NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Chrám Bohorodičky Ljevišské

Chrám Bohorodičky Ljevišské (srbsky: Богородица Љевишка; albánsky: Kisha e Shën Premtës) je pravoslavný kostel ze 14. století ve městě Prizren v jižním Kosovu. Od roku 2006 je kostel součástí světového dědictví UNESCO v rámci položky Středověké památky v Kosovu. Přídomek "Ljevišská" značí v srbštině „milosrdná“ (synonymum řeckého eleusa), a poukazuje na typ zobrazení Panny Marie na zdejších ikonách, na nichž je na její tváři uhnízděný malý Ježíš Kristus. Chrám byl postaven za vlády srbského krále Štěpána Uroše II. Milutina (pokyn ke stavbě je datován 1306 nebo 1307) a šlo v podstatě o přestavbu a rozšíření byzantské baziliky z 11. století. Stavitelem byl Vít z Kotoru. Chrám byl vyzdoben freskami od byzantských malířů Michaela a Eutychia Astrapasových. Jejich častým námětem jsou církevní koncily, na nichž se odštěpovaly východní křesťanské principy od západních, což je častý jev v pravoslavno-katolickém pohraničí. Poté, co oblast v 15. století ovládli Osmané, byl kostel roku 1455, na pokyn sultána Mehmeda II., přeměněn na mešitu zvanou obvykle Džuma-džamija. V roce 1912, když srbská armáda anektovala Kosovo, byl status kostela obnoven. Roku 1923 byl odstraněn minaret přistavený Osmany. V roce 1948 získal chrám od jugoslávské vlády památkovou ochranu a v letech 1950–52 prošel rozsáhlou rekonstrukcí. Poté fungoval jako muzeum. Další restaurátorské práce byly provedeny v 70. a 80. letech 20. století. Místo bylo těžce poškozeno během nepokojů v Kosovu v roce 2004, když ho vypálil muslimský dav, podobně jako řadu jiných pravoslavných památek. Od té doby je chrám postupně znovu obnovován z prostředků srbského ministerstva kultury, se souhlasem místních orgánů. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chrám Bohorodičky Ljevišské na Wikimedia Commons Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Our Lady of Ljeviš na anglické Wikipedii.
Bogorodica Ljeviška

Bogorodica Ljeviška (serbisch-kyrillisch Богородица Љевишка, albanisch Kisha e Shën Premtës, oder auch Xhamia e Xhumasë) ist die serbisch-orthodoxe Zentralkirche von Prizren und die Kathedrale der Eparchie Raszien-Prizren. Im frühen 14. Jahrhundert von König Stefan Uroš II. Milutin gegründet, ist sie die älteste Fünfkuppelkirche der serbischen Kunst. Während der osmanischen Herrschaft wurde sie in eine Moschee umgewidmet. Die stark beschädigten Fresken sind in den 1950er Jahren entdeckt worden. Der Qualität der Ausführung durch die griechischen Maler Michael Astrapes und Eustychios und der baulichen Bedeutung der Kathedrale ist es zu verdanken, dass sie seit 2006 als Bestandteil der Mittelalterlichen Denkmäler im Kosovo in die Liste des UNESCO-Welterbes eingetragen ist. Gleichzeitig wurde die Stadtkathedrale von Prizren wegen der rechtlich unklaren Situation des Kosovo und der schwierigen Sicherheitslage auf die Liste des gefährdeten Welterbes gesetzt. Albanische Extremisten beschädigten die Kirche 2004 während der Pogrome in der serbischen Provinz gegen die serbischen Einwohner und serbische Kulturgüter im Kosovo stark. Ein Teil der Fresken wurde dabei durch Hitze und Feuer zerstört, die komplette Inneneinrichtung demoliert, sowie Teile der Konstruktion durch das Feuer beschädigt. Geschichte Die Kirche ist auf den Fundamenten einer byzantinischen Basilika aus dem 11. Jahrhundert erbaut. Sie ist ein seltenes Bauwerk, das – einmalig in der Byzantinischen Kunst – einen Glockenturm erhalten hat. Fresken Die durch die Umwandlung in eine Moschee beschädigten Fresken gehören zu den besten Werken der Freskomalerei des 14. Jahrhunderts. Teile der Fresken wurden während der Unruhen im März 2004 bei einem Versuch von Kosovo-Albanern, die Kirche anzuzünden, beschädigt. Ein 50 m² großes Fresko ist durch die Hitze zerborsten. Auch ist die Reinigung der durch den entstandenen Rauch geschwärzten Fresken notwendig. Literatur Slobodan Ćurčić: “Renewed from the very Foundations”. The Question of Genesis of the Bogorodica Ljeviska in Prizren. In: Archaeology in Architecture. Studies in Honor of Cecil L. Striker. Mainz 2005, S. 23–35. Weblinks Bogorodica Ljeviška - Blago Fund Bilder und Geschichte der Kathedrale engl. Bilder der Fresken engl. Weitere Bilder und Kurzbeschreibung engl. Einzelnachweise
Iglesia de Nuestra Señora de Ljeviš

Nuestra Señora de Lievish o Ljeviš (en serbio, Богородица Љевишка, Bogoróditsa Lievishka) es una iglesia ortodoxa serbia del siglo XII en la ciudad de Prizren, ubicada en Kosovo meridional. Fue convertida en mezquita durante el Imperio otomano y luego devuelta a la iglesia ortodoxa a principios del siglo XX. Forma parte del lugar Patrimonio de la Humanidad llamado monumentos medievales en Kosovo desde el 13 de julio de 2006, en que también fue incluida dentro del patrimonio en peligro​ debido a la conflictiva situación política en Kosovo, que Serbia considera su provincia meridional. La provincia declaró su independencia unilateralmente el 17 de febrero de 2008, reconocida por algunos estados y por otros no. La iglesia era guardada por la KFOR después de junio de 1999. Sin embargo, fue quemada por los albaneses durante los disturbios en Kosovo de 2004.​ Un grupo de expertos apoyados por Serbia ha visitado la iglesia en varias ocasiones para valorar el daño, pero no se han tomado pasos concretos. La iglesia ha sido repetidamente saqueada (valioso plomo ha sido robado del tejado). Véase también Monumentos medievales en Kosovo Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia de Nuestra Señora de Ljeviš. Imágenes e historia de la catedral Frescos Archivado el 13 de junio de 2010 en Wayback Machine. Imágenes
Église de la Vierge de Leviša

L'église de la Vierge de Leviša (en serbe cyrillique Богородица Љевишка et en serbe latin : Bogorodica Ljeviška) est une cathédrale de l'Église orthodoxe serbe, située à Prizren, au Kosovo. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels d'importance exceptionnelle de la république de Serbie. L'Union Européenne a classé les monastères orthodoxes Serbes du Kosovo, parmi les cinq plus importants lieux saints du bassin méditerranéen. Histoire Construite au XIIe siècle, elle fut transformée en mosquée pendant la période ottomane. Elle redevint une église orthodoxe au début du XXe siècle. Entre juin 1999 et la mi-2002, l'église fut gardée par les soldats de la KFOR. Le 17 mars 2004, l'église fut endommagée par des musulmans albanais lors des émeutes de 2004 au Kosovo. Un groupe d'experts, désigné par le Conseil de l'Europe visita l'église à plusieurs reprises pour constater les dégâts. Elle a été l'objet de nombreux pillages (le toit en plomb qui couvre l'édifice a été plusieurs fois volé). Le 13 juillet 2006, l'église de la Vierge de Leviša a été inscrite sur la liste du patrimoine mondial de l’UNESCO lors d'une extension du site protégé du monastère de Visoki Dečani ; et, avec Dečani et d'autres monuments du Kosovo, elle a été placée sur la liste du patrimoine mondial en péril. L'Union Européenne a classé les monastères orthodoxes Serbes du Kosovo, parmi les cinq plus importants lieux saints du bassin méditerranéen. Notes et références Voir aussi Articles connexes Église orthodoxe serbe Liste du patrimoine mondial en Europe Liens externes Bogorodica Ljeviska- la collection des photographies du Blago Fond (en) Notice très détaillée avec photographies (en) Les fresques Portail de l’architecture chrétienne Portail du patrimoine mondial Portail du Kosovo Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail du christianisme orthodoxe
Crkva Gospe Ljeviške

Bogorodica Ljeviška (srpski: Богородица Љевишка ili Bogorodica Ljeviška) je srpska pravoslavna crkva iz 12. stoljeća u gradu Prizrenu na Kosovu. Jedna od srednjovjekovnih srpskih spomenika na Kosovu koji su pod zaštitom UNESCO-a kao svjetska baština. Povijest Crkva je podignuta kao zadužbina kralja Milutina (Stefan Uroš II.) od 1306. – 1307. god. na mjestu starije ranokršćanske crkve, i od tada je bila sjedište prizrenskih nadbiskupa. Tijekom okupacije Osmanlijskih Turaka bila je pretvorena u džamiju, a freske su obijene, pokrivene slojem žbuke i premazane klakom. Od 1950. do 1952. god. freske su ponovno otkrivene i građevina je ponovno postala crkvom. Njena obnova je potrajala sve do 1976. god. Od srpnja 1999. god. čuvaju je međunarodne snage KFOR-a koje nisu uspjele spriječiti albanske izgrednike da je spale tijekom nereda 2004. god. Crkva je pretrpjela i nekoliko pljački, između ostalog njen skupocjeni olovni pokrov je ukraden više puta. Dana 13. srpnja 2006. god. crkva Bogorodice Ljeviške je upisana na UNESCOv Popis mjesta svjetske baštine u Europi kao dodatak manastiru Visokim Dečanima koji se također nalaze na popisu mjesta svjetske baštine u opasnosti. Odlike Izvorna građevina iz 11. stoljeća bila je trobrodna bazilika. Imala je tri apside na istoku i narteks (srpski: priprata) na zapadu, ispred koje se nalazio trijem. Preuređenjem u 14. st. glavni brod je pretvoren u petokupolnu cjelinu, a bočni brodovi su pretvoreni u deambulatorij. Ovaj oblik je već postojao u bizantskoj crkvi Solunskih apostola: osnova upisanog križa s pet kupola, a oko njega je s tri strane široki brod. Umjesto trijema, izgrađen je dvokatni egzonarteks sa zvonikom. Od stare crkve preuzeti su bočni zidovi. Središnja kupola leži na četiri stuba, dok su male kupole postavljene dijagonalno. Crkva je izgrađena naizmjeničnim redovima opeke i vapnenca. Vanjski izgled je oživljen dvostrukim i trostrukim prozorima i nišama. Obnovom crkve su upravljali majstori Nikola (arhitektura) i Astrapa (freske). O tome se zna po natpisu u vanjskom narteksu. Najstarije sačuvane freske u crkvi potječu iz trećeg desetljeća 13. st. To su prikazi svadbe u Kani, Izlječenje slijepca i Bogorodica s Kristom čuvarem. Preostale freske su djelo majstora Mihajla Astrape i njegovih pomoćnika, naslikane između 1307. i 1313. godine. Među njima su ciklusi velikih blagdana, Kristove muke, čuda i parabola, kao i portreti svetaca i srbijanskih povijesnih osoba (Stefan Nemanja, Sveti Sava, kralj Milutin, itd.). Bilješke i izvori Vanjske poveznice Bogorodica Ljeviska- zbirka fotografija Fonda Blago Povijest i slike crkve Arhivirana inačica izvorne stranice od 6. ožujka 2015. (Wayback Machine) Freske Arhivirana inačica izvorne stranice od 13. lipnja 2010. (Wayback Machine) Fotografije
Cattedrale di Nostra Signora di Ljeviš

La cattedrale di Nostra Signora di Ljeviš (in serbo: Богородица Љевишка) è una costruzione del XIV secolo appartenente alla Chiesa ortodossa serba, situata nella città di Prizren in Kosovo. Fu fatta erigere da Stefano Uroš II Milutin, re di Serbia, sulle fondazioni di una basilica bizantina del XII secolo. Tra gli affreschi trecenteschi figurano i ritratti di Milutin e altri membri della dinastia Nemaniade tra cui San Sava, patrono di Serbia. Sotto la dominazione ottomana fu trasformata in moschea, per essere nuovamente convertita in chiesa ortodossa agli inizi del XX secolo. Il 31 luglio 2006 venne inserito nell'elenco dei patrimoni dell'umanità dell'UNESCO come estensione del Monastero di Dečani, già inserito nella lista due anni prima. Fra il giugno del 1999 e la metà del 2002 la chiesa restò sotto la protezione dei soldati della KFOR. Il 17 marzo 2004 venne seriamente danneggiata da alcuni estremisti albanesi durante una campagna di violenza contro la minoranza serba in Kosovo. Un gruppo di esperti patrocinato dal Consiglio d'Europa ha visitato più volte il sito della cattedrale per valutare l'entità dei danni, la cui riparazione non risulta tuttora ultimata. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su cattedrale di Nostra Signora di Ljeviš Collegamenti esterni Nostra Signora di Ljeviš- Blago Fund, su blagofund.org. Sito con la storia e numerose foto della cattedrale, su kosovo.net. Pagina del sito dell'UNESCO sulla cattedrale di Nostra Signora di Ljeviš, su whc.unesco.org.
Cerkiew Bogurodzicy w Prizrenie

Cerkiew Bogurodzicy (serb. Црква Богородица Љевишка) – XII-wieczna cerkiew katedralna eparchii raszko-prizreńskiej Serbskiego Kościoła Prawosławnego w Prizrenie w Kosowie. Historia Świątynia została zbudowana w XII wieku przez Stefana Nemanię na miejscu IX-wiecznej cerkwi, która była siedzibą biskupstwa wymienionego w dokumencie cesarza bizantyjskiego Bazylego II Bułgarobójcy w 1018. W czasach imperium osmańskiego została zamieniona na meczet i wróciła do cerkwi prawosławnej na początku XX wieku. Podczas wojny domowej w Kosowie (1996–1999), od czerwca 1999 cerkiew była chroniona przez żołnierzy KFOR. Świątynia została podpalona podczas zamieszek w Kosowie w 2004. Z cerkwi rabowano wielokrotnie elementy dachowe. Grupa ekspertów sponsorowanych przez Serbię odwiedziła cerkiew kilkakrotnie, by ocenić straty, ale żadne konkretne kroki w celu restauracji zabytku nie zostały podjęte. W 1990 Serbia wpisała Cerkiew Bogurodzicy Ljeviškiej na listę Pomników Kultury Wyjątkowego Znaczenia. 13 lipca 2006 cerkiew została wpisana na listę dziedzictwa kulturowego UNESCO – do istniejącego już wpisu monasteru Visoki Dečani dodano trzy zabytki: cerkiew w Prizrenie, monaster Gračanica i monaster Peć, które wspólnie tworzą wpis Średniowieczne zabytki Kosowa i jako całość znalazły się na liście zabytków światowego dziedzictwa w niebezpieczeństwie. Przypisy Bibliografia The Serbian Orthodox Diocese of Raska and Prizren: The Church of the Holy Virgin of Ljevis in Prizren. www.kosovo.net. [dostęp 2011-11-18]. (ang.).
Церковь Богородицы Левишки

Церковь Богородицы Левишки (серб. Црква Богородица Љевишка / серб. Црква Bogorodica Ljeviška, алб. Kisha e Shën Premtës) — храм Рашско-Призренской епархии Сербской православной церкви, находящаяся в автономной области Косово и Метохия, в городе Призрене. Церковь располагается на самом юге Косова и Метохии — в городе Призрен, в его старой части. Церковь Богородицы Левишка, является одной из красивейших сербских средневековых церквей, представляет собой оригинальный архитектурный замысел. Фрески созданы примерно между 1307 — 1313 годами. Их стиль близок к константинопольскому. Расписывали храм греческие мастера Михаил Астрапа и Евтихий из Фессалоники. Жемчужиной храмовой росписи церкви является икона XIII века — Матерь Божия Милующая, на которой запечетлена Богоматерь с Богомладенцем с корзинкой в руках полной хлебов. Из корзинки Богомладенец берёт хлеба и раздаёт страждущим. Данная фреска-икона почитается верующими как чудотворная. В 2006 году церковь была зачислена в перечень объектов Всемирного Наследия ЮНЕСКО. В 2006 году она была зачислена в список всемирного наследия, находящегося под угрозой, по причине возможных атак албанских боевиков. Находится под защитой KFOR. В 2016 году в церкви прошло первое венчание после конфликта 1999 года. См. также Монастырь Высокие Дечаны Монастырь Грачаница Монастырь Печская патриархия Примечания Ссылки Описание церкиви на сайте — Русско-Сербское Братство Сайт о церкви с подробным описанием (англ.)
Церква Богородиця Левішка

Церква Богородиці Левішкі (серб. Богородица Љевишка) — православна церква, що перебуває на території частково визнаної республіки Косово, в місті Прізрен. Історія церкви Церква розташовується на півдні Косово і Метохії у старій частині міста Прізрен. Церква Богородиці Левішки є однією з найгарніших сербських середньовічних церков та яскравим прикладом оригінального архітектурного задуму. Фрески створені приблизно між 1307–1313 роками. Їх стиль близький до константинопольського. Розписували храм грецькі майстри Михайло Астрапа та Євтихій із Салоніків. Перлиною храмового розпису церкви є ікона XIII століття — Матір Божа Милуюча, на якій зображено Богоматір з Богонемовлям та кошиком в руці, повної хліба. З кошика Богонемовля дістає хліб і роздає нужденним. Дана фреска-ікона шанується віруючими як чудотворна. У 2006 році церква була зарахована до переліку об'єктів Всесвітньої Спадщини ЮНЕСКО. У 2006 році вона була зарахована до списку всесвітньої спадщини, що перебуває під загрозою через можливі атаки албанських бойовиків. Знаходиться під захистом КФОР. Примітки Посилання Сайт церкви [Архівовано 6 березня 2015 у Wayback Machine.] (англ.) Церква Богородиці Левішкі- Фонд Благо [Архівовано 13 січня 2021 у Wayback Machine.]
Brezna-See

Der Brezna-See (albanisch Liqeni i Breznës) ist ein natürlicher See im Süden des Kosovo. Der kleine See befindet sich in der Bergregion Gora südwestlich der Stadt Prizren auf rund 940 m. i. J.. Die Stadt Dragash ligt rund 7,5 Kilometer südlich. Der Brezna-See hat eine Fläche von 1,9 Hektar. Er ist rund 200 Meter lang und stellenweise bis zu 150 Meter breit. Er wird von ein paar Bergbächen gespiesen. Der Name des Sees stammt vom nahegelegenen Dorf Brezna. See und Dorf liegen in einer Senke. Ein Bach, der das Wasser aus der Senke und vom Abfluss des Sees sammelt, verschwindet rund 250 Meter südwestlich vom See im karstigen Untergrund. 2020 wurden Ufer und Umgebung des Sees für rund 40'000 € gesäubert und reguliert. Weblinks Muharrem Cani: Rregullimi urban i Zonës rreth bregut të Liqenit të Breznës. Master-Arbeit. Hrsg.: Kolegji UBT. Prishtina September 2020 (academia.edu [abgerufen am 28. April 2026]). Einzelnachweise
Breznë-tó

A Breznë-tó egy természetes kis tó Koszovóban a Šar-hegységben, a Koritnik hegy közelében, a hegytől délkeleti irányban található. A tó mintegy 940 méteres tengerszint feletti magasságban fekszik. A tavat a közeli Breznë településről nevezték el. A tó felülete közel 2 hektárt tesz ki, hossza mintegy 200 méter, míg szélessége csupán 100 méter. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Breznë Lake című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Források
Flugplatz Batllava

Der Flugplatz Batllava (albanisch Aeroporti i Batllavës, serbisch Аеродром Батлава-Доња Пендуха Aerodrom Batlava-Donja Penduha, IATA-Code: JBT, ICAO-Code: LYPT) ist ein rund acht Kilometer südlich von Podujeva in Kosovo gelegener Flugplatz. Der Name Batllava stammt von dem nahegelegenen Dorf Batllava. Geschichte Der Flugplatz Batllava war das erste regelmäßig genutzte Flugfeld im Kosovo. Er wurde bereits 1936 von Aeroput als Zwischenlandung auf der Route von Belgrad nach Skopje angeflogen. Später wurde er vom jugoslawischen Militär genutzt. Während des Kosovokriegs im Jahr 1999 wurde er von der NATO bombardiert und beschädigt. Siehe auch Luftfahrt im Kosovo Liste der Flughäfen im Kosovo Weblinks Luftbild des Flugplatzes Daten des Flughafens
Dumosh-Batllava Airfield

Dumosh-Batllava Airfield or Batllava Airport (ICAO: LYPT) (Albanian: Aeroporti i Batllavës; Serbian: Аеродром Батлава / Aerodrom Batlava) is a former military airport in the village of Dumosh, near Batllava Lake and the village of Batllavë and the city of Podujevë in Kosovo. This airfield is located 25 km (16 mi) from the city of Pristina and 32 km (20 mi) air distance from Pristina International Airport Adem Jashari. History In 1936, Aeroput used the airport on the Belgrade-Podujevë-Skopje line using the Aeroput MMS-3 plane. The airport was later rebuilt for military use by the Yugoslav army and air force. It was damaged in 1999 during the NATO bombing of the Federal Republic of Yugoslavia. See also List of airports in Kosovo Dumosh References
Port lotniczy Batlava-Donja Penduha

Port lotniczy Batlava-Donja Penduha (ang.: Batlava-Donja Penduha Airfield, kod ICAO: LYPT) – cywilno-wojskowe lotnisko położone w miejscowości Batlava w Kosowie. Jest to trzeci co do wielkości port lotniczy Kosowa. To lotnisko znajduje się 25 km od miasta Prisztina i 32 km od Międzynarodowego Portu Lotniczego im. Adema Jashariego w Prisztinie. Przypisy
Stadion im. Ismeta Shabaniego

Stadion im. Ismeta Shabaniego (alb. Stadiumi Ismet Shabani) – wielofunkcyjny stadion sportowy w Uroševacu w Kosowie. Wykorzystywany jest głównie do gry w piłkę nożną. Swoje mecze rozgrywa na nim drużyna Superligi KF Ferizaj. Pojemność stadionu wynosi 2000 widzów. Linki zewnętrzne Informacje o stadionie. worldstadiums.com. [zarchiwizowane z tego adresu (2013-08-19)].
Стадион Исмет Шабани

Стадион Исмет Шабани (алб. Stadiumi Ismet Shabani) вишенаменски је стадион у Урошевцу. Тренутно се углавном користи за фудбалске утакмице, а домаћи је терен ФК Феризај. Има капацитет од 2.000 седишта. Референце
Sobór św. Jerzego w Prizrenie

Sobór św. Jerzego (serb. Саборни храм Светог великомученика Георгија) – prawosławny sobór w Prizrenie, dawna siedziba biskupa eparchii raszko-prizreńskiej (obejmującej terytorium Kosowa) Serbskiego Kościoła Prawosławnego. Została wybudowana w 1856. W 2004, w czasie antyserbskich zamieszek została zniszczona przez Albańczyków. Obecnie został odbudowany, jednak nadal pozostaje zamknięty i pod ochroną kosowskiej policji. Po zniszczeniu cerkwi siedzibą biskupa został monaster Gračanica. Przypisy
Hrobka sultána Murada I.

Hrobka sultána Murada I. (albánsky Tyrbja e Sulltan Muratit, srbsky Муратово турбе/Muratovo turbe) se nachází v blízkosti města Kosovo Polje v centrální části Kosova, na místě, kde při Bitvě na Kosově poli padl turecký sultán. Byla zbudována jako turbe, a to v před rokem 1660. V současné době je kulturní památkou. Hrobka je poprvé připomínána tureckým cestovatelem Evlijem Čelebi v jeho cestopise z roku 1660. Patrně však vznikla mnohem dříve, a patří k nejstarším stavbám z doby turecké nadvlády nad územím dnešního Kosova. Nechal jej vybudovat sultán Bajezid I. Uvnitř hrobky však nezůstalo sultánovo tělo na dlouho; nakonec bylo převezeno do Bursy a tam pohřbeno. V samotné hrobce zůstaly uchovány ostatky pouze některých orgánů sultána. Ve své původní podobě stavba přežila až do roku 1850, kdy byla přebudována na rozkaz Huršid-paši. Při přestavbě areálu byla dobudována zeď a původní kruhový půdorys stavby byl změněn na čtvercový. Před areálem byla zřízena také kašna. Nad samotným náhrobkem sultána, se nachází mramorová deska, která byla na své současné místo umístěna někdy v letech 1909–1911. Okolo hrobky se nachází několik hrobů významných osmanských správců, kteří žili v Kosovu v 19. století. V letech 1876–1909 byl v blízkosti hrobky vybudován selamluk místo k bezplatnému nocování pro poutníky. Nacházel se zde také 300 let starý dub. Od roku 1912 připadlo území Kosova Srbsku. Náklady spojené na obnovu a provoz památky však hradilo až do druhé světové války Turecko. Po vyhlášení socialistické Jugoslávie převzal správu nad památkou stát. Jednalo se o první objekt muslimské komunity v Kosovu, který byl klasifikován jako kulturní památka. Obnova stavby, která byla provedena v souvislosti s 600. výročím Bitvy na Kosově poli, se však ukázala být necitlivá, a na začátku 90. let si turecký velvyslanec v Jugoslávii Namik Kemal Zeybek stěžoval, že došlo k jejímu poškození.[zdroj?] Poslední obnova hrobky se uskutečnila v roce 2005 za pomoci turecké náboženské nadace Diyanet İşleri Başkanlığı. V roce 2007 památku poničili vandalové, ale byla opět obnovena. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hrobka sultána Murada I. na Wikimedia Commons Oficiální stránky památníku Archivováno 16. 12. 2019 na Wayback Machine. (turecky)
Sultan-Murad-Türbe

Die Sultan-Murad-Türbe (albanisch Tyrbja e Sulltan Muratit, serbisch Гроб Султана Мурата Grob Sultana Murata), auch bezeichnet als Meşhed-i Hüdavendigar (osmanisch مشهد خداوندگار ‚etwa „Ort, an dem der Herrscher [Murad I.] als Märtyrer fiel“‘), ist das erste osmanische Bauwerk, das im heutigen Kosovo gebaut worden ist. Murad I. wurde 1389 während des Feldzugs der Osmanen gegen Serbien in der Schlacht auf dem Amselfeld von dem serbischen Ritter und Adeligen Miloš Obilić getötet. Bevor der Leichnam des Sultans nach Bursa überführt werden konnte, wurden ihm die inneren Organe entnommen und in der Türbe auf dem Schlachtfeld beigesetzt. Der Leichnam des Sultans befindet sich in einer Türbe, die in Çekirge, einem Vorort von Bursa errichtet wurde. Die Sultan-Murad-Türbe steht im Dorf Mazgit, etwa 10 Kilometer von Pristina entfernt. Sultan Abdülhamid II. ließ das Gebäude 1896 restaurieren und ein Gästehaus für Übernachtungen anbauen. 1911 besuchte Sultan Mehmed V. die Türbe im Rahmen einer Balkanreise und betete mit 100.000 Muslimen auf dem Feld. 2005 ließ der türkische Staat mittels des Diyanet İşleri Başkanlığı das Gebäude restaurieren. Weblinks