NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Бирни (остров)

Бирни (англ. Birnie) — самый маленький атолл в архипелаге Феникс (Республика Кирибати), лежащий в 398 км к югу от экватора. Координаты: Площадь острова — 20 га. Необитаем (2010). География Длина Бирни — менее 1,2 км, ширина 0,5 км. Восточная сторона атолла скалистая, покрытая обломками кораллов. Северная сторона острова равнинная, покрытая низкорослыми травами. На острове ютятся большие колонии птиц. Неглубокая лагуна занимает низменную часть атолла, окружённую растительностью. Перепад глубин в ней очень высок: в некоторых местах она доходит до 1,8 метров, в других местах несколько сантиметров. В засушливые месяцы лагуна часто пересыхает. Атолл Бирни — один из самых засушливых островов в архипелаге Феникс, среднегодовое количество осадков — 600—800 мм. История Атолл Бирни был открыт и назван капитаном Эмметтом в 1823 году (в том же году он открыл остров Сидни (или Манра). Остров назван в честь владельца судна — Александра Бирни. 28 августа 1840 года мимо атолла проплывал корабль «Винсент» под командованием капитана Уилкса, на борту которого находилась американская исследовательская экспедиция. После того как был изучен остров Эндербери, корабль попытался вернуться к острову Бирни, но из-за наступления глубокой ночи, экипажу так и не удалось найти его. В 1860-х годах остров Бирни согласно Закону о гуано был объявлен территорией США, однако подтверждений о разработках гуано на атолле не сохранилось. 6 декабря 1867 года мимо острова проплывало судно «Камехамеха V» под командованием капитана Стоуна. 10 июля 1889 года над островом был установлен протекторат Британской империи. В 1889 году остров был арендован «Пасифик айленд компани». В 1916 году Бирни был передан в аренду сроком на 87 лет капитану Эллену («Самоанская корабельная и торговая компания»). В апреле 1937 года остров попал под юрисдикцию британской колонии Острова Гилберта и Эллис (сейчас два самостоятельных государства Кирибати и Тувалу). Были предприняты попытки колонизировать остров, но они не увенчались успехом также, как и создание плантации кокосовой пальмы в 1939 году. В июне 1938 года атолл Бирни был объявлен морским заповедником (в общем, на острове обитает 22 вида птиц, 6 из которых гнездуются на территории заповедника). Ссылки Wildlife Sanctuary information (англ.). Архивировано из оригинала 29 сентября 2007 года. More information and history (англ.). Архивировано 16 октября 2006 года.
Birnieatollen

Birnieatollen eller Birnieön (även Birney) är en ö i Polynesien som tillhör Kiribati i Stilla havet. Geografi Birnie är den minsta ön bland Phoenixöarna och ligger cirka 1 800 kilometer sydöst om huvudön Tarawa och ca 650 kilometer nordväst om Tokelau. Dess geografiska koordinater är 3°35′ S och 171°33′ V. Den obebodda ön är en korallatoll och har en areal om ca 0,2 km². Atollen är ca 1,2 km lång och a 0,5 km bred och omsluter en liten lagun. Atollen omges av ett korallrev och utanför den södra kusten ligger ytterligare ett rev. Den högsta höjden är på endast 4 m ö.h. Historia Ön upptäcktes 1823 av brittiske kapten T. Emmett Master på valfångstfartyget "Sydney Packet" och namngavs efter fartygets ägare rederiet Alexander Birnie & Co i London. 1860 annekterades ön av USA och 1889 av Storbritannien. Den 12 januari 1916 blev Birnie tillsammans med övriga öar inom Phoenixöarna ett eget förvaltningsområde inom det brittiska British Western Pacific Territories (Brittiska Västra Stillahavsterritoriet). Den 18 mars 1937 införlivades alla Phoenixöarna i den brittiska kolonin Gilbert och Elliceöarna. Birnie är en betydande boplats för sjöfåglar och utsågs 1938 till fågelreservat och 1975 till naturreservat. 1979 införlivades Phoenixöarna i den nya nationen Kiribati. Externa länkar om Birnie karta över Birnie om naturreservatet
Manra

Manra, o illa Sidney, és una de les illes Fènix de la república de Kiribati. Es troba a 4° 27′ S, 171° 16′ O. de longitud, i té una superfície de 4,4 km² i una elevació d'aproximadament sis metres. Juntament amb les altres set illes Fènix, forma part de l'Àrea Protegida de les Illes Fènix. Charles Darwin va visitar l'illa durant el seu viatge de cinc anys (1831-1836), després del qual el 1842 va publicar una explicació de la creació d'atols de corall al Pacífic Sud. L'illa té forma triangular amb una superfície total de 4,4 km². És un antic atol amb la llacuna interior sense cap canal de sortida al mar. Això fa que l'aigua s'evapori i resulti una llacuna molt salada per sota el nivell del mar, sense vida marina. Als esculls, en canvi, la fauna és molt diversa. A terra abunden porcs domèstics en estat salvatge, rates, sargantanes, crancs i insectes. Manra, està deshabitada. L'illa va ser declarada santuari d'aus el 1938 i santuari de vida silvestre el 1975. Kiribati va declarar l'⁣Àrea Protegida de les Illes Phoenix el 2006, i el parc es va ampliar el 2008. La reserva marina de 425.300 quilòmetres quadrats conté vuit atols de corall, inclòs Manra. S'hi troben antigues ruïnes polinèsiques. Va ser descoberta, el 1823, pel capità Emment del balener anglès Sydney Packet i la va anomenar Sydney Island. Reclamada pels interessos nord-americans sobre el guano, sembla que no va arribar a ser explotada. El 1975 va ser declarada reserva natural. Referències
Manra

Manra (englisch Manra Island, früher Sydney Island) ist das südöstlichste Atoll der kiribatischen Phoenixinseln. Es liegt im Pazifischen Ozean, etwa 490 km südlich des Äquators. Die Lagune hat keinen Zugang zum Meer und bildet einen stark salzhaltigen See, dessen Wasserspiegel etwas tiefer als der des umgebenden Meeres liegt. Auf diesem See befinden sich zahlreiche kleine Sandinseln (Motus). Manra wurde 1823 vom Kapitän des Londoner Walfangschiffs Sydney Packet, T. Emmett, entdeckt und Sydney benannt. Die (einschließlich Lagune) etwa 4,5 km² große Insel war nur zwischen 1938 und 1963 bewohnt. Sie war damals Zielort eines von britischen Kolonialisten eingeleiteten Umsiedlungsprogramms, des sogenannten „Phoenix Islands Settlement Scheme“, um der Überbevölkerung auf den nordwestlich gelegenen Gilbertinseln Herr zu werden. Es wurden zwei Dörfer angelegt, die Mauta und Ona hießen. Nach dem Scheitern des Projekts verließen aber nach und nach die Siedler die drei betroffenen Inseln Manra (Sydney), Nikumaroro und Orona (Hull) wieder. Die Inseln sind heute unbewohnt, dienen allerdings zahlreichen Seevögeln als Brutplatz; seit 1975 ist Manra ein offizielles Naturreservat. Literatur Maude, Henry Evans: Of islands and men : studies in Pacific history; Melbourne [u. a.] : Oxford Univ. Pr., 1968 Jones, A. G. E.: Ships employed in the South Seas trade Vol. 1: 1775–1861; Canberra 1986 & Vol. 2: 1775–1859; Burwood, Vic. [1992] Weblinks Karten und weitere Informationen (englisch) Manra auf oceandots.com (Memento vom 23. Dezember 2010 im Internet Archive) (englisch)
Isla Manra

La isla Manra (también conocida como isla Sidney) es una isla del grupo de islas Fénix, pertenecientes a la República de Kiribati. En 1938, fue una de las islas involucradas en el plan de colonización británico denominado Proyecto de Colonización de las Islas Fénix. Fue descubierta en 1832 por el capitán Emment, quien nombró a la isla con el nombre de isla Sidney. Fue declarada una reserva natural de aves en 1938, y una reserva natural de vida salvaje en 1975. Se encuentra deshabitada desde 1963. Enlaces externos National Geographic, en inglés Página de Jane Resture: descripción de la isla Manra o Sidney, en inglés. Artículo y fotos satelitales sobre islas del Pacífico
Manra

Manra est un atoll inhabité des îles Phœnix, l'un des trois archipels formant la république des Kiribati. Histoire À la différence d'autres îles de l'archipel Phoenix, Manra possède des traces d'habitats préhistoriques, avec une douzaine de vestiges archéologiques et de restes d'enclos au nord-est et au nord-ouest de l'île. Pour l'ethnologiste Emory, deux groupes d'habitants ont cohabité, l'un de la Polynésie orientale et l'autre de la Micronésie, tandis que des sortes d'excavation ont aussi été mises au jour. À l'époque moderne, l'île est découverte en 1823 par le baleinier anglais Sydney Packet, commandé par Emmett Master. L'île est d'abord nommée Sydney, d'après le navire. Elle est d'ailleurs le lieu de naissance d'une Sydney Aris, fille de Lillie Arundel et John T. Arundel, deux brefs habitants de l'île à l'époque de l'extraction du guano qui a lieu sur plusieurs îles de la région. Par la suite, l'île est le lieu d'implantation d'une plantation de cocotiers au début du XXe siècle. Plus tard, en 1938, elle est intégrée dans le Plan de colonisation des îles Phœnix. Plus largement, l'île de Manra fait alors partie de la colonie des îles Gilbert et Ellice de l'Empire britannique. Environ 130 habitants sont implantés sur Manra, au sein d'un village qui comprend une station radio, une citerne et une quinzaine de puits. Chaque adulte dispose de cinquante cocotiers et chaque enfant de deux parcelles vierges. Malgré ces efforts, la colonisation échoue en raison du manque d'eau et de l'affaissement du marché du coprah, principale ressource de l'île. A l'époque de cette brève colonisation, un bureau de poste fonctionne de 1939 à 1958, date du départ des habitants. Liens externes Portail des Kiribati Portail des îles
Manra

Manra è un piccolo atollo disabitato dell'Oceano Pacifico situato nell'arcipelago delle Isole della Fenice ed appartenente alla Repubblica di Kiribati. La sua superficie è di 4,4 km². Flora e fauna L'isola, di forma triangolare, ha al suo centro una laguna senza sbocchi sul mare. L'acqua della laguna è particolarmente salata e raggiunge profondità di 5-6 metri. La vegetazione è composta principalmente da palme da cocco. In passato l'isola è stata sfruttata come piantagione per ottenere la copra, ma ora non è più attiva. Sull'isola vi è una ricca presenza di uccelli marini, tratto comune a tutte le isole dell'area. Il territorio è abitato da diverse specie di granchi, da topi, da cani, gatti e maiali selvatici. La laguna è caratterizzata da un livello di salinità troppo elevato per consentire lo sviluppo della vita marina ma i pesci sono presenti in abbondanza nei pressi della barriera corallina esterna all'isola. Storia A differenza delle altre isole dell'arcipelago, Manra presenta tracce di insediamenti preistorici: nella zona nord-orientale e in quella nord-occidentale sono state rinvenute circa una dozzina tra piattaforme e resti di recinzioni. Il professor Kenneth P. Emory, etnologo del Bishop Museum di Honolulu, ha accertato la presenza di due gruppi umani distinti, uno proveniente dalla Polinesia orientale e l'altro dalla Micronesia. Sono stati inoltre scoperti pozzi e buche scavati da questi antichi abitanti. Manra fu scoperta nel 1823 dalla baleniera inglese Sydney Packet e venne per questo chiamata isola Sydney. Nel corso del XIX secolo fu intensivamente sfruttata per i suoi depositi di guano, all'inizio del secolo successivo fu convertita in piantagione di palme da cocco. L'isola divenne uno dei luoghi interessati dal progetto di espansione coloniale britannico nelle Isole della Fenice, per questo motivo furono insediati 130 coloni e venne costruito un villaggio dotato di centro radio, cisterna di cemento e 15 pozzi per l'acqua. A ciascun colono adulto furono assegnate 50 palme e per ogni bambino fu garantito un lotto di 80 m². La colonia non riuscì a prosperare per via dei prolungati periodi di siccità e a causa del declino del mercato mondiale della copra. L'isola fu completamente abbandonata tra il 1958 e il 1963, restando disabitata sino ad oggi. Dal 1979 è sottoposta alla giurisdizione della Repubblica di Kiribati. Nel 2008 è stata dichiarata, assieme al resto dell'arcipelago, area protetta. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Manra Collegamenti esterni (EN) Bishop Museum, su bishopmuseum.org.
Manra

Manra (Engels: Manra Island of Sydney Island) is een van de Phoenixeilanden behorend tot de Republiek Kiribati. Het eiland heeft een oppervlakte van 4,4 km² en steekt ongeveer 6 meter boven de zeespiegel uit. In het midden van het eiland ligt een zout water bevattende lagune met een diepte van 5 tot 6 meter. Manra bevat aanwijzingen voor prehistorische bewoning. Het eiland werd in 1823 ontdekt door T. Emmett Master die op het schip de Sydney Packet voer en daarom het eiland de naam Sydney gaf. In de 19e eeuw werd er volop guano van het eiland gehaald en aan het begin van de 20e eeuw werd het eiland omgevormd tot een kokosnootplantage. Daarna raakte Manra betrokken in het Phoenix Islands Settlement Scheme, een poging van het Britse Rijk om de Phoenixeilanden te koloniseren. Daartoe verhuisden 130 mensen naar het eiland, werd er een dorp gebouwd en werden er 15 waterputten gegraven. Desondanks mislukte de kolonisatie vanwege aanhoudende droogte en een afnemende vraag in de wereld aan kokosnoten. Begin jaren 60 hadden de laatste bewoners Manra verlaten en het eiland is sindsdien onbewoond gebleven.
Ilha Manra

A ilha Manra ou ilha Sydney é uma pequena ilha de coral desabitada e com 4,4 km2 de área. Faz parte do grupo das Ilhas Fénix, pertencentes a Quiribáti. Com outras sete ilhas das Ilhas Fénix, integra a Área Protegida das Ilhas Fénix, a maior área protegida marinha do mundo. Charles Darwin visitou a ilha na sua viagem de cinco anos (1831-1836), e em 1842 publicou uma explicação para a criação de atóis de coral no Pacífico Sul. Embora já tenha sido habitada e desabitada intermitentemente, está desabitada desde 1963. Foi descoberta em 1832 pelo Capitão Emment, que a designou como "ilha Sydney". Foi declarada reserva natural de aves em 1938, e reserva natural de vida selvagem em 1975. Referências
Манра

Манра (англ. Manra Island) — необитаемый атолл в юго-восточной части архипелага Феникс. Лежит в 965 км от Паго-Паго, административного центра Американского Самоа, и в 96 км от острова Орона (Хулл). Другое название атолла — Сидни, Сидней (англ. Sydney). География Остров имеет форму треугольника с закруглёнными углами, одна из сторон которого имеет длину в 3,2 км. В центре атолла — солёная лагуна округлой формы, диаметр которой — около 1,6 км, а глубина — 4,5-5,5 м. На юго-востоке Манры, где в прошлом добывалось гуано, находятся небольшие пруды, заполненные солоноватой водой и часто пересыхающие в сухой период. Остров окружён рифами. Пляж Сидни сформирован из песчаника и обломков кораллов. Приблизиться к острову достаточно трудно из-за высокой опасности повреждения судна. Пляж Манры постепенно опускается к лагуне, а на западной стороне острова растут кокосовые пальмы, образующие рощицу. Флора и фауна На северо-востоке острова есть непроходимые заросли. В 1904 году рядом с прудами в юго-восточной части атолла были посажены кокосовые пальмы. Среди других растений Манры можно выделить турнефорция, пизонию, моринду, сцеволу и некоторые другие низкорослые травы. На острове много гнездующихся морских птиц. Встречаются дикие свиньи, малая крыса, ящерицы, крабы-отшельники. В лагуне огромное изобилие рыб и крабов. История На острове найдены постройки, свидетельствующие о том, что на Манре несколько веков назад жили полинезийцы. Из них наиболее важна небольшая усыпальница и несколько платформ, характерных для народов Микронезии. Сохранились и колодцы. Остров Манра был открыт в 1823 году капитаном Эмментом, назвавшим его Сидни. Американская экспедиция, искавшая этот остров, случайно открыла остров Хулл 26 августа 1840 года. На нём они встретили больного француза и 11 таитян, которые указали им путь до острова Сидни. Но из-за шторма им так и не удалось найти Манру. Остров Сидни был интересен для компаний, занимавшихся добычей гуано, разработки которого на Манре продолжались с сентября 1883 года по 1885 год. Для транспортировки гуано на судна использовались вагонетки. Лагерь располагался на западе острова. 26 июня 1889 года над Манрой был установлен протекторат Британской империи. В дальнейшем остров сдавался в аренду. В 1930-х годах правительство колонии Острова Гилберта и Эллис проводили политику переселения жителей архипелага Гилберта на острова Феникс. В результате в 1933 году 130 жителей островов Гилберта были переселены на остров Манра. В настоящее время остров Манра — территория Республики Кирибати, заповедник. Примечания Ссылки Остров Манра (Сидни) на Jane Resture (англ.) Остров на Oceandots.com (англ.)
Manraön

Manraön eller Manraatollen (tidigare Sydney) är en ö i Polynesien som tillhör Kiribati i Stilla havet. Geografi Manra är en ö bland Phoenixöarna och ligger cirka 2 000 kilometer sydöst om huvudön Tarawa och cirka 500 kilometer norr om Tokelau. Dess geografiska koordinater är 4°27′ S och 171°16′ V. Den obebodda ön är en korallatoll och har en areal om cirka 4,4 km² med en landmassa på cirka 2,3 km². Atollen omsluter en lagun på cirka 2,1 km² och omges av ett korallrev. Den högsta höjden är på endast några m ö.h. Historia Ön upptäcktes av européer 1823, av den brittiske kaptenen T. Emmett Master på valfångstfartyget "Sydney Packet" och namngavs "Sydney" efter fartyget. Den 12 januari 1916 blev Manra tillsammans med övriga öar inom Phoenixöarna ett eget förvaltningsområde inom det brittiska British Western Pacific Territories (Brittiska Västra Stillahavsterritoriet). Den 18 mars 1937 införlivades alla Phoenixöarna i den brittiska kolonin Gilbert och Elliceöarna. Åren 1938 till 1963 ingick Manra tillsammans med Nikumaroroön och Orona i det så kallade "Phoenix Islands Settlement Scheme" ett försök att flytta en del av befolkningen från de överbefolkade Gilbertöarna. Manra är en betydande boplats för sjöfåglar och utsågs 1938 till fågelreservat och 1975 till naturreservat. 1979 införlivades Phoenixöarna i den nya nationen Kiribati. Externa länkar om Manra karta över Manra
Aeroport Internacional de Bonriki

L'Aeroport Internacional de Bonriki (IATA: TRW, ICAO: NGTA) és un aeroport internacional de Kiribati, que serveix com a porta d'entrada principal al país. Està situat a la seva capital, Tarawa Sud, que és un grup d'illots a l'atol de Tarawa a les Illes Gilbert. La companyia aèria nacional de Fiji, Fiji Airways, connecta Kiribati amb Nadi, que és el centre de connexions de Fiji Airways i la principal porta d'entrada internacional de Fiji. Nauru Airlines vola a l'Aeroport Internacional de Nauru, continuant fins a Honiara, la capital de les Illes Salomó. L'aeroport és el centre de connexions de les dues úniques companyies aèries de Kiribati, la companyia de bandera Air Kiribati i la Coral Sun Airways, fundada el 2009. Ambdues companyies aèries volen principalment rutes domèstiques dins de les Illes Gilbert. Air Kiribati i Coral Sun Airways donen servei als altres 16 aeroports de les Illes Gilbert, però no a totes aquestes destinacions s'hi arriba directament des de Tarawa. Història L'aeroport va ser construït el desembre de 1943 pels Seabees de la Marina dels Estats Units i va ser anomenat "Mullinix Field", en honor del contraalmirall Henry M. Mullinix, que va morir en l'enfonsament de l'USS Liscome Bay el 24 de novembre de 1943 després que fos torpedinat per un submarí japonès davant de les illes Gilbert. Gairebé immediatament després de la finalització de la pista, va esdevenir el nexe de les operacions de les Forces Aèries de l'Exèrcit dels Estats Units (USAAF) des de Tarawa, ja que la pista del proper Hawkins Field a Betio era massa curta per a operacions de bombardeig segures. La pista més llarga de Mullinix va esdevenir la base del Quarter General del VII Comandament de Bombarders, que dirigia les operacions contra les forces japoneses a les Illes Marshall. A més, la USAAF va estacionar l'11è Grup de Bombardeig equipat amb B-24 Liberator i el 41è Grup de Bombardeig equipat amb B-25 Mitchell a l'aeròdrom. L'abril de 1944, les unitats terrestres van avançar cap a l'aeròdrom de Kwajalein a les Illes Marshall, i poc després, Mullinix va quedar reduït a un aeròdrom d'emergència. Al final de la guerra, els nord-americans van abandonar les instal·lacions i l'aeròdrom va esdevenir un aeroport civil. Instal·lacions L'aeroport es troba a 3 m sobre el nivell del mar. Té una pista designada com a 09/27 amb una superfície d'asfalt que medeix 2.011 per 41 metres. Referències
Mezinárodní letiště Bonriki

Mezinárodní letiště Bonriki, oficiálně Bonriki International Airport (IATA: TRW, ICAO: NGTA), je mezinárodní letiště na Kiribati. Nachází se v hlavním městě Jižní Tarawa, což je soubor ostrůvků v atolu Tarawa na Gilbertových ostrovech. Národní letecký dopravce Fidži, společnost Fiji Airways, navazuje letecké spojení mezi Kiribati a městem Nadi. Nauru Airlines provozuje lety na Mezinárodní letiště Nauru, s pokračováním do Honiary, hlavního města Šalamounových ostrovů, a následně do Brisbane. Letiště Bonriki je strategickým uzlem pro jediné dvě letecké společnosti na Kiribati, a to pro vlajkového přepravce Air Kiribati a společnost Coral Sun Airways, založenou v roce 2009. Oba dopravci zaměřují svou činnost převážně na domácí lety v rámci Gilbertových ostrovů. Air Kiribati a Coral Sun Airways obsluhují všech 16 dalších letišť na Gilbertových ostrovech, avšak ne všechny tyto destinace jsou přímo spojeny přímým letem z Jižní Tarawy. Zajímavosti Letiště bylo postaveno společností Seabees amerického námořnictva jako Bonriki Airfield a uvedeno do provozu v prosinci 1943. V roce 2017 tu bylo odbaveno 100 201 pasažérů. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Bonriki International Airport na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mezinárodní letiště Bonriki na Wikimedia Commons
Bonriki International Airport

Bonriki International Airport (IATA: TRW, ICAO: NGTA) is an international airport in Kiribati, serving as the main gateway to the country. It is located in its capital, South Tarawa, which is a group of islets in the atoll of Tarawa in the Gilbert Islands, precisely on Bonriki. Fiji's national carrier, Fiji Airways, connects Kiribati with Nadi, which is Fiji Airways' hub and Fiji's main international gateway. Nauru Airlines flies to Nauru International Airport, continuing to Honiara, the capital of Solomon Islands. The airport is the hub of the only two Kiribati airlines, flag carrier Air Kiribati and the 2009-established Coral Sun Airways, with both airlines mainly flying domestic routes within the Gilbert Islands. Air Kiribati and Coral Sun Airways both serve all 16 other airports in the Gilbert Islands, but not all these destinations are flown directly from Tarawa. History The airport was built in December 1943 (1943-12) by United States Navy Seabees and was named "Mullinix Field", in honor of Rear Admiral Henry M. Mullinix, who died in the sinking of the USS Liscome Bay on 24 November 1943 after it was torpedoed by a Japanese submarine off the Gilbert Islands. Almost immediately after the completion of the runway, it became the nexus of United States Army Air Forces (USAAF) operations from Tarawa, as the runway at nearby Hawkins Field on Betio was too short for safe bomber operations. The longer runway at Mullinix became the base for the VII Bomber Command Headquarters, which directed operations against Japanese forces in the Marshall Islands. In addition, the USAAF stationed the B-24 Liberator-equipped 11th Bombardment Group and B-25 Mitchell-equipped 41st Bombardment Group at the airfield. In April 1944, the land-based units moved forward to Kwajalein Airfield in the Marshall Islands, and shortly thereafter, Mullinix was reduced to an emergency airfield. By the end of the war, the Americans abandoned the facilities and the airfield was turned into a civilian airport. Facilities The airport is at an elevation of 9 feet (3 m) above mean sea level. It has one runway designated 09/27 with an asphalt surface measuring 2,011 by 41 metres (6,598 ft × 135 ft). Airlines and destinations See also USAAF in the Central Pacific Naval Base Gilbert Islands References External links Arrivals and Departures for Bonriki Airport "Current weather for Tarawa, Kiribati (NGTA)". NOAA/NWS. Accident history for TRW / NGTA at Aviation Safety Network
Aeropuerto Internacional Bonriki

El Aeropuerto Internacional Bonriki, es el principal aeropuerto de Kiribati. Opera con los principales puntos de Oceanía. Aerolíneas y destinos Esta es la lista de aerolíneas y destinos del aeropuerto:​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Aeropuerto Internacional Bonriki.