NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Isla Pate

La isla Pate se encuentra localizada en el océano Índico cerca de la costa noreste de Kenia, a la cual pertenece. Es la isla más grande del archipiélago de Lamu, el cual yace entre los pueblos de Lamu y Kiunga, cerca del límite con Somalia. Desde el siglo VII, la isla Pate fue uno de los primeros sitios ocupados durante la colonización arábica. En la isla no existen vehículos motorizados. El centro administrativo de la isla, junto a la estación de policía, se encuentra en Faza. Bibliografía Martin, Chryssee MacCasler Perry and Esmond Bradley Martin: Quest for the Past. An historical guide to the Lamu Archipelago. 1973. Mark Horton; with contributions by Helen W. Brown and Nina Mudida: Shanga: the archaeology of a Muslim trading community on the coast of East Africa. Memoirs of the British Institute in Eastern Africa; No. 14 London: British Institute in Eastern Africa, 1996. ISBN 1-872566-09-X Tolmacheva, Marina; Weiler, Dagmar (translator): The Pate Chronicle: Edited and Translated from Mss 177, 321, 344, and 358 of the Library of the University of Dar Es Salaam (African Historical Sources) ISBN 0-87013-336-5 Brown, H. (1985) History of Siyu: the development and decline of a Swahili town on the northern Swahili coast. Unpublished PhD thesis, Indiana University. Freeman-Grenville 1962 The East-African coast: select documents from the first to the earlier nineteenth century. London: Oxford University Press. Allen, J. de V. (1979) Siyu in the eighteenth and nineteenth centuries. Transafrican journal of History 8 (2), pp. 1-35, Brown, H. (1988) Siyu: town of the craftsmen. Azania 26, pp. 1-4. Allen, James de Vere: Lamu, with an appendix on Archaeological finds from the region of Lamu by H. Neville Chittick. Nairobi: Kenya National Museums. Strandes, Justus: The Portuguese Period in East Africa. Kirkman, James: Men and Monuments on the East African Coast . Werner, A; Hichens, W: The Advice of Mwana Kupona upon The Wifely Duty, Azania Press, 1934. King'ei Kitula: Mwana Kupona: Poetess from Lamu, ISBN 9966951059, Sasa Sema Publications, 2000. Véase también Geografía de Kenia Geografía de África
Pate (île)

Pate ou Paté est une petite île du Kenya située dans l'archipel de Lamu (océan Indien). Il n'y a pas d'engin motorisé dans l'île. Histoire L'île est habitée par une population swahilie depuis au moins le VIIe siècle. Selon le mythe fondateur rapporté dans la chronique de Pate, le sultanat de Pate aurait été fondé par des réfugiés d'Oman en 1203. C'est à cette époque qu'aurait été créée la dynastie Nabahani. Toutefois, des travaux historiques et archéologiques ont démontré que la cité est beaucoup plus ancienne et que ladite dynastie prend le pouvoir bien plus tard, probablement au XVIIe siècle et au plus tard vers 1688. L'île devient un centre de première importance au XVIe siècle et reste un centre de culture important du monde swahili. L'île est subjuguée[Quoi ?] par la dynastie omanaise des Busaidi, établie à Zanzibar au XIXe siècle. Des fouilles menées localement ont révélé, sur le site de Shanga, la plus ancienne trace de mosquée au sud du Sahara, datée des environs de l'an 990 de notre ère. Liste des sultans de Pate Légendes L'île de Pate est aussi le cadre des principaux événements du corpus légendaire du héros Fumo Liyongo, qui affronte son cousin maternel, Daudi Mwingari, pour le trône du sultanat de Pate. Il est probable que ce corpus se fonde sur un personnage historique réel, mais Liyongo n'est pas mentionné par les chroniques historiques swahilies et la date à laquelle il aurait vécu reste difficile à fixer (quelque part entre les IXe et XIIIe siècle au moins). Les habitants de l'île perpétuent une légende racontant l’histoire d'un navigateur chinois, Zheng He, qui aurait accosté et fait souche parmi les insulaires au XVe siècle. Villes Siyu (en) Faza, le centre administratif de Pate, connu durant la domination portugaise sous le nom d'Ampaza. Kizingitini Pate (ville) Personnalités Mwana Kupona (v. 1810 - v. 1865), poétesse. Voir aussi Bibliographie (en) Kitula King'ei, « Historical and Folkloric Elements in Fumo Liyongo's Epic », dans la revue en ligne Folklore (revue publiée par le département Folklore de l'Institut de la langue estonienne), n°16, 2001, p. 78-86. [lire en ligne] Articles connexes Swahililand Shanga Chronique de Pate Portail du Kenya Portail des îles Portail de l’océan Indien Portail de l’archéologie Références
Ilha Pate

A Ilha Pate é uma ilha do Oceano Índico, junto à costa africana, pertencente ao Quénia. Faz parte do arquipélago de Lamu. A ilha teve um importante papel na história do arquipélago e da África Oriental a partir do século XVI, particularmente até ao XIX. Muitos dos principais centros populacionais de Pate são construídos em locais onde há vestígios arqueológicos. O centro administrativo da ilha é a localidade de Faza. Faza, na costa norte, data pelo menos do século XIV. Em 1587, Faza foi destruída pelos portugueses porque o xeque local apoiou Mirale Bei, um famoso corsário que tinha tido um papel determinante na expulsão dos portugueses de Mascate. Os portugueses chegaram de Goa com cerca de 650 homens e chacinaram a população local e todos os dirigentes que encontraram, entregando a povoação aos outros habitantes de Pate que eram rivais de Faza. Faza foi reconstruída e reabitada. Os portugueses construíram uma capela, entretanto desaparecida. No século XVIII, Faza entrou em declínio com a ascensão da localidade de Pate. Bibliografia The Pate Chronicle: Edited and Translated from Mss 177, 321, 344, and 358 of the Library of the University of Dar Es Salaam (African Historical Sources) ISBN 0-87013-336-5 J. de V. Allen. Siyu in the Eighteenth and Nineteenth Centuries. «Transafrican Journal of History» 8 (2), 1979, pp. 1–35. J. de V. Allen. Lamu, with an Appendix on Archaeological Finds from the Region of Lamu by H. Neville Chittick. Kenya National Museums, Nairobi. H. Brown. Siyu: Town of the Craftsmen. «Azania» 26, 1986, pp 1–4. Freeman-Grenville. The East-African Coast: Selected Documents from the First to the Earlier Nineteenth Century. Oxford University Press, Londra 1962. Mark Horton. Shanga: the Archaeology of a Muslim Trading Community on the Coast of East Africa. «Memoirs of the British Institute in Eastern Africa» n. 14, British Institute in Eastern Africa, Londra 1996. ISBN 1-872566-09-X J. Kirkman. Men and Monuments on the East African Coast . J. Strandes. The Portuguese Period in East Africa. Referências
Пате (остров)

Пате — остров в Индийском океане, самый крупный среди островов архипелага Ламу. Входит в состав Кении. Площадь — 80 км². География Остров Пате расположен в западной части Индийского океана, отделён от побережья Кении узким проливом (около 2,8 км шириной). Фактически состоит из нескольких островов материкового происхождения, которые соединяются во время отлива коралловыми отмелями. Длина — 25,4 км. Ширина — до 10,7 км. Берега низкие, склонные к затоплению. Климат — экваториальный засушливый. Среднегодовая температура колеблется от 23 до 33 °C. Имеет место сезонная нехватка питьевой пресной воды. Природа Природа острова значительно изменена человеком. Доминируют культурные насаждения кокосовой пальмы, гвоздичного дерева, табака и так далее. Однако островитяне бережно относятся к окружающей среде: на Пате ограничено количество домашнего скота и использование автомобильного транспорта, сохранились мангровые леса, в которых обитают множество видов рыб, морские черепахи и дюгони. История Согласно летописной традиции, остров был колонизирован в VII веке группой сирийских арабов. Они основали город Пате на западном побережье. В 1204 году здесь утвердилась арабская династия Набхани, которая сохраняла власть до 1866 года и имела царский титул фумамары. В середине XIV века представитель династии Умаров сумел подчинить значительную часть восточного Африканского побережья. Возможно, что в XV веке остров посещал китайский мореплаватель Чжэн Хэ. В XVI веке город Пате стал последним из крупных населённых пунктов суахили, которые подчинились Португалии. Согласно легенде, фумамара решил проявить смирение, когда узнал, что все города на юге уже были разрушены. За это Набхани получили возможность в дальнейшем управлять Пате. Попытки португальцев навязать местным жителям христианство закончились неудачей — основной религией оставался ислам. В XVI—XVII веках. также выделились относительно самостоятельные государства с центрами в поселениях Сию и Фаза. В XVII веке властелины Пате поддержали союз с Оманом против португальцев, за что те разрушили город в 1678 году. Период конца XVII — первой половины XVIII веков стал временем быстрого экономического развития, что было возможным благодаря протекторату оманских султанов и торговли чернокожими рабами. Во второй половине XVIII — первой половине XIX века обитатели Пате поддержали Момбасу в борьбе с арабами (против Оманской империи, центр которой в XIX веке переместился в Занзибар), но она закончилась фактическим поражением. Около города Сию по приказу султана Занзибара возвели крепость. В 1873 году работорговля была запрещена. Выходцы из Занзибара создали на Пате плантации гвоздики. Но в 1890 году Пате попал под протекторат Великобритании, которая ограничила этот район для посещения иностранцами. В результате экономика острова пришла в упадок. В 1963 году Пате вошёл в состав независимой Кении. Ссылки Pate Island . Архивировано из оригинала 23 февраля 2018 года. Tiny Kenyan island questions tale of the Dragon
Pate

Pate eller Patta är en ö som tillhör distriktet Lamu i provinsen Kustprovinsen i Kenya. Ön ligger i ögruppen Lamu i Indiska oceanen och ligger nära gränsen till Somalia. När tidvattnet är högt delas ön upp i två delar av ett sund, som torrläggs vid lågvatten. Pate hör till de första orterna som besöktes av arabiska handelsmän och sjöfarare på 600- och 700-talet. På ön utvecklades bosättningar som var viktiga delar av swahilikulturen. I ruinstaden Shanga på öns sydöstra del fanns den tidigaste arabisk-muslimska bebyggelsen på hela den afrikanska östkusten. Inte långt senare befolkades orten Pate, men det dröjde till 1300-talet innan den byggdes ut till en stad. Av den jämngamla staden Faza, 20 kilometer längre österut, kan man idag se ruinerna av en moské från 1700-talet. De första stenbyggnaderna i Siyu i mitten av ön byggdes på 1400-talet. Från 1600-talet till 1800-talet var Siyu öns största stad. Tidvis stred orterna på ön med Lamu om herraväldet över arkipelagen, tills sultanen i Oman 1847 löste konflikten till Lamus fördel. Efter den etiopiska kejsarens seger över Ahmad Gran 1542 flyttade många muslimer från Afrikas horn till Pate. De var strängt religiösa anhängare av en sufiorden som hade uppstått i Hadramawt, vilket kom att påverka ön. Däremot var de missionsförsök som vidtogs av portugisiska sjöfarare från 1598 och framåt föga framgångsrika. Pate och Lamu blev på 1800-talet utbredningscentra för islam. Efter att portugiserna trängts undan från Mombasa kom bägge öarna att lyda under sultanen av Oman. På 1600-talet övertog Pate den roll som Kilwa Kisiwani haft som ekonomiskt och religiöst centrum. Fartyg lade till där på väg från Mecka till Madagaskar med varor. Det fanns handelsförbindelser så långt som till Java. Öborna hade vänskapliga förbindelser med fastlandet men bedrev också jordbruk. Ris och hirs odlades så att det räckte även för en viss export. Ön var en handelsort för elfenben och andra animaliska produkter från det afrikanska inlandet. Slavar exporterades men tvangs också arbeta på öns åkrar. På 1800-talet erövrades Pate av sultanen av Zanzibar. Efter det minskade öns betydelse jämfört med Lamu. Faza är idag ön Pates största ort. Där finns polisstationer, affärer, skolor, ett mindre sjukhus och ett gästhus.
Пате (острів)

Пате (суах. Pate) — острів в Індійському океані, найбільший серед островів архіпелагу Ламу. Входить до складу Кенії. Територія - 80 км². Географія Острів Пате розташований в західній частині Індійського океану, відокремлений від узбережжя Кенії вузькою протокою (близько 2,8 км). Фактично складається з декількох островів материкового походження, які з'єднуються під час відливу кораловими обмілинами. Довжина - 25,4 км. Ширина - до 10,7 км. Береги низькі, схильні до затоплення. Клімат екваторіальний посушливий. Середня річна температура коливається від 23 до 33 °C. Існує сезонна нестача питної прісної води. Природа Природа острова істотно змінена людиною. Домінують культурні насадження кокосу, гвоздичного дерева, тютюну і т д. Однак острів'яни дбайливо ставляться до навколишнього середовища. На Пате обмежена кількість домашньої худоби і використання автомобільного транспорту. Збереглися мангрові ліси, мешкають безліч риб, морські черепахи і дюгони. Історія Згідно з літописною традицією, острів був колонізований в VII ст. групою сирійських арабів. Вони заснували місто Пате на західному узбережжі. У 1204 році тут утвердилась арабська династія Набхані, яка зберігала владу до 1866 р і мала царський титул фумамари. В середині XIV ст. представник династії Умари зумів підпорядкувати значну частину східного Африканського узбережжя. Можливо, що в XV ст. острів відвідував китайський мореплавець Чжен Хе. У XVI ст. місто Пате стало останнім з великих населених пунктів суахілі, які підпорядковувалися Португалії. Згідно з переказами, фумамари вирішив проявити смирення, коли дізнався, що всі міста на півдні вже були зруйновані. За це Набхані отримали можливість в подальшому керувати Пате. Спроби португальців нав'язати місцевим жителям християнство закінчилися невдачею. Основною релігією залишався іслам. У XVI - XVII ст. також виділилися відносно самостійні держави з центрами в селищах Сію та Фаза. У XVII ст. володарі Пате підтримали союз з Оманом проти португальців, за що ті зруйнували місто в 1678 р. Період кінця XVII - першої половини XVIII ст. став часом швидкого економічного розвитку, що було можливим завдяки протекторату оманських султанів і торгівлі чорношкірими рабами. У другій половині XVIII - першій половині XIX ст. мешканці Пате підтримали Момбасу в боротьбі з арабами (проти Оманського султанату, центр якого в XIX в. перемістився в Занзібар), але вона закінчилася фактичною поразкою. Поблизу Сію за наказом султана Занзібару звели фортецю. У 1873 році торгівля рабами була заборонена. Вихідці з Занзібару створили на Пате плантації спецій. Але в 1890 р. Пате потрапив під протекторат Великої Британії, яка обмежила цей район для відвідування іноземцями. В результаті, економіка острова занепала. У 1963 р Пате увійшов до складу незалежної Кенії. Посилання Pate Island Tiny Kenyan island questions tale of the Dragon
Giraffe Centre

The Giraffe Centre is a wildlife conservation facility located in Lang'ata, approximately 20 kilometres (12 mi) from the centre of Nairobi, Kenya. It was established to protect the vulnerable Rothschild's giraffe, that is found only in the grasslands of East Africa. In 1979, the Giraffe Centre, a nature sanctuary for visiting and including wildlife conservation education for urban school children, was started by Jock Leslie Melville, the Kenyan grandson of a Scottish Earl, when he and his wife Betty captured two baby giraffe to start a programme of breeding giraffe on their Lang'ata property, site of the present Centre. Since then the programme has had huge success, resulting in the introduction of several breeding pairs of Rothschild Giraffe into Kenyan national parks. By 1983 enough money had been raised to establish the Giraffe Visitor Centre as a tourist destination just outside Nairobi. The main attraction for both school children and visitors is feeding giraffes from a raised observation platform. The Giraffe Centre is also home to several warthogs which freely roam the area along with the giraffes. Notes Further reading Leslie-Melville, Jock & Betty (1979). Raising Daisy Rothschild. Warner Books. ISBN 0-446-89948-8. External links Official website
Giraffe Centre

El Giraffe Centre se encuentra en Langata, a unos 5 kilómetros (3,1 millas) del centro de Nairobi, en Kenia.​​ Se estableció con el fin de proteger la jirafa amenazada de nombre Giraffa camelopardalis rothschildi, que solo se encuentra en las praderas del este de África. Fue iniciado por Jock Leslie-Melville, el nieto keniano de un conde escocés, cuando él y su esposa Betty capturaron una jirafa bebé para iniciar un programa de cría en cautiverio de jirafas en su casa, la sede del centro en la actualidad. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Giraffe Centre.
Центр Жирафи

Центр Жирафи розташований у Лангаті, приблизно за 5 кілометрів від центру Найробі в Кенії. Він був створений для захисту жирафи Ротшильда (Giraffa camelopardalis rothschildi), - найбільшої і найрідкіснішої жирафи в Кенії, яка знаходиться під загрозою зникнення, та зустрічається лише в саванах Східної Африки. Його започаткував Джок Леслі-Мелвілл, онук шотландського графа, коли він і його дружина Бетті започаткували програму розведення жирафів у неволі у своєму будинку, де сьогодні знаходиться штаб-квартира центру. Маєток жирафи Разом з Центром Жирафи є місцем реалізації програми зі збереження жирафи Ротшильда. Тут їх розводять і випускають у дику природу, щоб забезпечити існування підвиду. Садиба була спроектована на зразок шотландського мисливського будиночка. Збудована у 1932 році сером Девідом Дунканом, членом родини Макінтошей, яка володіла відомою кондитерською торговою маркою, на придбаному ним 61 гектарі землі на березі річки Мбагаті біля південного кордону Найробі. У 1960 році садиба була придбана інвестором, який здавав її в оренду . У 1974 році будинок разом з 6,1 гектара землі придбали подружжя Джок і Бетті Леслі-Мелвілс, потім вони придбали ще 24 гектари; ще 16 гектарів було придбано та подаровано Пітером Бірдом. Таким чином територія садиби склала близько 47 гектарів землі. Незабаром після купівлі садиби, Бетті Леслі-Мелвілз дізналася, що землю єдиного місця проживання жирафів Ротшильда в Кенії, поряд з Елдорет, держава розпродає під господарську діяльність. Це призвело б до неминучого зникнення підвиду. На території своєї садиби подружжя створило центр із порятунку цих тварин. Нині центр знаходиться під егідою Африканського фонду захисту диких тварин, що зникають, заснованого в 1972 році Джоком Леслі-Мелвілсом. За традицією вихованцям тут дають імена на честь людей, які зробили значний внесок у роботу фонду. У 1983 році син Бетті Леслі-Мелвілс від першого шлюбу, Рік Андерсон разом із дружиною переїхав до садиби, і наступного року відкрив невеликий готель, де гості могли годувати жирафів через передні двері та з вікон спалень. У садибі шість спалень, одна з яких мебльована речами, заповіданими письменницею Карен Бліксен. Усі доходи від готелю витрачаються на проекти фонда. У садибі зупинялися Мік Джаггер, Уолтер Кронкайт, Джонні Карсон, Брук Шилдс, Річард Чемберлен, Річард Бренсон, Еван Макгрегор і Чарлі Бурман. У березні 2009 року садибу придбали подружжя Майки та Таня Карр-Хартлі. Нині садиба є частиною готельної мережі Tamimi Group. Список літератури
Kraftwerk Gitaru

Das Kraftwerk Gitaru (englisch Gitaru power station) ist ein Laufwasserkraftwerk auf der Grenze zwischen den Countys Embu und Machakos in Kenia. Es ist am längsten Fluss Kenias, dem Tana, gelegen. Das Kraftwerk wurde 1978 in Betrieb genommen. Es ist im Besitz der Kenya Electricity Generating Company (KenGen), wird aber von der Tana River Development Authority (TARDA) betrieben. Absperrbauwerk Das Absperrbauwerk besteht aus einem Staudamm mit einer Höhe von 30 m. Die Länge der Dammkrone beträgt 580 m. Der Staudamm verfügt über eine Hochwasserentlastung mit drei Toren, über die maximal 3.500 m³/s abgeleitet werden können. Das Bemessungshochwasser liegt bei 4.500 m³/s; die Wahrscheinlichkeit für das Auftreten dieses Ereignisses wurde mit einmal in 10.000 Jahren bestimmt. Stausee Beim normalen Stauziel von 924 m (max. 925,5 m bei Hochwasser) fasst der Stausee rund 16 Mio. m³ Wasser. Die Wasserführung des Tana schwankt stark: der Durchschnitt liegt bei 94 m³/s, das Maximum bei 1.926 m³/s und das Minimum bei 17 m³/s (basierend auf Aufzeichnungen, die seit dem Jahre 1947 erstellt wurden). Es gibt zwei Regenzeiten: die erste dauert in der Regel von April bis Juni, die zweite von November bis Dezember. Kraftwerk Das Kraftwerk Gitaru ist mit einer installierten Leistung von 225 MW das größte Wasserkraftwerk in Kenia. Die durchschnittliche Jahreserzeugung schwankt mit der Wasserführung des Tana: sie lag im Jahre 2008 bei 655 Mio. kWh und im Jahre 2007 bei 977 Mio. kWh. Die Internationale Bank für Wiederaufbau und Entwicklung (IBRD) schätzte die durchschnittliche Jahreserzeugung vor Errichtung des Kraftwerks auf 900 Mio. kWh, wobei aber zu berücksichtigen ist, dass zu diesem Zeitpunkt das Kraftwerk Masinga mit seinem Speichersee noch nicht errichtet war. Die ersten beiden Francis-Turbinen mit einer Leistung von 72,5 MW wurden 1978 in Betrieb genommen, die dritte mit einer Leistung von 81,5 MW im Jahre 1999. Sie befinden sich in einem unterirdischen Maschinenhaus (L×B×H: 74×18×32 m). Die maximale Fallhöhe beträgt 136 m. Sonstiges Die IBRD schätzte die Gesamtkosten des Projekts (inklusive einer 275-kV-Leitung mit 111 km Länge nach Nairobi und einer 132-kV-Leitung mit acht Kilometern Länge zum Kraftwerk Kamburu) im Mai 1975 auf 123,578 Mio. USD. Am 25. Juli 1975 gewährte die IBRD der Tana River Development Company Limited einen Kredit in Höhe von 63 Mio. USD für die Errichtung des Kraftwerks. Der Zinssatz dafür betrug 8,5 %. Das Kraftwerk ist Teil einer Kette von fünf Wasserkraftwerken am Tana – Masinga, Kamburu, Gitaru, Kindaruma und Kiambere – die zusammen eine installierte Leistung von 567 MW haben. In den 1970er-Jahren wurden Machbarkeitsstudien für den Ausbau der Wasserkraft am Tana durchgeführt, die eine Kaskade von elf Kraftwerken vorsahen. Davon wurden aber bisher nur die obigen fünf realisiert. Siehe auch Liste von Kraftwerken in Kenia Weblinks Power Plant Location Map. Kenya Electricity Generating Company, abgerufen am 7. Februar 2015 (englisch). Einzelnachweise
Gitaru Hydroelectric Power Station

The Gitaru Hydroelectric Power Station, also known as the Gitaru Dam, is a rock and earth-filled embankment dam on the Tana River in Kenya. It straddles the border between Embu and Machakos Counties in the former Eastern Province. The primary purpose of the dam is hydroelectric power generation. It supports a 225 megawatt power station. Location The power station is located approximately 16.5 kilometres (10 mi), by road, east of the town of Mavuria in Embu County. This is approximately 161 kilometres (100 mi), by road, northeast of Nairobi, Kenya's capital city. The geographical coordinates of Gitaru Power Station are:00°47'43.0"S, 37°45'09.0"E (Latitude:-0.795278; Longitude:37.752500). History Construction of the dam began in 1975 and was completed in 1978. The third generating set, mobilizing the full potential of the power station was not commissioned until 1999. The World Bank lent US$63 million towards the development of this power station. The station is operated by the Kenya Electricity Generating Company and is part of the Seven Forks Scheme. Overview The 30 m (98 ft) tall dam holds a 16,000,000 m3 (13,000 acre⋅ft) reservoir. The relatively small reservoir relies on steady releases from the Masinga and Kamburu Dams upstream. The reservoir power station is located underground near the left abutment and contains two 72 megawatt and one 81 megawatt Francis turbine-generators. Water released from the station is returned to the Tana at the Kindaruma Reservoir via a 4.7 km (2.9 mi) long tailrace tunnel. The difference in elevation between the reservoir and power station affords a net hydraulic head of 136 m (446 ft). See also Kamburu Hydroelectric Power Station – Upstream Kindaruma Hydroelectric Power Station – Downstream List of power stations in Kenya References