NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Болото Сайва (национальный парк)

Болото Сайва — наименьший по размерам национальный парк в Кении, основанный в 1974 году и расположенный в 27 км от Китале в районе Trans-Nzoia провинции Рифт-Валли. Парк был создан для защиты, находящейся под угрозой исчезновения, антилопы ситатунга и редкой полуводной антилопы.. Климат Климат влажный и сухой, изменяется от теплого к холодному и влажному, типичен для африканских болотных местностей. Пик осадков приходится на апрель, август и ноябрь. Ежегодно выпадает в среднем 1250 мм. Фауна Кроме антилопы ситатунга и полуводной антилопы, в парке обитают, такие виды, как: антилопа бушбок, выдра, генетта, сервал, мангуст, медоед и различные виды обезьян. Также обитают 372 вида птиц. Примечания Ссылки Kenya Wildlife Service — Saiwa Swamp National Park . Архивировано из оригинала 6 января 2012 года. World Database on Protected Areas — Saiwa Swamp National Park
Saiwa Swamps nationalpark

Saiwa Swamps nationalpark är Kenyas till ytan minsta nationalpark, blott 3 km². Parken inrättades 1974, för att skydda den ovanliga, delvis vattenlevande Sitatungaantilopen. Den ligger i ett träsk som tar sitt vatten från Saiwafloden. Närmaste stad är Kitale, 22 kilometer från parkentrén. Parken sköts och övervakas av KWS. Källor KWS om nationalparken.
Болото Сайва (національний парк)

Національний парк Болото Сайва (Сайва-Свомп) розташований поблизу міста Кітале, в окрузі Транс-Нзоя, провінція Рифт-Веллі, Кенія. Це найменший національний парк Кенії, який займає всього 3 км2, і був створений як середовище існування рідкісної болотяної антилопи ситатунга. Ландшафт парку болотистий. Окрім антилоп тут живе декілька видів приматів і велике різноманіття птахів. Примітки Посилання Служба охорони дикої природи Кенії — Національний парк Сайва-Свомп [недоступне посилання з січень 2018] World Database on Protected Areas — Saiwa Swamp National Park
École primaire Moi à Kabarak

L’École primaire Moi-Kabarak (en anglais Moi Primary School-Kabarak et en swahili Shule ya Msingi ya Moi-Kabarak) est une école primaire privée kényane. Créée par l'ancien président de la République Daniel arap Moi, elle a ouvert ses portes à 18 kilomètres du centre de Nakuru. Création et historique En 2002, à la suite de la construction de l'Université Kabarak, l'école est englobée dans son campus. D'école publique, elle devient par la même occasion école privée. Campus Si le domaine scolaire s'étend sur près de 60 hectares, le campus propre à l'école primaire occupe une surface de 10 hectares. Organisé en internat, l'établissement, qui possède sa propre bibliothèque, donne l'accès à toutes les installations sportives du domaine. Une école maternelle (Early childhood education Center) est aussi adjointe à l'école. Éducation L'enseignement mixte est transmis dans le respect de la foi chrétienne et met l'accent sur la pratique du sport. Trois fois par an, les élèves subissent un examen physique et clinique Cursus scolaire Conforme au système éducatif kényan basé sur un cycle de 8-4-4 débutant à l'âge de six ans, le cursus scolaire comporte des leçons cotées et identiques aux matières de l'examen national pour l’obtention du certificat final d'école primaire (Kenya Certificate of Primary Education) ainsi que des leçons non cotées. Cours cotés : anglais, swahili, mathématiques, éducation civique, sciences. Cours non cotés : obligatoire : éducation chrétienne, à choix : agronomie, français, allemand, musique. Notes et références Notes Références Liens internes Système éducatif kényan Portail du Kenya Portail des écoles
Ambassade de Pologne au Kenya

L'ambassade de Pologne au Kenya est la représentation diplomatique de la république de Pologne auprès de la république du Kenya. Elle est située à Nairobi, la capitale du pays. Outre le Kenya, l'ambassadeur de la République à Nairobi est également accrédité à Madagascar, à Maurice, en Somalie, aux Seychelles et en Ouganda. Ambassade L'ambassade est située au 58 Route Red Hill, à Nairobi, au Kenya. Elle accueille aussi une section consulaire. L'établissement comprend une unité des affaires politiques et économiques et un bureau des affaires administratives et financières. Un représentant permanent de la république de Pologne auprès du Programme des Nations unies pour l'environnement et du Programme des Nations unies pour les établissements humains est présent sur place. Histoire Les relations diplomatiques entre la Pologne et le Kenya ont été établies le 13 décembre 1963, au lendemain de l'indépendance de ce pays africain. L'année suivante, la république populaire de Pologne a ouvert une ambassade au Kenya. Depuis plusieurs années, le Kenya est l'un des principaux bénéficiaires de l'aide polonaise au développement en Afrique. Cette aide est souvent fournie par l'intermédiaire de missionnaires catholiques polonais. Références Voir aussi Articles connexes Ministère des Affaires étrangères (Pologne) Représentations diplomatiques de la Pologne Liens externes (pl + en) Site officiel Portail des relations internationales Portail de la Pologne Portail du Kenya
Ambasada RP w Nairobi

Ambasada Rzeczypospolitej Polskiej w Nairobi (ang. Embassy of the Republic of Poland in Nairobi) – polska misja dyplomatyczna w stolicy Kenii. Ambasador Rzeczypospolitej w Nairobi prócz Kenii akredytowany jest również w/na Madagaskarze, Mauritiusie, Somalii, Seszelach, Ugandzie. Struktura Stały Przedstawiciel RP przy Programach i Biurze ONZ w Nairobi i UN-Habitat Wydział Polityczno-Ekonomiczny, Konsularny i Polonii Wydział Administracyjno-Finansowy Okręg konsularny obejmuje Madagaskar, Mauritius, Somalię, Seszele i Ugandę. Historia Stosunki dyplomatyczne między Polską a Kenią zostały nawiązane 13 grudnia 1963, dzień po uzyskaniu niepodległości przez to afrykańskie państwo. W następnym roku PRL otworzyła ambasadę w Kenii. Od kilku lat Kenia jest jednym z najważniejszych w Afryce beneficjentów polskiej pomocy rozwojowej. Pomoc ta często jest świadczona za pośrednictwem polskich misjonarzy katolickich. Konsulowie honorowi Miasta w państwach objętych kompetencją Ambasady, w których znajdują się polskie konsulaty honorowe: Seszele: konsul honorowa: Ewa Ossowska Kampala (Uganda): konsul honorowy: Ephraim Kamuntu Mauritius: konsul honorowy: Jacques Philippe Henri Marrier d’Unienville Zobacz też Przedstawiciele dyplomatyczni Polski w Kenii Przypisy Bibliografia Strona Ambasady Archiwalna strona Ambasady
Kraftwerk Kindaruma

Das Kraftwerk Kindaruma (englisch Kindaruma power station) ist ein Laufwasserkraftwerk auf der Grenze zwischen den Countys Embu und Machakos in Kenia. Es ist am längsten Fluss Kenias, dem Tana, gelegen. Das Kraftwerk wurde 1968 in Betrieb genommen. Es ist im Besitz der Kenya Electricity Generating Company (KenGen), wird aber von der Tana River Development Authority (TARDA) betrieben. Kindaruma war das erste größere Wasserkraftwerk, das nach der Unabhängigkeit Kenias errichtet wurde. Absperrbauwerk Das Absperrbauwerk besteht aus einem Stein- und Erdschüttdamm mit einer Höhe von 24 m. Die Länge der Dammkrone beträgt 549 m. Der Staudamm verfügt über eine Hochwasserentlastung mit drei Toren. Stausee Bei Vollstau erstreckt sich der Stausee über eine Fläche von rund 2,4 km² und fasst 16 Mio. m³ Wasser. Kraftwerk Das Kraftwerk Kindaruma ist mit einer installierten Leistung von 72 MW eines der mittelgroßen Wasserkraftwerke in Kenia. Die durchschnittliche Jahreserzeugung schwankt mit der Wasserführung des Tana: sie lag im Jahre 2008 bei 157 Mio. kWh und im Jahre 2007 bei 241 Mio. kWh. Seit Juli 2013 sind drei Kaplan-Turbinen mit einer Leistung von jeweils 24 MW in Betrieb. Die zugehörigen Generatoren leisten jeweils 28,2 MVA. Die Nenndrehzahl der Turbinen liegt bei 214,3/min. Die Generatoren haben eine Nennspannung von 11 kV. In der Schaltanlage wird die Generatorspannung von 11 kV mittels Leistungstransformatoren auf 132 kV hochgespannt. Die maximale Fallhöhe beträgt 36 (bzw. 32) m. Ausbau Die ersten beiden Kaplan-Turbinen wurden 1968 (mit einer Leistung von jeweils 20 MW zum damaligen Zeitpunkt) in Betrieb genommen. Bei der Errichtung des Kraftwerks wurden auch bereits Vorkehrungen für die Installation einer dritten Maschine getroffen; aufgrund mangelnder Stromnachfrage zu dieser Zeit wurde jedoch davon abgesehen. Im Januar 2010 beauftragte KenGen die Andritz AG damit, eine dritte Maschine mit 24 MW Leistung zu installieren sowie die Leistung der ersten beiden Turbinen auf jeweils 24 MW zu erhöhen. Die zusätzliche Maschine ging im Juni 2012 ans Netz; die restlichen Arbeiten wurden dann bis Juli 2013 abgeschlossen. Die Erweiterung wurde zum Teil durch die KfW finanziert. Der Auftragswert lag ursprünglich bei 3,93 Mrd. KES. Die Gesamtkosten nach Abschluss der Arbeiten liegen aber bei 4,6 (bzw. 5,4 oder 6,3) Mrd. KES. Sonstiges Das Kraftwerk ist Teil einer Kette von fünf Wasserkraftwerken am Tana – Masinga, Kamburu, Gitaru, Kindaruma und Kiambere – die zusammen eine installierte Leistung von 567 MW haben. In den 1970er-Jahren wurden Machbarkeitsstudien für den Ausbau der Wasserkraft am Tana durchgeführt, die eine Kaskade von elf Kraftwerken vorsahen. Davon wurden aber bisher nur die obigen fünf realisiert. Siehe auch Liste von Kraftwerken in Kenia Weblinks Power Plant Location Map. Kenya Electricity Generating Company, abgerufen am 7. Februar 2015 (englisch). Einzelnachweise
Kindaruma Hydroelectric Power Station

The Kindaruma Hydroelectric Power Station, also Kindaruma Dam is an embankment dam with two gravity dam sections on the Tana River in Kenya. It straddles the border of Embu and Machakos counties in Kenya. The primary purpose of the dam is hydroelectric power generation and it supports a 72 megawatts (97,000 hp) power station. It is Kenya's first post-independence hydroelectric power plant. It was commissioned in 1968 as part of the Seven Forks Scheme. The power station is operated by the Kenya Electricity Generating Company. Between 2007 and 2013 the power station underwent a rehabilitation and upgrade which increased its installed capacity from 40 MW to 72 MW. In June 2012 a third Kaplan turbine-generator, rated at 24 MW, was commissioned. In January and June 2013, the original two 20 MW Kaplan turbine-generators were upgraded to 24 MW each. See also Gitaru Dam – upstream Kiambere Dam – downstream List of power stations in Kenya List of hydropower stations in Africa References
ГЕС Кіндарума

ГЕС Кіндарума – гідроелектростанція в центральній частині Кенії. Розташована між ГЕС Гітару (вище за течією) та ГЕС Кіамбере, входить до складу каскаду на найдовшій річці країни Тана (впадає в Індійський океан). Введена в експлуатацію у 1968 році, станція стала першою за часом спорудження в каскаді. В межах проекту річку перекрили кам’яно-накидною греблею висотою 24 метри та довжиною 549 метрів, яка утворила водосховище з площею поверхні 2,4 км2 та об’ємом 16 млн м3 (корисний об’єм 7,5 млн м3). Розташований біля греблі машинний зал первісно обладнали двома турбінами типу Каплан потужністю по 22 МВт, які на початку 2010-х були модернізовані до показника у 24 МВт, крім того, тоді ж додали третю турбіну. Це обладнання працює при чистому напорі у 32 метри. Відпрацьована вода повертається в річку через канал довжиною 350 метрів. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 132 кВ. Примітки
Olkaria III Geothermal Power Station

The Olkaria III Geothermal Power Station, is a large geothermal power plant in Kenya, having an installed electricity generating capacity of 150 MW. Location The facility is located adjacent to Hell's Gate National Park, along with its sister stations, Olkaria I, Olkaria II, and Olkaria IV. This location lies in the Olkaria area, in Nakuru County, on the eastern edge of the Eastern Rift Valley, approximately 38 kilometres (24 mi), by road, southwest of Naivasha, the nearest large town. Olkaria lies approximately 126 kilometres (78 mi), by road, northwest of Nairobi. The geographical coordinates of Olkaria III Geothermal Power Station are 0°53'27.0"S, 36°17'21.0"E (Latitude:-0.890833; Longitude:36.289167). History The Olkaria III Power Station first started operation in 2000, running one Ormat power plant with a generation capacity of 13 MW. In January 2009 new infrastructure was installed, adding another 35 MW to the plant's capacity. Later, another 36 MW production capacity was installed. The third generation unit at Olkaria III, with capacity of 26 MW was commissioned in 2014, bringing the total capacity at the plant to 110 MW. The fourth generation unit, with capacity of 26 MW was commissioned in 2016, bringing total capacity at the plant to 139 MW. In 2018 another 11 megawatts of capacity was added increasing generation capacity to 150 MW. Ownership Olkaria III Power Station is owned and operated by Ormat Technologies Inc., a Reno, Nevada registered company, with production facilities in Yavne, Israel. Ormat Technologies owns the power station through its 100 percent subsidiary "OrPower 4 Inc". According to Kenyan print media, Ormat Technologies Inc. sold 503 gigawatt hours (GWh) to Kenya Power and Lighting Company, earning KES:3.89 billion (US$45 million), in the 12 months ending 30 June 2013. See also List of power stations in Kenya Geothermal power in Kenya Olkaria I Geothermal Power Station Olkaria II Geothermal Power Station Olkaria IV Geothermal Power Station Olkaria V Geothermal Power Station References External links Website of Ormat Technologies, Inc.
Centrale géothermique Olkaria III

La centrale géothermique Olkaria III, (en anglais : Olkaria III Geothermal Power Station) également connue sous le nom de « OrPower 4 », est une centrale géothermique au Kenya, ayant une capacité de production d'électricité de 139 MW. Emplacement L'installation est située à proximité du Parc national de Hell's Gate, avec ses stations sœurs, Olkaria I, Olkaria II , Olkaria IV et Okarya V. Cet emplacement se trouve dans la région d' Olkaria, dans le comté de Nakuru, à l'extrémité orientale de la vallée du Rift, à environ 42 km au sud-ouest de Naivasha, la ville la plus proche et à environ 122 km au nord-ouest de Nairobi, la capitale et plus grande ville du pays. Histoire La centrale Olkaria III a démarré ses activités en 2000, avec une centrale Ormat d'une capacité de production de 13 MW. En janvier 2009, une nouvelle infrastructure est installée, ajoutant 35 MW puis une autre de 36 MW. L'unité de troisième génération Olkaria III, d'une capacité de 26 MW est mise en service en 2014, portant la capacité totale de l'usine à 110 MW. L'unité de quatrième génération, d'une capacité de 26 MW est mise en service en 2016, portant la capacité totale de l'usine à 139 MW. Propriété La centrale Olkaria III est détenue et exploitée par Ormat Technologies Inc., une société enregistrée à Reno, Nevada, avec des installations de production à Yavné, en Israël . Selon la presse écrite kenyane, au cours de la période de 12 mois se terminant le 30 juin 2013 Ormat Technologies Inc. a vendu 503 gigawattheures (GWh) à Kenya Power and Lighting Company, engendrant un gain de 3,89 milliards de KES (45 millions de dollars américains). Voir aussi Liste des centrales électriques au Kenya Énergie géothermique au Kenya Centrale géothermique Olkaria I Centrale géothermique Olkaria II Centrale géothermique Olkaria IV Centrale géothermique Olkaria V Références Liens externes Site Web d'Ormat Technologies, Inc. Portail du Kenya Portail de l’économie Portail des énergies renouvelables
Jomo Kenyatta University of Agriculture and Technology

Jomo Kenyatta University of Agriculture and Technology (JKUAT) ist eine Universität in Kenia. Sie befindet sich in Juja, 36 km nordöstlich der Hauptstadt Nairobi. Die Bildungseinrichtung wurde 1981 als Mittelstufen-College (Jomo Kenyatta College of Agriculture and Technology, JKCAT) von der Regierung Kenias mit großzügiger Unterstützung durch die japanische Regierung begonnen. Die Pläne für die Einrichtung von JKCAT begannen im Jahr 1977, und 1978 spendete Staatsgründer Jomo Kenyatta zweihundert Hektar Ackerland für die Gründung der Hochschule. Daniel Arap Moi eröffnete offiziell JKCAT am 17. März 1982. Mit dem Namen Jomo Kenyatta University of Agriculture and Technology wurde die Hochschule 1994 zur Universität. Im Jahr 2013 hatte die Hochschule 5.560 Absolventen, insgesamt hat sie 2014 ca. 37.000 Studenten auf dem Juja Campus und weiteren. Schwerpunkte bilden die Studiengänge der Ingenieurwissenschaften, Naturwissenschaften und Agrarwissenschaften. Weblinks www.jkuat.ac.ke, JKUAT Einzelnachweise
Jomo Kenyatta University of Agriculture and Technology

Jomo Kenyatta University of Agriculture and Technology (JKUAT, suahili Chuo Kikuu cha Kilimo na Teknolojia cha Jomo Kenyatta) – kenijska publiczna szkoła wyższa, zlokalizowana w Juja. Plany utworzenia uczelni o charakterze rolniczo-technicznym zaczęto tworzyć w 1977 roku. Rok później prezydent Kenii, Jomo Kenyatta, przekazał na ten cel 200 hektarów ziemi. Szkoła nazwana Jomo Kenyatta College of Agriculture and Technology powstała we współpracy rządu kenijskiego i rządu Japonii. Pierwsi studenci zostali przyjęci 4 maja 1981, a oficjalna ceremonia otwarcia uczelni, przez prezydenta Daniela Moi, odbyła się 17 marca 1982. W kwietniu 1984 pierwsza grupa absolwentów otrzymała dyplomy agrotechniki, technologii żywności i ogrodnictwa. 1 września 1988 uczelnia zyskała status wydziału uniwersyteckiego, należącego do Kenyatta University i otrzymała nazwę Jomo Kenyatta University College of Agriculture and Technology. 7 grudnia 1994 roku została podniesiona do rangi samodzielnego uniwersytetu. Jednostki Organizacyjne College of Engineering and Technology College of Health Sciences College of Pure and Applied Sciences College of Human Resource and Development Bibliografia Historia na stronie uczelni
Marsabit

Marsabit er en by i den nordlige del af Marsabit Amt i Kenya, i den tidligere Østprovinsen og er næsten omgivet af Marsabit Nationalpark. Byen ligger 170 km øst for centrum af Great Rift Valley i en højde af mellem 1.300 og 1.400 meter. Den fungerer som hovedstad i Marsabit Amt og ligger sydøst for Chalbiørkenen i et skovområde kendt for sine vulkaner og en vulkansk kratersø. Oversigt Marsabit er en udpost for bycivilisation i ørkenen i det nordlige Kenya. Byen ligger på en isoleret uddød vulkan, Mount Marsabit, som hæver sig næsten en kilometer over ørkenen. Der er tæt vegetation op over bakkeskråningerne i modsætning til ørkenen bagved, der har deres eget "isolerede" økosystem. Byen havde i 2019 en befolkning på omkring 36.289. Byen er hovedsageligt beboet af de kushitisk-talende rendillefolk, samt borana-, gabra-, garre-, sakuye- og burjifolk, som for det meste er handlende og landmænd med bosættelser i bycentre. Der er også meget få nilotiske turkana og bantufolk ameru indbyggere. Derudover er der også få ikke-kushitisk-talende handlende. Referencer
Марсабит

Марсабит (суахили Marsabit) — город на севере Кении, административный центр одноимённого округа Восточной провинции страны. География Расположен вблизи национального парка Марсабит, а также заповедника с тем же названием, в 550 км от столицы страны, города Найроби (по дорогам, через Исиоло). Марсабит является форпостом цивилизации в обширной пустыне севера Кении. Город находится на изолированном потухшем вулкане Марсабит, который возвышается над пустыней почти на километр. В отличие от близлежащей пустыни, холмы вблизи города покрыты густыми лесами. Климат Население По данным на 2012 год население города составляет 17 127 человек; по данным переписи 1999 года оно насчитывало 13 862 человека. Население Марсабита представлено нилотами самбуру и туркана, а также кушитоязычными габбра, бурджи, боран и рендилле. Проживают также торговцы и мигранты из сомалийцев и амеру. Около 40 % населения исповедуют христианство, 32 % — ислам и 28 % — традиционные верования. Экономика Марсабит является важным центром торговли региона. Здесь имеются 3 АЗС, банк, почта, несколько магазинов и ресторанов. Имеется небольшой аэропорт, включающий одну взлётно-посадочную полосу с покрытием, длина которой составляет 1104 м. Определённую роль в экономике города играет также сельское хозяйство. Галерея Примечания
Марсабіт

Марсабіт — місто в окрузі Марсабіт на півночі Кенії. Місто майже оточене національним парком Марсабіт. Місто розташоване за 170 км на схід від центру Східно-Африканського рифту на висоті від 1300 до 1400 метрів. Марсабіт є столицею округу Марсабіт і розташований на південний схід від пустелі Чалбі в лісистій місцевості, відомій своїми вулканами та кратерними озерами. Огляд Марсабіт — це форпост міської цивілізації посеред пустелі на півночі Кенії. Місто розташоване на ізольованому згаслому вулкані Марсабіт, який підноситься майже на кілометр над пустелею. Пагорби вулкану густо вкриті лісом. У місті проживає близько 5 тис. чоловік. Місто населяють представники різних племен, що проживають на півночі Кенії, зокрема, банту, борана, габра, оромо та представники нілотських народів. Назва міста, ймовірно, походить від амхарського слова ማርሳቤት marsa bet, що означає «дім/будинок Марси». Є й інша теорія. Уплемені ренділе слово mar означає «дощові/мрячущі хмари», а sabich означає «поглинаючий». З іншого боку, стверджується, що «Марса» був губернатором і був відправлений сюди імператором Ефіопії Хайле Селассіє в той час, коли ця територія була частиною Ефіопії. Вважається, що в замку на вершині пагорба на околиці міста жив губернатор Марса (історик Муктар Осман Шумбе-Оромо). Культура і релігія Крім вищезазначених етнічних груп, в місті живуть й інші люди з інших частин Кенії, які працюють там переважно на уряд і бізнес. У місті проживають і мусульмани і християни, і прихильники традиційних релігій. Марсабіт був оголошеним місцем проведення конференції між старійшинами Борана та Габра у 2009 році для вирішення існуючих конфліктів між двома етнічними групами. Транспорт Марсабіт розташований приблизно за 550 км від Найробі. У місті є дві злітно-посадкові смуги, які обслуговують чартерні літаки: одна неподалік від міста на дорозі в напрямку Мояле (злітно-посадкова смуга Marsabit), а друга — далі в напрямку Чалбі (злітно-посадкова смуга Segel). Mission Aviation Fellowship (MAF) здійснює єдиний регулярний рейс до Марсабіту по вівторках і п'ятницях. Економіка Місто Марсабіт є торговим і комерційним центром, який сприяє постачанню та переміщенню товарів і послуг між Мояле (товари з Ефіопії) та Ісіоло (товари з Найробі). Сільське господарство також відіграє певну роль, оскільки багато місцевих вирощують просо та кукурудзу для місцевого споживання, а кочові племена постачають яловичину, продаючи своїх корів. Райське озеро (яке приваблює тварин, таких як слони та буйволи) і кратер Бонголе, розташовані у самому серці лісу, є місцевими визначними пам'ятками для туристів. Місто представляє багатий культурний інтерес для антропологів та інших дослідників. Клімат Марсабіт має клімат тропічної савани з посушливим літом, що залежить від висоти. У місті дуже вітряно. Це відбувається під впливом атмосферної особливості, відомої як «струмень Туркана», яка є сильним південно-східним вітром, що походить з Індійського океану. Метеорологічний департамент Кенії керує метеостанцією ВМО в Марсабіті. Примітки