду апсиде са по једним окулусом који је био постављен повише средњих прозора на јужној и северној страни наоса. Сви прозори су били уоквирени са по две плитке полукружне нише. Црква је смештена у озиданој порти, била је зидана опеком, омалтерисана и окречена. У унутрашњости цркве, у наосу, налазио се живопис. Под у цркви био је рађен ливеним терацом а кров цркве био је покривен поцинкованим лимом. Референце Спољашње везе СПЦ/Опис и обнова цркве Светог Андреја у Подујеву Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (28. октобар 2021) Video демолирање цркве светог Илије у Подујеву Дан ветерана /Списак уништених и оскрнављених цркава на Косову и Метохији (Јун-Октобар 1999)